Справа № 380/2369/25
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2026-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 рокуЛьвівСправа № 380/2369/25 пров. № А/857/10795/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.02.2025р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Каверіна Сергія Миколайовича, діючого на підставі ордеру на надання правничої допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) та ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання провести перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги, щомісячної додаткової грошової винагороди з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації (суддя суду І інстанції: Брильовський Р.М., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 25.02.2025р., м.Львів; дата складання повного рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

05.02.2025р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції - 06.02.2025р.) за допомогою системи «Електронний суд» представник адвокат Каверін С.М., діючий на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо проведення перерахунку та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у лютому 2016 року, та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів /КМ/ України № 889 від 22.09.2010р., за період з січня 2016 року по жовтень 2016 року включно, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у лютому 2016 року, та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМ України № 889 від 22.09.2010р., за період з січня 2016 року по жовтень 2016 року включно, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення;

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо проведення перерахунку та виплату ОСОБА_1 підйомної допомоги, виплаченої у листопаді 2016 року, грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у липні 2017 року, та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМ України № 889 від 22.09.2010р., за період з листопада 2016 року по жовтень 2017 року включно, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 (Військова частина НОМЕР_2 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 підйомної допомоги, виплаченої у листопаді 2016 року, грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у липні 2017 року, та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМ України № 889 від 22.09.2010р., за період з листопада 2016 року по жовтень 2017 року включно, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення (а.с.1-4).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами (а.с.21 і на звороті).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.02.2025р. заявлений позов задоволено; визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо проведення перерахунку та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у лютому 2016 року, та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМ України № 889 від 22.09.2010р., за період з січня 2016 року по жовтень 2016 року включно, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ) провести перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у лютому 2016 року, та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМ України № 889 від 22.09.2010р., за період з січня 2016 року по жовтень 2016 року включно, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення та з врахуванням раніше виплачених сум; визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо проведення перерахунку та виплату ОСОБА_1 підйомної допомоги, виплаченої у листопаді 2016 року, грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у липні 2017 року, та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМ України № 889 від 22.09.2010р., за період з листопада 2016 року по жовтень 2017 року включно, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 (Військова частина НОМЕР_2 ) провести перерахунок та виплату позивачу підйомної допомоги, виплаченої у листопаді 2016 року, грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у липні 2017 року, та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМ України № 889 від 22.09.2010р., за період з листопада 2016 року по жовтень 2017 року включно, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення та з врахуванням раніше виплачених сум (а.с.42-45).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ), який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову щодо апелянта відмовити (а.с.47-50).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що грошова допомога на оздоровлення та додаткова грошова винагорода є частиною грошового забезпечення та підлягають індексації.

На виконання рішення суду в справі № 380/22801/23 позивачу проіндексовано все грошове забезпечення (включаючи згадану грошову допомогу на оздоровлення та додаткову грошову винагороду); зазначена індексація виплачена позивачу 06.12.2024р.

Разом з тим, індексація грошового забезпечення не є складовою частиною вказаної грошової допомоги на оздоровлення та додаткової грошової винагороди оскільки:

у випадку якщо, індексацію грошового забезпечення брати як складову для розрахунку цієї винагороди, то при індексації грошового забезпечення слід буде повторно нараховувати індексацію грошового забезпечення на цю допомогу на оздоровлення та додаткову грошову винагороду, тобто, фактично індексувати саму індексацію, яка включена в допомогу на оздоровлення та додаткову грошову винагороду;

індексація грошового забезпечення за своєю правовою природою є соціальною гарантією і хоча вона належить до сум які підлягають виплаті військовослужбовцю, вона не являється грошовим забезпеченням, а тому і не може враховуватися при розрахунку вказаної виплати.

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 № 67-ос від 26.02.2021р. старшого прапорщика ОСОБА_1 звільнено з військової служби відповідно до пп.«а» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (а.с.17).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 № 99-ос від 26.03.2021р. виключено із списків особового складу та усіх видів забезпечення старшого прапорщика ОСОБА_1 (а.с.16).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2024р. у справі № 380/22801/23 визнано протиправними дії щодо ненарахування та невиплати ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військової частини НОМЕР_1 ) індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015р. по жовтень 2016 року в повному обсязі; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військової частини НОМЕР_1 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по жовтень 2016 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р., з урахуванням раніше виплачених коштів; визнано протиправними дії щодо ненарахування та невиплати ІНФОРМАЦІЯ_4 (Військова частина НОМЕР_2 ) індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з листопада 2016 року по жовтень 2017 року в повному обсязі; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 (Військова частина НОМЕР_2 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з листопада 2016 року по жовтень 2017 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р., з урахуванням раніше виплачених коштів.

