Справа № 420/29046/25
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2026-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/29046/25

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.

суддів Бойка А.В., Тарновецького І.І.,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, 3-ті особи: Квартирно -Експлуатаційний відділ м. Одеса, ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі Об`єднаної житлової комісії, про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, 3-ті особи: Квартирно -Експлуатаційний відділ м. Одеса, ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі Об`єднаної житлової комісії, в якому просить:

- визнати протокол Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями №127 від 24.07.2025 таким, що прийнятий з порушенням наказів Міністерства оборони України № 370 від 26.07.2018 та № 380 від 31.07.2018;

- скасувати протокол Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями №127 від 24.07.2025;

- визнати протиправним рішення Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями щодо не погодження розподілу житлової площі для постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , трикімнатна, житловою площею 57,0 кв.м., на майора запасу ОСОБА_1 , зі складом сім`ї 4 особи;

- зобов`язати Комісію з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями переглянути раніше прийняте рішення щодо не погодження розподілу житлової площі для постійного проживання за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 ,, та прийняти рішення про погодження списку розподілу житлової площі для постійного проживання військовослужбовцям Одеського гарнізону за адресою: АДРЕСА_1 , трикімнатна, житловою площею 57,0 кв.м., на майора запасу ОСОБА_1 , зі складом сім`ї 4 особи.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2026 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано Протокол Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями №127 від 24.07.2025.

Визнано протиправним та скасовано Рішення Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями щодо не погодження розподілу житлової площі для постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , трикімнатна, житловою площею 57,0 кв.м., на майора запасу ОСОБА_1 , зі складом сім`ї 4 особи.

Зобов`язано Комісію з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями переглянути раніше прийняте рішення щодо не погодження розподілу житлової площі для постійного проживання за адресою: адресою: АДРЕСА_1 , та прийняти рішення про погодження списку розподілу житлової площі для постійного проживання військовослужбовцям Одеського гарнізону за адресою: АДРЕСА_1 , трикімнатна, житловою площею 57,0 кв.м., на майора запасу ОСОБА_1 , зі складом сім`ї 4 особи.

В задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовив.

Не погоджуючись з таким рішенням, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

20 березня 2026 року ОСОБА_1 , в порядку статті 150 КАС України, подав до суду апеляційної інстанції заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями викладеного в протоколі від 24.07.2025 № 127 в частині не погодження Списку розподілу житлової площі для постійного проживання у Одеському гарнізоні за адресою: АДРЕСА_1 , трикімнатна, житловою площею 57,0 кв.м., на майора запасу ОСОБА_1 до вирішення спору по суті.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову заявник указує, що не вжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду

Відповідно до частин 1-3 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Таким чином, за загальним правилом, розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється судом без повідомлення учасників справи. Заявник викликається до суду тільки у випадку необхідності надання додаткових пояснень та/або доказів. Судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову призначається у виняткових випадках, за відсутності пояснень заявника та/або недостатності поданих ним доказів.

Колегія суддів не вбачає підстав для виклику заявника та призначення судового засідання для розгляду зави про забезпечення позову, та розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Оцінюючи обґрунтованість поданої заяви та вирішуючи питання чи наявні підстави для задоволення заявленого клопотання, колегія суддів керується наступним.

Відповідно до положень частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Окрім цього, згідно із частиною 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частина 2 статті 151 КАС України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до приписів підпункту 3 та 4 частини 1 статті 152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Аналіз викладених норм свідчить про те, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За таких підстав, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, з врахуванням його підстав та доказів, зазначених для підтвердження своїх вимог, суд має пересвідчитись, зокрема, що є реальна загроза істотного ускладнення або неможливості ефективного захисту порушеного права (інтересу) позивача або невиконання (суттєва перешкода у виконанні) рішення суду в разі якщо такі заходи не будуть вжиті.

В ухвалі про вжиття заходів забезпечення позову суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій та/або пов`язані з цим витрати позивача.

Так само, суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

При цьому, варто зазначити, що з іншого боку, заявник обов`язково повинен обґрунтувати свою заяву і з цією метою навести свої мотиви та надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі.

Водночас, дослідивши подану ОСОБА_1 заяву, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у заяві про забезпечення позову не зазначені доводи, які б свідчили про наявність законних та переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 151 КАС України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення такої заяви.

Відповідно до частини 5 статті 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, в задоволенні поданої заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 150, 151, 152, 154, 311, 325, 328 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, 3-ті особи: Квартирно -Експлуатаційний відділ м. Одеса, ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі Об`єднаної житлової комісії, про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя О. А. Шевчук

суддя А. В. Бойко

суддя І. І. Тарновецький