Справа № 460/3912/26
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2026-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань залишення позову без розгляду

23 березня 2026 року м. Рівне№460/3912/26

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П. розглянувши адміністративну справу за позовом

Військової академії (м.Одеса)
доОСОБА_1
про відшкодування витрат,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває справа за позовом Військової академії (м.Одеса) до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 99006,97 грн.

Ухвалою суду від 10.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

20.03.2026 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заявив про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом, передбачений ч.5 ст.122 КАС України.

Надаючи правову оцінку питанню дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, суд виходить з такого.

Так, за правилами ч.1 ст.122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.122 КАС України).

Згідно з ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.5 ст.122 КАС України).

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №804/285/16 від 12.12.2018). Отже, до спорів про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі підлягають застосуванню приписи ч.5 ст.122 КАС України.

Разом із тим, Верховний Суд також неодноразово акцентував увагу на тому, що право на звернення до суду у позивача (вищого навчального закладу) у цій категорії справ може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати та може бути реалізоване протягом одного місяця з дня такої відмови.

Аналогічний підхід до правозастосування указаних норм при вирішенні подібних за змістом правовідносин застосовано Верховним Судом у постановах від 30.09.2019 у справі №340/685/19, від 10.10.2019 у справі №140/721/19, від 28.05.2021 у справі №320/7233/19, від 23.03.2023 у справі №420/24331/21, від 06.04.2023 у справі №400/4280/20, від 11.05.2023 у справі №400/4281/20.

Тобто саме із відмовою відповідача добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі законодавець пов`язує можливість звернення навчального закладу з позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.

Вирішуючи питання обчислення строків звернення до суду із позовною заявою про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, Верховний Суд у справах №560/1389/20 (постанова від 21.01.2021), №420/9694/20 (постанова від 21.12.2021), дійшов висновку, що строк звернення до суду з позовом про проходження публічної служби необхідно обчислювати з наступного дня після закінчення строку для добровільного відшкодування витрат.

Висновки аналогічного змісту викладені також у постанові Верховного Суду від 30.09.2025 у справі № 520/27185/21.

Так, за правилами ч.6 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон №2232-XII) до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

Згідно з ч.5 ст.25 Закону №2232-XII з громадянами України-курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.

Відповідно до ч.10 ст.25 Закону №2232-XII, курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 та підпунктів «д», «е», «є», «ж», «з» пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 та підпунктів «д», «е», «є», «ж», «з» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти, визначає Порядок №964.

В силу вимог п.7 Порядку № 964 у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

За змістом висновків, наведених у постанові Верховного Суду від 30.09.2025 у справі №520/27185/21, навчальний заклад зобов`язаний після отримання рапорту особи про відрахування здійснити розрахунок витрат, пов`язаних з його утриманням у цьому вищому навчальному закладі, відобразити узагальнену суму відшкодування у відповідному наказі про звільнення курсанта, а також надати йому час на добровільне відшкодування таких витрат. І лише, у разі відмови відповідача здійснити таке відшкодування у добровільному порядку, з наступного дня після спливу визначеного строку добровільного відшкодування, позивач міг звернутися до суду.

У відзиві на позов відповідач стверджує, що оскільки його відраховано з університету через невиконання індивідуального навчального плану та небажання подальшого проходження служби відповідно до наказу Начальника Військової академії № 12-РС з 06.02.2025, а отже позивачем порушено місячний строк звернення до суду з цим позовом про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі.

Поряд з цим, як свідчить зміст п.3 контракту, укладеного між відповідачем і навчальним закладом, у випадках, передбачених ч.10 ст.25 Закону №2232-XII курсант зобов`язується відшкодувати Військовій академії (м.Одеса) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, з моменту пред`явлення письмової вимоги та у будь-якому разі не пізніше 1 року з моменту розірвання даного контракту.

06.02.2025 під час розірвання контракту відповідач був повідомлений про обов`язок сплатити суму заборгованості у розмірі 102602,25 грн протягом року, у строк до 06.02.2026, про що свідчить особистий підпис відповідача.

Таким чином, зважаючи на той факт, що строк добровільного відшкодування витрат сплинув 06.02.2026, то місячний строк звернення до суду з позовом про стягнення таких витрат у судовому порядку розпочався з 07.02.2026.

До суду з цим позовом позивач звернувся 04.03.2026, тобто в межах строку звернення, визначеного ч.5 ст.122 КАС України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що правові підстави, передбачені ст. 240 КАС України, для залишення позовної заяви в цій справі без розгляду відсутні, а клопотання відповідача необґрунтоване та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.121, 240, 243, 256, 294 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала не оскаржується та набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали складений дата 23 березня 2026 року

Суддя Д.П. Зозуля