Справа № 520/25021/25
Суддя: Мінаєва К.В.
Дата ухвалення: 2026-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 березня 2026 р.Справа № 520/25021/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої К.В.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 по справі № 520/25021/25

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 задоволено частково позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

18.03.2026 на зазначене рішення суду ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) направлено апеляційну скаргу до Другого апеляційного адміністративного суду, яка зареєстрована 19.03.2026.

ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) подано клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування зазначеного клопотання ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) зазначено, що 04.02.2026 зернувся до Другого апеляційного адмністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Враховуючи, що станом на день закінчення строку на усунення недоліків кошти на сплату судового збору на рахунок ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) від довольчого органу не надійшли, 03.03.2026 від ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) надійшло клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.02.2026 зазначена апеляційна скарга була залишена без руху та наданий строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2026 повернуто апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 по справі №520/25021/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Отже, первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження. Також, 28.12.2025 офіцер юридичної служби майор юстиції ОСОБА_2 , який безпосередньо здійснює представництво інтересів апелянта у даній справі, отримав травму. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 30.12.2025 № 2025-1230 1039-0014-0 йому надано відпустку для лікування після поранення (контузії, травми, каліцтва) на 30 календарних діб у зв`язку з травмою з 31.12.2025. Надання відпустки для лікування після поранення (контузії, травми, каліцтва) означає тимчасове звільнення військовослужбовця від виконання службових обов`язків з медичних підстав, що підтверджує наявність об`єктивної перешкоди для здійснення процесуальних дій. Строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції повністю припадає на час перебування представника апелянта у відпустці за станом здоров`я. Фактично з 31.12.2025 був позбавлений можливості виконувати службові обов`язки, у тому числі щодо підготовки та подання апеляційної скарги. Апеляційну скаргу подано одразу після завершення періоду відпустки за станом здоров`я. Верховний Суд неодноразово зазначав, що тимчасова непрацездатність або перебування на лікуванні можуть визнаватися поважними причинами пропуску строку, якщо вони підтверджені належними доказами та перебувають у прямому причинному зв`язку з неможливістю своєчасного вчинення процесуальної дії. При оцінці поважності причин суд має встановити не формальну можливість подання процесуального документа, а реальну здатність особи здійснити таку дію з урахуванням конкретних обставин. У даному випадку отримання травми та подальше перебування у відпустці за станом здоров`я є обставинами, що виникли до спливу строку апеляційного оскарження, мають об`єктивний характер, підтверджені медичними документами та фактично унеможливили своєчасне подання апеляційної скарги. Інших посадових осіб, які здійснювали б представництво інтересів військової частини у цій справі та були обізнані з матеріалами провадження, визначено не було. Враховуючи наведене, пропуск строку на апеляційне оскарження був спричинений сукупністю обставин, які є поважними, об`єктивними та підтверджуються специфікою здійснення правового забезпечення військової частини в умовах воєнного стану. Дії відповідача не містять ознак недобросовісності або зловживання процесуальними правами. Апеляційна скарга подана невідкладно після фактичного ознайомлення з рішенням.

Перевіривши зазначені доводи та матеріали справи, колегія суддів вважає, що вказане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У силу частини третьої статті 295 КАС України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

З автоматизованої системи документообігу суду судом встановлено, що оскаржуване рішення ухвалено в порядку письмового провадження 24.12.2025, його копія доставлена до електронного кабінету ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) 24.12.2025 о 18:24.

04.02.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) на зазначене рішення суду подано апеляційну скаргу. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.02.2026 вказану апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом сплати судового збору.

Враховуючи те, що вимоги ухвали суду у встановлений судом строк не виконані, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2026 апеляційну скаргу повернуто скаржнику.

Колегія суддів зазначає, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи викладене, пропущений строк апеляційного оскарження може бути поновлений судом, якщо за результатами оцінки та перевірки наведених заявником у відповідній заяві підстав пропуску такого строку, суд дійде висновку про їх поважність.

