Справа № 160/19632/25
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2026-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 березня 2026 року Справа №160/19632/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турлакова Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі №160/19632/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року у справі №160/19632/25 в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (, 49000, м.Дніпро, вул.В.Липинського, 7) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2026 року у справі №160/19632/25 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року в справі № 160/19632/25 задоволено. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року в справі № 160/19632/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії скасовано. Ухвалено у справі № 160/19632/25 нове рішення. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на імміграцію в Україну №2085 від 07 квітня 2025 року. Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (, вул. В. Липинського, 7, м. Дніпро, 49000) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про надання дозволу на імміграцію в Україну, подану 19 жовтня 2023 року до відділу централізованого оформлення документів для іноземців та осіб без громадянства Управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС у Дніпропетровській області, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (, вул. В. Липинського, 7, м. Дніпро, 49000) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

Постанова набрала законної сили 27 січня 2026 року.

17.03.2026 року справа №160/19632/25 повернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду після розгляду судом апеляційної інстанції.

Виконавчі листи по справі №160/19632/25 позивачу не видавались.

Водночас, 17.03.2026 року від позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, в якій заявник просить суд:

- зобов`язати ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області подати звіт про виконання судового рішення у справі №160/19632/25, прийнятого Третім апеляційним адміністративним судом 27.01.2026;

- у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту - накласти на керівника ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, половину з якого стягнути на користь ОСОБА_1 .

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що згідно з абз.1 п.14 Порядку №1983 територіальні органи ДМС і територіальні підрозділи ДМС після отримання документів від зазначених у п.12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний строк правильність їх оформлення та ін. Із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну, які підлягає повторному розгляду позивач звернувся до відповідача ще 23.10.2023р. Відтак, заява позивача мала б бути розглянута на виконання постанови ТААС від 27.01.2026 у справі №160/19632/25 не пізніше 28.02.2026. Проте станом на 12.03.2026 заява не розглянута, що свідчить про не виконання ГУ ДМС у Дніпропетровській області рішення суду.

Розглянувши заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає таке.

За приписами ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч.ч.2, 3 ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні норми містить і ст. 370 КАС України, за якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

В основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 2 ст. 382-1 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання (абз 1 ч. 5 ст. 382 КАС України).

Суд під час ухвалення рішення суду за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду, якщо суд допускає його негайне виконання (ч. 6 ст. 382 КАС України).

Зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, є правовим наслідком судового рішення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року зазначив, що право на судовий захист, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, що остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося.

Одним з механізмів, спрямованих на забезпечення ефективності судового рішення, тобто на його виконання, є судовий контроль.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, у справі Півень проти України Європейський суд констатував порушення ст. 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдане недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання, та відсутністю у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади.

Водночас, судом враховано, що положеннями КАС України передбачено право, а не обов`язок, встановлення судового контролю за виконанням рішення суду при його прийнятті.

З поданого клопотання не вбачається, що загальний порядок виконання судового рішення не дасть в подальшому очікуваного результату, або, що відповідач буде створювати перешкоди для виконання такого рішення.

Крім того, частиною 2 ст.381-1 КАС України, суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Таким чином, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень, а тому позивач не позбавлений можливості звернутися до суду в порядку статті 287 КАС України.

Як свідчать матеріали справи, в обґрунтування наявності підстав для задоволення заяви про встановлення судового контролю позивачем не було надано суду доказів вчинення позивачем будь-яких дій направлених на з`ясування питання щодо виконання відповідачем постанови ТААС від 27.01.2026 у даній справі, а також інших доказів, що підтверджують відмову ГУ ДМС у Дніпропетровській області виконати судове рішення.

Відтак, суд доходить до переконання, що позивач не навів належних та достатніх обґрунтувань того, що рішення суду не буде фактично та в повному обсязі виконане в ході виконавчого провадження.

Суд звертає увагу, що позивача не позбавлений можливості звернутись до органів виконавчої служби з питання примусового виконання рішення суду.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність об`єктивних підстав для задоволення даної заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі, оскільки вона подана до суду передчасно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.243, 248, 382 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі №160/19632/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення,- відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова