Справа № 380/3879/26
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2026-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

24 березня 2026 рокусправа № 380/3879/26

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Кузан Р.І., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

05.03.2026 до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2024 № 34-ОД «Про результати службового розслідування», в частині накладення на стрільця-помічника гранатометника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани;

- зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткову винагороду за лютий 2024 року у відповідності до вимог Постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, а також премію й інші складові грошового забезпечення за березень 2024 року й інші місяці у відповідності до вимог наказу МОУ від 07.06.2018 № 260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, які не були виплачені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з накладення на стрільця-помічника гранатометника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

Ухвалою судді від 10.03.2026 позовна заява залишена без руху та встановлено позивачу строк для усунення зазначених у ній недоліків, який не може перевищувати десять днів з дня вручення вказаної ухвали.

Позивачу роз`яснено про необхідність подання в канцелярію Львівського окружного адміністративного суду наступних документів: заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та доказів поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали суду позивачем 19.03.2026 подано заяву про поновлення процесуального строку. В заяві вказує, що пропуск строку звернення до суду відбувся з поважних причин, які є об?єктивними, не залежали від його волі та фактично унеможливлювали своєчасне звернення до суду. 3 25.02.2022 по теперішній час позивач безперервно проходить військову службу у складі Збройних Сил України в умовах воєнного стану. Крім того, після отримання 27.08.2023 вибухової травми він перебував у стані, який потребував тривалого лікування, обстеження та відновлення, що підтверджує відповідними медичними документами. Наслідками травми стали порушення функцій органів слуху та зору, а також неврологічні ускладнення, які безпосередньо впливали на його фізичну та психологічну здатність здійснювати активні юридичні дії, у тому числі своєчасно підготувати та подати позов. Стан здоров?я вимагав проходження численних медичних обстежень, консультацій лікарів та отримання відповідних висновків, без яких належне обґрунтування позовних вимог було об?єктивно неможливим.

Додатково зазначає, що оскаржуваний наказ безпосередньо пов?язаний із оцінкою його стану здоров?я та висновками військово-лікарської комісії, які ним окремо оскаржуються у судовому порядку. Сукупність обставин, а саме проходження військової служби в умовах воєнного стану, виконання службових завдань, обмеження доступу до правової допомоги, стан здоров?я після бойової травми, необхідність тривалого медичного обстеження та збору доказів, а також правовий зв?язок цієї справи з оскарженням висновків ВЛК, створили перешкоди для своєчасного звернення до суду, які на думку позивача є об?єктивними та непереборними.

Також наголошує, що оскаржуваний наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності він фактично отримав лише 13.02.2026 у відповідь на подану скаргу. Після отримання зазначеного витягу з наказу він у найкоротший можливий строк звернувся до суду з цим позовом, не допускаючи зволікань. Таким чином, зазначені в поданій заяві причини пропуску строку на звернення до суду просить суд вважати поважними.

Суд перевіряючи дотримання позивачем строку звернення до суду з даним позовом, враховує таке.

Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з статтею 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

Отже, строк оскарження до суду наказів про дисциплінарне стягнення, преміювання та про виплату додаткових винагород становить один місяць.

Позивачем заявлено позовну вимогу про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2024 № 34-ОД «Про результати службового розслідування», в частині накладення на стрільця-помічника гранатометника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

Позовну заяву подано позивачем до суду лише 05.03.2026, тобто майже через два роки після прийняття оскаржуваного наказу.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Позивач стверджує, що зі змістом оскаржуваного наказу він зміг ознайомитись лише в лютому 2026 року, що свідчить про пропуск строку звернення до суду з поважних причин. Надаючи оцінку таким доводам ОСОБА_1 суд враховує таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що Другим відділом (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління ДБР, розташованого у м.Полтаві проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0002784, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.04.2024 відносно солдата ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України. Підставою для внесення вказаних відомостей до реєстру досудових розслідувань стали матеріали службового розслідування відповідача, проведеного за фактом відмови від виконання бойового розпорядження солдатом ОСОБА_1 .

Згідно з актом службового розслідування за відкриту відмову в присутності особового складу стрілецької роти виконати бойове розпорядження комісією рекомендовано накласти на солдата ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 04.06.2024 застосовано до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 02.08.2024. З клопотанням слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою позивач ознайомився 04.06.2024, про що свідчить його підпис про отримання копії такого.

Таким чином, про підстави притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення позивачу було відомо ще в червні 2024 року. ОСОБА_1 не надано суду доказів наявності перешкод в отриманні копії оскаржуваного наказу невідкладно, одразу після ознайомлення з результатами службового розслідування.

Суд також враховує, що ОСОБА_1 лише 27.11.2025 скерував рапорт до Військової частини НОМЕР_1 про надання витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

У рапорті позивач вказав на обставини, встановлені службовим розслідуванням.

