Справа № 160/8814/25
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2026-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 березня 2026 року м. Дніпросправа № 160/8814/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року в адміністративній справі №160/8814/25 (головуючий суддя першої інстанції - Турова О.В.) за позовом Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, (третя особа: Мельникова Антоніна Ігоревна) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 25.03.2025 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з даним, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), яка полягає у не закритті (закінченні) виконавчого провадження №73882587;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) закрити (закінчити) виконавче провадження №73882587 відносно позивача та повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання;

- визнати протиправною бездіяльність Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка полягає у не здійсненні перевірки законності виконавчого провадження №73882587 за заявою позивача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 року у справі №160/408/21 про заміну боржника у справі №160/408/21 за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 року з Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області на правонаступника Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26.12.2023 року, якою цю ухвалу було залишено без змін, в подальшому постановою Верховного Суду від 11.04.2024 року скасовано, а справу №160/408/21 направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Відтак, Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) не є і не може бути боржником у виконавчому провадженні №73882587, відкритому з примусового виконання виконавчого листа №160/408/21, адже підстави, з яких відкрито вказане виконавче провадження відносно позивача відпали, а Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) не є правонаступником первинного боржника - Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області. Також позивач зазначив, що повідомив державного виконавця про вищевказану постанову Верховного Суду від 11.04.2024 року у справі №160/408/21, однак, останній ігнорує ці обставини та далі зобов`язує позивача виконувати рішення суду у справі №160/408/21. З цього приводу позивач звертався до інших відповідачів з заявами щодо проведення перевірки законності виконавчого провадження №73882587, однак такі заяви не дали результатів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини у справі, апеляційна скарга фактично обґрунтована та містить доводи, викладені в позовній заяві.

Відповідачі подали відзиви на скаргу, в яких просили вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2025 року апеляційне провадження у справі №160/8814/25 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №160/408/21.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2026 року апеляційне провадження у справі №160/8814/25 поновлено у зв`язку із набранням законної сили судовим рішенням у справі №160/408/21 (постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 21.01.2026 року).

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзивів на скаргу, встановила наступне.

Позивач - Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) є юридичною особою ()

Відповідачі - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, є суб`єктами владних повноважень, які в даних правовідносинах здійснюєють реалізує надані їм Законом України «Про виконавче провадження» повноваження.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 року у справі №160/408/21, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 03.08.2023 року, визнано протиправними дії Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області щодо не скасування запису в трудовій книжці ОСОБА_1 про припинення державної служби та звільнення з посади на підставі наказу від 09.04.2020 року №20-к, зобов`язано Державну екологічну інспекцію у Дніпропетровській області скасувати запис у трудовій книжці ОСОБА_1 про припинення державної служби та звільнення з посади, і зобов`язано Державну екологічну інспекцію у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за період з 10.04.2020 року.

На підставі вказаного судового рішення Дніпропетровським окружним адміністративним судом 10.11.2021 року видано виконавчий лист №160/408/21 про зобов`язання Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області скасувати запис у трудовій книжці ОСОБА_1 про припинення державної служби та звільнення з посади ОСОБА_1 , а також про зобов`язання Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за період з 10.04.2020 року.

Боржником у виконавчому листі вказано Державну екологічну інспекцію у Дніпропетровській області ().

В подальшому питання про заміну боржника неодноразово розглядалось судами.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 року у справі №160/408/21, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.12.2023 року, заяву представника позивача про заміну боржника у виконавчому провадженні в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України, Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії задоволено та замінено боржника у справі №160/408/21 за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 року з Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області на правонаступника Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (на теперішній час це позивач у даній справі).

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дрижирук О.О. від 18.01.2024 року відкрито виконавче провадження ВП №73882587 з виконання виконавчого листа №160/408/21, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 10.11.2021 року. В постанові у якості боржника з урахуванням ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 року у справі №160/408/21 про заміну боржника зазначено Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області).

Постановою Верховного Суду від 11.04.2024 року ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 року у справі №160/408/21 про заміну боржника у справі №160/408/21 за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 року з Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області на правонаступника Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26.12.2023 року скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судом першої інстанції також встановлено, що дійсно, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 року заяву представника позивача про заміну боржника у виконавчому провадженні в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України, Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії задоволено та замінено боржника у справі №160/408/21 за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 року з Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області на правонаступника Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.11.2024 року ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 року скасовано та відмовлено у задоволені заяви про заміну боржника у виконавчому провадженні в адміністративній справі №160/408/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України, Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Верховного Суду від 17.07.2025 року у справі №160/408/21 постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.11.2024 року у справі №160/408/21 скасовано. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 року у справі №160/408/21 залишено в силі.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2024 року заяву представника позивача про заміну боржника у справі №160/408/21 задоволено та замінено боржника у справі №160/408/21 за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 року з Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області на правонаступника Державну екологічну інспекцію України.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.09.2025 року ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2024 року в адміністративній справі №160/408/21 скасовано. У задоволенні заяви про заміну боржника відмовлено.