06.12.2024р. на виконання рішення суду в справі № 380/22801/23 ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військової частини НОМЕР_1 ) виплатив позивачу заборгованість з індексації грошового забезпечення в сумі 15558 грн. 60 коп. (а.с.13 і на звороті).

Також 25.12.2024р. на виконання рішення суду в справі № 380/22801/23 ІНФОРМАЦІЯ_5 (Військова частина НОМЕР_2 ) виплатив позивачу заборгованість з індексації грошового забезпечення в сумі 21116 грн. 55 коп. (а.с.11, 15).

Під час проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) позивачу проведено нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення у лютому 2016 року в розмірі 3826 грн. 75 коп.

Упродовж проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_4 (Військова частина НОМЕР_2 ), позивачу проведено нарахування та виплату підйомної допомоги у листопаді 2016 року у розмірі 5419 грн. та грошової допомоги на оздоровлення у липні 2017 року в розмірі 5457 грн. 50 коп.

Під час проходження військової служби ОСОБА_1 не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення за вказаний період; нарахування та виплата грошової допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги, яка нараховується з місячного грошового забезпечення, проведені без урахування у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

Крім того, як убачається із архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення за 2016-2018 роки під час проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) у період з січня 2016 року по жовтень 2016 року включно та під час проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_4 (Військова частина НОМЕР_2 ) в період з листопада 2016 року по жовтень 2017 року позивачу була нарахована та виплачена щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою КМ України № 889 від 22.09.2010р. (а.с.6-9).

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для включення індексації грошового забезпечення до розміру підйомної допомоги, грошової допомоги на оздоровлення, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМ України № 889 від 22.09.2010р.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із роз`ясненнями, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині задоволених позовних вимог щодо відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ), тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Стосовно решти позовних вимог, які торкаються ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність підстав для задоволення таких позовних вимог із визначеним способом захисту позивача, з огляду на наступне.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України № 2232-XII від 25.03.1992р. «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ч.2 ст.2 цього Закону порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ст.40 вказаного Закону гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України № 2011-ХІІ від 20.12.1991р. «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч.1 ст.9 наведеного Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з п.1 постанови КМ України № 1294 від 07.11.2007р. «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до ст.4 Закону України № 1282-ХІІ від 03.07.1991р. «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р., індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (у 2016 році -103 відсотка, у 2017 році -103 відсотка, у 2018 році -103 відсотка).

Відповідно до п.2 зазначеного Порядку індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з п.4 вказаного Порядку індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

За змістом п.5 цього Порядку у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

01.03.2018р. вступила в дію постанова КМ України № 704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою було затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців.

Пунктом 2 цього Порядку встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно ч.3 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям виплачуються грошова допомога на оздоровлення.

Відповідно до ч.1 ст.10-1 цього Закону військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно з постановою КМ України № 1294 від 07.11.2007р. «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (була чинною до 28.02.2018р., тобто регулює спірні правовідносини) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до ч.3 ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується:

1) підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби;

2) добові, встановлені Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відрядженні, за кожний день перебування в дорозі на військовослужбовця та кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає разом з ним.

Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Під час проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) позивачу проведено нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення у лютому 2016 року у розмірі 3826 грн. 75 коп.

У свою чергу, за час проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_4 (Військова частина НОМЕР_2 ) позивачу нараховано та виплачено підйомну допомогу в листопаді 2016 року в розмірі 5419 грн. та грошову допомогу на оздоровлення у липні 2017 року в розмірі 5457 грн. 50 коп.

Під час проходження військової служби ОСОБА_1 не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення за вказаний період; нарахування та виплата грошової допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги, яка нараховується з місячного грошового забезпечення проведені без урахування у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

Щомісячна додаткова грошова винагорода передбачена постановою КМ України № 889 від 22.09.2010р. «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» та Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затв. наказом МВС України № 73 від 02.02.2016р.