Зокрема зазначив, що «На виконання розпорядження ТГ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 18.01.2024 № 302дск/БР з метою доукомплектування резерву командування військової частини НОМЕР_1 19.01.2024 було видано бойове розпорядження № 58/ТрО, в якому наказано командиру другої стрілецької роти (в склад якої входили солдат ОСОБА_2 та солдат ОСОБА_1 ) вибути у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 . Тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 02.02.2024 було видано бойове розпорядження № 144/ГрО. Відповідно до якого, командиру 3ВРЗ № 2 командира військової частини НОМЕР_1 до 24:00 02.02.2024 вийти в район очікування та приступити до обладнування рубежу розгортання № 1 ЗВРЗ № 2 в районі південно-східна околиця КОТЛЯРІВКА. Бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 144/ГрО доведено до військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_1 , про що свідчить відповідний відеозапис, після чого ними були написані рапорти про відмову від його виконання. Оперативним черговим військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_3 здійснена доповідь командиру військової частини НОМЕР_1 щодо факту відмови виконання бойового розпорядження військовослужбовцями військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_2 та солдатом ОСОБА_1 та наявністю у їх діях ознак кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 «Непокора». У вказаній доповіді зазначено: «Відповідно до рапорту (за вх. № 621 від 03.02.2024) від лейтенанта ОСОБА_4 , командира 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , що 03.02.2024 солдат ОСОБА_1 , т.во командира 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 та солдат ОСОБА_2 , т.во командира 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , які були у підпорядкуванні НОМЕР_3 обр ТрО (Бр 144/ТрО від 02.02.2024 року) відмовились від виконання бойового наказу. Наказ зачитувався в АДРЕСА_1 . Факт доведення бойового розпорядження та відмови від його виконання здійснювався за допомогою відеофіксації. Військовослужбовці будуть направлені на ВЛК. На час проведення ВЛК військовослужбовці перебуватимуть в тимчасовому розташуванні підрозділу.

За фактом описаного вище, командуванням військової частини НОМЕР_1 було проведено службове розслідування. Результати службового розслідування оформлені Актом службового розслідування в якому вказано наступне: Прошу Вас: За порушення вимог ст. ст. 11, 16, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відкриту відмову в присутності особового складу стрілецької роти виконати бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 02.02.2024 № 144/TpО, на стрільця-помічника гранатометника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани».

Таким чином, позивачу достовірно було відомо про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення задовго до дати звернення до суду. Однак, позивач почав вживати заходи для отримання копії оскаржуваного наказу лише в листопаді 2025 року.

Отже, про порушення своїх прав з боку командування Військової частини НОМЕР_1 позивач знав або повинен був дізнатись ще в червні 2024 року. Водночас, з даним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду лише 05.03.2026, тобто з пропуском встановленого КАС України місячного строку звернення до суду.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку, позивач посилається на те, що позивача не ознайомлено зі змістом оскаржуваного наказу.

Даючи оцінку вказаним твердженням, суд враховує, що ч.2 ст.122 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й з об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

День, коли особа дізналася про порушення свого права - це установлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Якщо цей день установити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Суд зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Щодо того, що позивач є військовослужбовцем суд зазначає, що статтею 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

Отже, строк оскарження до суду наказів про дисциплінарне стягнення, преміювання та про виплату додаткових винагород становить один місяць.

Тобто, довід позивача, що він є військовослужбовцем, лише підтверджує той факт, що він в межах ст.88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України мав право на оскарження в межах місячного строку і був обізнаний з цим.

Доказів, що позивач у вказаний період брав участь в бойових діях суду надано не було.

Проходження особою військової служби може бути підставою для поновлення строку звернення до суду лише за наявності конкретних факторів: обмеження доступу до правової допомоги, фізична або психологічна неможливість займатися приватними справами, участь у довготривалих операціях тощо».

Отже, за відсутності документів, які свідчать про наявність безпосереднього та прямого причинного зв`язку між пропуском позивачем строку звернення до суду і запровадженням в Україні воєнного стану та несенням позивачем військової служби, вказана позивачем причина не може бути визнана судом як поважна причина пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

Крім цього, з відомостей КП «Діловодство спеціалізованого суду» судом встановлено що ОСОБА_1 в червні 2025 звертався до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення. Тобто, доводи позивача про наявність перешкод в отриманні належної правової допомоги та своєчасного звернення до суду з позовом про оскарження наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності суд вважає необґрунтованими.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 26 жовтня 2023 року (справа №990/139/23) та від 01 лютого 2024 року (справа №990/270/23) вказала, що установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому порівняльний аналіз словоформ дізналася та повинна була дізнатися дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав.

Так, день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, унаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо його прийнято за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

Якщо цей день точно встановити неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому сполуку повинна була дізнатися слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод, щоб дізнатися, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Отже, реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою у межах строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Позивач, не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізувати своє право на звернення до суду в межах строків такого звернення, адже нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Беручи до уваги наведену вище правову позицію Великої Палати Верховного Суду, суд зауважує, що пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку позивача щодо реалізації своїх процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду з позовом.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Отже, оскільки з даним позовом позивач звернувся лише 05.03.2026, відтак ним пропущено місячний строк звернення до адміністративного суду з цим позовом.

Згідно з п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України, окрім іншого встановлено, що якщо вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Зважаючи на викладене суд приходить висновку, що в контексті даної спірної ситуації підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, слід визнати неповажними, у зв`язку з чим позовна заява підлягає поверненню.

При цьому суд роз`яснює позивачеві, що згідно з ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст. 166, 169, 171, 243, 248, 250, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви позивача про поновлення процесуального строку відмовити.

позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії повернути позивачеві.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Суддя Р.І. Кузан