Відтак, на теперішній час є такою, що набрала законної сили ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 року, якою замінено боржника у справі №160/408/21 за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 року з Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області на правонаступника Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області).

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) зверталась до суду із заявою про перегляд рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 року у справі №160/408/21 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 року визнано неповажними причини пропуску Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) строку звернення до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду в адміністративній справі №160/408/21. У задоволенні заяви представника Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) про поновлення процесуального строку відмовлено. Заяву представника Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду в адміністративній справі №160/408/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України, Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії повернуто заявникові без розгляду.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.01.2026 року ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 року у справі №160/408/21 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.02.2026 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.01.2026 року у справі №160/408/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України, Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно тексту позову Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), посилаючись на вказану вище постанову Верховного Суду від 11.04.2024 року у справі №160/408/21, зверталась:

- до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з питання закриття (закінчення) виконавчого провадження №73882587;

- до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з питання закриття (закінчення) виконавчого провадження №73882587 та повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання;

- до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з питання проведення перевірки законності виконавчого провадження №73882587.

Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) листом від 27.01.2025 року за вих.№375/15.2-26-25 повідомило Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби можуть бути оскаржені боржником виключно в судовому порядку. Також у листі наведено інформацію щодо руху виконавчого провадження ВП №73882587 та надані його сторонами заяви і документи, а також зауважено, що станом на теперішній час жодна із сторін виконавчого провадження оригінали зазначених вище судових рішень (з датою набрання чинності та печатками суду) до відділу не надали. Інформацію стосовно винесених судами рішень у справі №160/408/21 державний виконавець відділу отримує виключно з Єдиного державного реєстру судових рішень. Згідно з інформацією з ЄДР судових рішень ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2024 року у справі №160/408/21 замінено боржника у справі за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 року з Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області на правонаступника Державну екологічну інспекцію України, однак ухвалою Верховного Суду від 07.01.2025 року у справі №160/408/21 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою адвоката Лаврищева В.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.11.2024 року у справі №160/408/21. Таким чином, Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) є боржником за виконавчим провадженням 73882587 та, відповідно, наділена правами боржника у виконавчому провадженні, передбаченими ст.19 Закону України «Про виконавче провадження».

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України листом від 28.02.2025 року за вих.№1086/15.2-26-25 направив лист Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) від 04.02.2025 року вих.№4-930-17 за належністю для розгляду в межах компетенції до Заступника начальника міжрегіонального управління-начальнику Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Також цим листом Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повідомив Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), що відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. При цьому ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) листом від 14.03.2025 року за вих.№727/15.2-27-25 повідомило позивача про розгляд його звернення, яке надійшло з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, та надав інформацію аналогічну викладеній у листі начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27.01.2025 р. за вих.№375/15.2-26-25.

Вважаючи, що Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) допущено протиправну бездіяльність щодо не закриття (закінчення) виконавчого провадження №73882587, а Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, допущено протиправну бездіяльність щодо не здійснення перевірки законності виконавчого провадження №73882587 за заявами Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), позивач таку бездіяльність до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VІІІ (далі по тексту - Закон №1404-VІІІ, в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно пункту 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Абзацом 1 частини 4 статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті третій цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно із абзацем 1 частини 5 статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно із частиною 6 статті 26 Закону №1404-VІІІ за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно із частинами 1, 2 статті 15 Закону №1404-VIII сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Абзацем 1 частини 5 статті 15 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, в тому числі і до видання виконавчого листа, що відбувається виключно за відповідним рішенням суду, незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений виконавчий лист до примусового виконання.

У контексті наведених положень Закону №1404-VIII слід зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 29.06.2004 року у справі «Півень проти України» визначено, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишаться невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні.

Відтак, виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а неможливість виконати рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтями 37 та 39 Закону №1404-VІІІ визначено підстави повернення виконавчого документа та закінчення виконавчого провадження відповідно.

Пунктом 3 частини 1 статті 39 Закону №1404-VІІІ передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

У справі, що розглядається, судом встановлено, що підставою для відкриття Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавчого провадження №73882587 стала заява представника стягувача ОСОБА_1 - адвоката Лаврищева В.В. від 16.01.2024 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення.

Разом із заявою представником подано виконавчий лист №160/408/21, виданий Дніпропетровським окружним адміністративним судом 10.11.2021 року на підставі та на виконання рішення суду від 29.09.2021 року у справі №160/408/21 про зобов`язання Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області скасувати запис у трудовій книжці ОСОБА_1 про припинення державної служби та звільнення з посади ОСОБА_1 , та про зобов`язання Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за період з 10.04.2020 року.