Згідно з п.1 вказаної постанови установлено щомісячну додаткову грошову винагороду:

1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

2) військовослужбовці (крім тих, що зазначені підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби), мають право на отримання щомісячної додаткової грошової нагороди в розмірі: з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 % місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 % місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 % місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 % місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Відповідно до п.2 цієї постанови граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Згідно з п.2 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затв. наказом МВС України № 73 від 02.02.2016р., виплата винагороди здійснюється в таких розмірах й таким військовослужбовцям: 1) до 100 відсотків місячного грошового забезпечення: військовослужбовцям, які займають посади в загонах морської охорони та їх структурних підрозділах; військовослужбовцям, які займають посади льотного складу в авіаційних частинах Держприкордонслужби; 2) військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 1 цього пункту) - до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.

Розміри винагороди для органів Держприкордонслужби з урахуванням виконання покладених завдань, особливостей умов проходження служби військовослужбовцями встановлюються наказами Адміністрації Держприкордонслужби в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Держприкордонслужби у Державному бюджеті України на відповідний рік.

За приписами п.5 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затв. наказом МВС України № 73 від 02.02.2016р., виплата винагороди здійснюється з того дня, з якого військовослужбовці стали до виконання обов`язків за посадами (але не раніше дня видання наказу про призначення), і до дня їх звільнення від виконання обов`язків за посадами включно (у тому числі й у разі тимчасового виконання обов`язків за посадами, до яких вони допущені наказами відповідних начальників (командирів)).

Винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат (п.8 цієї Інструкції).

Водночас, застосовуючи Інструкцію № 73, як спеціальний нормативно-правовий акт, що визначає структуру і склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті одноразової допомоги при звільненні, відповідач не врахував пріоритетності законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку і розміру гарантій особам, які проходять військову службу.

При цьому, ознаки щомісячної додаткової грошової винагороди, визначені постановою КМ України № 889 від 22.09.2010р. «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», відповідають ознакам додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, які мають щомісячний та постійний характер.

Згідно постанови № 704 від 16.09.2015р. «Про внесення зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 р. № 889», що набрала чинності з 01.01.2016р., поширено виплату щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення, на всіх військовослужбовців Державної прикордонної служби (крім військовослужбовців строкової військової служби).

Під час судового розгляду встановлено, що у період з січня 2016 року по жовтень 2017 року позивач отримував щомісячну додаткову грошову винагороду на підставі постанови КМ України № 889 від 22.09.2010р. «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ»; наведена обставина стверджується даними особистої картки грошового забезпечення за 2016-2017 роки (а.с.7-9).

Вказані виплати здійснені без врахування індексації грошового забезпечення, оскільки нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення відповідачами проведено лише в грудні 2024 року на виконання рішення суду.

При вирішенні спірного питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема, Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку про те, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.04.2020р. у справі № 240/10130/19.

Питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/2738/17. Так, ухвалюючи постанову від 06.02.2019р. у зазначеній справі Велика Палата дійшла висновків про те, що згідно з ч.ч.2 і 3 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2021р. у справі № 825/997/17 та у постанові Верховного Суду від 21.12.2021р. у справі № 820/3423/18.

Як встановлено під час судового розгляду та не заперечується сторонами, спірна індексація грошового забезпечення нараховувалась та виплачувалась позивачу щомісяця, а тому остання не може вважатись одноразовою і повинна бути включена до обрахункової величини при визначенні розміру грошового забезпечення.

Таким чином, відповідач у період проходження позивачем у 2016-2017 роках військової служби повинен був розраховувати підйомну допомогу, грошову допомогу на оздоровлення та щомісячну додаткову грошову винагороду з урахуванням індексації грошового забезпечення, яка мала постійний характер.

За таких обставин бездіяльність відповідача щодо нездійснення розрахунку розміру підйомної допомоги, грошової допомоги на оздоровлення та щомісячної додаткової грошової винагороди у 2016-2017 роках з урахування індексації грошового забезпечення, правильно визнано судом першої інстанції протиправною, а також зобов`язано відповідачів здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги, виплачених у 2016-2017 роках, та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМ України № 889 від 22.09.2010р., за період 2016-2017 років, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

Водночас, колегія суддів вказує на застереження про врахування відповідачами вже виплачених сум грошової допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги та щомісячної додаткової грошової винагороди, що унеможливить повторне нарахування та виплати таких позивачу.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про наявність правових підстав для задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволені у визначений спосіб.

Приймаючи до уваги викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ).

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.02.2025р. в адміністративній справі № 380/2369/25 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного судового рішення: 24.03.2026р.