При цьому, суд звертає увагу, що та обставина, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права на повторне звернення до суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої апеляційної скарги без урахування процесуальних строків, встановлених для цього, а у суду обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

Невиконання скаржником вимог процесуального закону щодо належного оформлення апеляційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику апеляційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд судового рішення після закінчення строку його апеляційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку. Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом (ухвали від 10.03.2026 у справі №520/1668/25, від 09.03.2026 у справі №120/6085/24, від 09.03.2026 у справі №460/25428/23, від 04.03.2026 у справі №440/14332/24 тощо).

За висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 03.04.2018 у справі №804/7050/16, від 24.07.2023 у справі №200/3692/21, право на повторне звернення з апеляційною скаргою може бути реалізовано лише в межах процесуального строку на апеляційне оскарження, встановленого законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань.

При цьому, положеннями Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено строків повторного звернення до суду з апеляційною скаргою, яку було повернуто, однак, відсутність вказаних положень не свідчить про те, що повторно апелянт може звернутися до суду в будь-який довільний строк, без дотримання часових меж, встановлених процесуальним законом, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява №52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (пункт 46 рішення)

Таким чином, підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання апеляційної скарги.

Стосовно доводів відповідача щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, про те, що офіцер юридичної служби майор юстиції Кирилюк В.В., який безпосередньо здійснює представництво інтересів апелянта у даній справі, отримав травму та йому надано відпустку для лікування після поранення (контузії, травми, каліцтва), то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки вказані факти не свідчать про те що, тільки один офіцер юридичної служби займається правовою работою.

Суд враховує, що відповідно до статті 99 Закону України від 24.03.1999 № 548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» помічник командира бригади з правової роботи (юрисконсульт бригади) у мирний і воєнний час відповідає за організацію і стан правової роботи в бригаді. Під час збройного конфлікту помічник командира бригади з правової роботи (юрисконсульт бригади) виконує обов`язки юридичного радника командира бригади. Юридичний радник командира бригади під час збройного конфлікту надає консультації командуванню щодо дотримання норм міжнародного гуманітарного права, правил застосування сили та щодо проведення інструктажу особового складу з їх виконання.

У силу вимог статті 100 зазначеного Закону помічник командира бригади з правової роботи (юрисконсульт бригади) зобов`язаний, зокрема: організовувати правову роботу, спрямовану на правильне застосування, неухильне додержання вимог законодавства в бригаді, надавати командуванню пропозиції та консультації щодо вирішення питань правового забезпечення діяльності бригади; здійснювати правове забезпечення господарської діяльності бригади, брати участь у підготовці, укладенні та здійсненні контролю за виконанням господарських договорів, організовувати претензійну роботу, готувати позови та скарги до суду; за дорученням командира бригади представляти інтереси бригади в судах та інших органах; аналізувати наслідки розгляду претензій, позовів та справ у судах і подавати командирові бригади пропозиції щодо вдосконалення правового забезпечення діяльності бригади.

З аналізу наведених норм слідує, що офіцери юридичної групи як у мирний, так і у воєнний час відповідають за організацію і стан правової роботи, безпосередньо не стримують ворога на лінії зіткнення та до їх обов`язків не входить забезпечення підрозділів життєво необхідними речами (зброєю, боєприпасами, продуктами харчування, ПММ), що дає можливість виконувати функціональні обов`язки, зокрема, подавати апеляційні скарги.

Колегія суддів акцентує, що органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених, в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтермінувати виконання своїх процесуальних обов`язків. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 26.10.2022 у справі №640/3770/21, від 10.12.2024 у справі №560/2929/24, від 28.10.2025 у справі №520/8464/24 та інших.

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, пункт 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання («Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» № 11681/85).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви №17160/06 та №35548/06; п. 33).

Ураховуючи обставини справи, зазначені скаржником підстави пропуску строку на апеляційне оскарження не можна вважати поважними, оскільки їх не можна вважати такими, що не залежали від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами. Жодних інших обставин поважності пропуску строку на апеляційне оскарження відповідачем не зазначено.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про поновлення строку апеляційного оскарження.

Керуючись статтями 121, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними підстави пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 по справі 520/25021/25, наведені ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) .

У задоволенні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Мінаєва К.В.
Судді Катунов В.В. Ральченко І.М.