Крім того, до заяви було подано копію ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 року у справі №160/408/21, залишеної без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.12.2023 року, про заміну боржника у справі №160/408/21 за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 року з Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області на правонаступника Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області).

На момент відкриття виконавчого провадження №73882587 ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 року у справі №160/408/21 та постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 26.12.2023 року про заміну боржника у справі №160/408/21 були чинні.

В подальшому постановою Верховного Суду від 11.04.2024 року у справі №160/408/21 було скасовано ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26.12.2023 року, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зі змісту постанови Верховного Суду від 11.04.2024 року у справі №160/408/21 скасування судових рішень попередніх інстанцій відбулось не з підстав того, що виконання обов`язків боржника у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, а зовсім з інших підстав.

На теперішній час судом апеляційної інстанції встановлено, що питання правонаступництва боржника за виконавчим листом №160/408/21 вирішено остаточно, оскільки на теперішній час є такою, що набрала законної сили ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 року, якою замінено боржника у справі №160/408/21 за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 року з Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області на правонаступника Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області).

Вказані обставини позивачем в апеляційній скарзі не спростовано.

Відтак, посилання Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) на те, що виконання обов`язків боржника у виконавчому провадженні №73882587 не допускає правонаступництва, є безпідставними та необґрунтованими.

За таких обставин, у державного виконавця не виникав обов`язок закінчити виконавче провадження №73882587 на підставі п.3 ч.1 ст.39 Закону №1404-VІІІ.

При цьому, чинним законодавством передбачена можливість заміни сторони виконавчого провадження в порядку правонаступництва, водночас, виникнення таких обставин у виконавчому провадженні не є підставою для його закінчення, а може бути, зокрема, підставою для зупинення вчинення виконавчих дій у такому виконавчому провадженні відповідно до п.5 ч.1 ст.34 Закону №1404-VІІІ, як вірно зазначив суд першої інстанції.

Інші підстави для закінчення виконавчого провадження, вичерпний перелік яких наведено у частині 1 статті 39 Закону №1404-VІІІ, та підстави для повернення виконавчого документа стягувачу, передбачені статтею 37 Закону №1404-VІІІ, також відсутні, що позивачем не спростовано.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не було допущено протиправної бездіяльності щодо не закриття (закінчення) виконавчого провадження №73882587, тож позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають, як і не підлягають задоволенню похідні позовні вимоги щодо зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) закрити (закінчити) виконавче провадження №73882587 та повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка полягає у не здійсненні перевірки законності виконавчого провадження №73882587 за заявами Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), апеляційний суд зазначає наступне.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби визначено статтею 74 Закону №1404-VІІІ.

Так, згідно з ч.1 ст.74 Закону №1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.2 ст.74 Закону №1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Частиною 3 ст.74 Закону №1404-VІІІ передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження визначений розділом ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 283/5) (далі - Інструкція).

Так, п.1 розділу ХІІ Інструкції встановлено, що перевірити законність виконавчого провадження мають право:

- директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділах примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень, відділах державної виконавчої служби;

- начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі;

- начальник управління забезпечення примусового виконання рішень - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень цього управління та відділах державної виконавчої служби, що йому підпорядковані;

- начальник відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі;

- начальник відділу державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.

Відповідно до п.2 розділу ХІІ Інструкції посадові особи, зазначені у пункті 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи.

Посадові особи, зазначені в абзацах третьому, п`ятому та шостому, пункту 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження також за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника), а посадові особи, зазначені в абзацах другому та четвертому пункту 1 цього розділу, - за скаргою на дії та бездіяльність начальника органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Доручення керівника вищого органу державної виконавчої служби про проведення перевірки законності виконавчого провадження надається в письмовій формі.

Таким чином, як приписами ст.74 Закону №1404-VІІІ, так і приписами розділу ХІІ Інструкції передбачено, що правом на ініціювання проведення перевірки законності виконавчого провадження наділені стягувач та інші учасники виконавчого провадження, крім боржника. В свою чергу, в силу приписів ч.1 ст.74 Закону №1404-VІІІ боржнику надане право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) на момент звернення до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявами про проведення перевірки законності виконавчого провадження №73882587 має статус сторони цього виконавчого провадження - боржника, а тому з урахуванням вищенаведених приписів ст.74 Закону №1404-VІІІ та п.2 розділу ХІІ Інструкції, Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) не була наділена правом на ініціювання такої перевірки.

Відтак, відмовляючи у проведенні такої перевірки з посиланням на норми ст.74 Закону №1404-VІІІ Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України діяли відповідно до вимог чинного законодавства.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з чим погоджується колегія суддів.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних та обгрунтованих юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року в адміністративній справі №160/8814/25 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року в адміністративній справі №160/8814/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко