Справа № 300/2546/25
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2026-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"24" березня 2026 р. справа №300/2546/25

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Скільський І.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 від 06.03.2026 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення від 26.05.2025 у справі №300/2546/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

у провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.

Позивач 06.03.2026 звернувся до суду із заявою від 06.03.2026 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, відповідно до змісту якої просить суд - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подати звіт про виконання судового рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

У зв`язку з відрахуванням судді ОСОБА_2 зі штату Івано-Франківського окружного адміністративного суду (наказ від 03.03.2026 №140-ОС) 10.03.2026 проведено повторний автоматизований розподіл даної судової справи між суддями.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2026, для розгляду вказаної заяви визначено суддю Скільського І.І.

Мотивуючи вказану заяву, позивач стверджує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не виконано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду. При цьому, уважає безпідставними посилання відповідача на постанову КМУ від 14.07.2025 №821, оскільки пенсійний орган вказаною постановою може керуватися щодо виплати заборгованості по його справі у період з 01.02.2023 по 31.08.2025.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшли заперечення проти встановлення судового контролю, в яких представник зазначив про те, що на виконання рішення суду Головним управлінням в жовтні 2025 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_3 виплата якої здійснюється з урахуванням Порядку затвердженого постановою КМУ №821 від 14.07.2025. Розмір пенсії з 01.11.2025 склав 23610,00 гривень. Доплату, яку обчислено за період з 01.02.2023 по 31.10.2025 в сумі 258622,04 гривень включено в підсистему «Реєстр судових рішень» з типом рішення суду - ПКМУ № 821. Постанова КМУ №821 є чинною, а тому підлягає обов`язковому виконанню Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, а тому підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 26.05.2025 у справі №300/2546/25 не має.

Позивач, 23.03.2026 надіслав пояснення, в яких вказав на безпідставність доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області викладених у запереченні проти встановлення судового контролю.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про встановлення судового контролю, виходячи з наступного.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 у справі № 300/2546/25 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії на підставі довідки Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області від 27.01.2025 № 45. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.02.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі відомостей довідки Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області від 27.01.2025 № 45 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.

Виконавчий лист за №300/2546/25 видано 11.09.2025.

Згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судові рішення виконуються безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, Кодексом адміністративного судочинства України. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (ст. 382 Кодексу), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №820/4261/18 та від 25.06.2020 у справі № 0240/2226/18-а.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення даної норми дає підстави для висновку, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття рішення у справі. При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися залежно від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Крім того, суд зазначає, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження"). У разі невиконання судових рішень добровільно, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

За загальним правилом, встановленим ст.373 Кодексу адміністративного судочинства України, звернення судових рішень в адміністративних справах до виконання здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Як зазначалось судом вище, позивачу видано виконавчий лист у даній справі 11.09.2025. При цьому у матеріалах справи відсутні докази про те, що позивач звертався з виконавчим листом для примусового виконання судового рішення в порядку Закону України "Про виконавче провадження".

Суд зазначає, що встановлення судового контролю, шляхом зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень, однак може застосовуватися судом коли на час розгляду заяви про встановлення судового контролю заявником надано докази, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, або що відповідач створює перешкоди для виконання такого рішення. Встановлення судового контролю є специфічною формою судового провадження, яка має на меті забезпечення належного та в повному обсязі виконання рішення суду у тому випадку, коли інші встановлені законодавством механізми забезпечення такого виконання вичерпані та/або є неефективними.

Правовою ж підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних, підтверджених належними і допустимими доказами, підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними ухвалах від 16.09.2020 та від 12.01.2022 у справі №826/9960/15 (№11-1403апп18).

Доводів та доказів, які б давали підстави вважати, що встановлений ст.373 Кодексу адміністративного судочинства України спосіб звернення судових рішень в адміністративних справах до виконання у випадку позивача не є ефективним і потребує додаткового встановлення судового контролю в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, заявником не наведено.

У зв`язку із вищезазначеним суд дійшов висновку, що позивачем не вичерпано всіх передбачених чинним законодавством засобів щодо належного та повного виконання судового рішення, отже, звернення із заявою в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України до суду є передчасним, оскільки повнота та правомірність виконання рішення суду у порядку Закону України "Про виконавче провадження" першочергово підлягає контролю зі сторони державного виконавця.

Крім того, суд звертає увагу на те, що правомірність дій пенсійного органу щодо застосування Постанови КМ України від 14.07.2025 №821 при виплаті пенсії позивачу не було предметом судового розгляду у справі № 300/2546/25.

З огляду на викладене, подана заява про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у даній справі не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 241-243, 248, 250, 256, 294, 295, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 06.03.2026 про встановлення судового контролю - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.