Справа № 160/17077/25
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2026-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2026 року м. Дніпросправа № 160/17077/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року (суддя Серьогіна О.В.) в справі №160/17077/25 за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро до ОСОБА_1 , Східного управління замовника робіт, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - 4-те територіальне управління внутрішнього аудиту Служби внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, про стягнення матеріальної шкоди, завданої державі, визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпро (далі - КЕВ) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , Східного управління замовника робіт (далі - Східне УЗР) про:

стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди, завданої державі, у розмірі 71 095,00 грн;

визнання відмови Східного УЗР, оформленої листом від 23 квітня 2025 року №1272/468, протиправною та скасування.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, 4-те територіальне управління внутрішнього аудиту Служби внутрішнього аудиту Міністерства оборони України (далі - 4 ТУВА).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апелянт зазначає, що відповідач, безпідставно отримавши грошові кошти (безпідставне збагачення) в сумі 71 095,00 грн, повинен повернути їх позивачу.

Судом першої інстанції не надано належної оцінки аудиторському звіту, у якому в якому зазначено про встановлення вимог пункту 6 Порядку виплати компенсації за піднайом житла № 450 протягом періоду 2018 - 2020 років та листопад - грудень 2021 року в частині безпідставних виплат грошової компенсації підполковнику ОСОБА_1 на суму 71 095,00 грн, а також пропозиції, за якою з метою відшкодування збитків позивача зобов`язано прийняти управлінське рішення щодо неналежних виплат компенсації за піднайом жилих приміщень у сумі 140,66 тис. гривень.

Таким управлінським рішенням вважає подачу позовної заяви в цій справі.

Також судом першої інстанції не враховано висновків акту службового розслідування, який містить відомості щодо винних дій відповідача.

Судом першої інстанції, на думку апелянта, помилково зроблений висновок, що позивачем не встановлена вина відповідача, аудиторський звіт і матеріали службового розслідування не містять висновків щодо його винуватості.

При цьому вважає, що наявність або відсутність винних дій відповідача встановлює саме суд на підставі наявних доказів згідно зі статями 2, 77 КАС України, а не сторони по справі та/або треті особи.

У відзивах відповідачі просять залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем Збройних Сил України та проходив військову службу у Східному територіальному квартирно-експлуатаційному управління та в подальшому у Південно-східного управління замовника робіт.

Відповідно до наказу начальника Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 28.02.2017 року №31 ОСОБА_2 призначено на посаду заступника начальника відділу розквартирування військ і землекористування Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління.

28.12.2018 року ОСОБА_2 до Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління подано рапорт про виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла.

Наказом начальника Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 29.12.2018 року №107 з 01.01.2019 року встановлено підполковнику ОСОБА_1 розмір виплати грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення у розмірі 2550,00 грн. щомісячно.

В подальшому наказом начальника Східного територіального квартирно- експлуатаційного управління від 27.02.2020 року №11 встановлено підполковнику ОСОБА_1 розмір виплати грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення у розмірі 2 850,00 грн. щомісячно.

27.01.2021 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців внесено запис про припинення Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління в результаті ліквідації.

Виплати компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення військовослужбовцям Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління за період з 2018 року по 2020 рік проводились Квартирно-експлуатаційним відділом міста Дніпропетровська, правонаступником якого є позивач, на підставі наказу Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 24.10.2016 року №248/2/3/880 та наказу Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 30.12.2016 року №303/24/46/151.

Згідно з наказом начальника Південно-східного управління замовника робіт від 10.11.2021 року №6 ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу загальновійськового будівництва Південно-східного управління замовника робіт.

Наказом начальника Південно-східного управління замовника робіт від 10.12.2021 року №6 підполковнику ОСОБА_1 встановлено виплатити грошову компенсацію за піднайом жилих приміщень за листопад 2021 року у розмірі 1 900,00 грн.

Виплати компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення військовослужбовцям Південно-східного управління замовника робіт проводились Квартирно-експлуатаційним відділом міста Дніпро на підставі наказу Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 29.09.2021 року №248/7723.

Вказані накази про виплату компенсації за піднайом (найом) житлових приміщень відповідачу є чинним, скасовані не були.

Протягом березня - листопада 2024 року у позивача проведено перевірку Четвертим територіальним управлінням внутрішнього аудиту Служби внутрішнього аудиту Міністерства оборони України.

За результатами проведеної аудиторської перевірки складено звіт №520/5/16/аз від 08.10.2024 року.

Вказаною аудиторською перевіркою встановлено, що в порушення вимог п. 6 Порядку виплати компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, розвідувальних органів, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень №450 протягом періоду 2018-2020 роки та листопад-грудень 2021 року було допущено безпідставно при відсутності належного документального підтвердження виплати грошової компенсації військовослужбовцю підполковнику ОСОБА_1 на суму 71 095,00 грн.

Також встановлено, що у довідці про перевірку житлових умов підполковника ОСОБА_1 , складеній житловою комісією Управління військових сполучень на Придніпровській залізниці, вказано, що він мешкає у будинку, що належить Міністерству оборони України і потребує поліпшення житлових умов. З вказаного вбачається, що відповідач забезпечений житловим приміщенням від Міністерства оборони України.

Також перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 був забезпечений постійним житлом у Черкаському гарнізоні Новомосковського району Дніпропетровської області, а саме: 2-х кімнатною квартирою за адресою АДРЕСА_1 та вказане житлове приміщення не здав. Рапорт відповідача на призначення компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення не відповідав вимогам п. 5 Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, розвідувальних органів, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень.

Позивач вважає, що ОСОБА_1 , будучи забезпеченим постійним житловим приміщенням у смт. Гвардійське та проживаючи у житловому приміщенні, що належить Міністерству оборони України, у місті Дніпро не мав належних підстав для подачі рапорту на компенсацію за піднайом (найом) житлових приміщень та на відповідну компенсацію.

Позивач звернувся до Східного управління замовника робіт з листом від 09.04.2025 року №525/889 з метою притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності та відшкодування ним матеріальної шкоди спричиненої безпідставною виплатою компенсації за піднайом (найом) житлових приміщень.

Східне управління замовника робіт листом від 23.04.2025 року №1272/468 повідомило, що не приймає до реалізації лист позивача з наступних причин:

- до скан-копії наказу начальника Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро від 28.11.2024 року №261/1 Про завершення службового розслідування відповідно до аудиторського звіту №52/5/16аз від 08.10.2024 не додані копії матеріалів службового розслідування;

- копія листа начальника Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро від 09.04.2025 року №525/889 має розбіжності зі скан-копією наказу начальника Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро від 28.11.2024 року №261/1 Про завершення службового розслідування відповідно до аудиторського звіту №52/5/16аз від 08.10.2024, а саме: за змістом листа зазначено наказ начальника Дніпровського квартирно-експлуатаційного управління (далі Дніпровське КЕУ) від 18.11.2024 року №251/1, а додається скан-копія наказу начальника Дніпровського КЕУ від 28.11.2024 року №261/1;

- за змістом скан-копії наказу начальника Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро від 28.11.2024 року №261/1 Про завершення службового розслідування відповідно до аудиторського звіту №52/5/16аз від 08.10.2024, вину (дію або бездіяльність) полковника ОСОБА_3 та полковника ОСОБА_1 у виплаті їм Квартирно-експлуатаційним відділом міста Дніпро грошової компенсації за піднайом ними житлових приміщень, не доведено взагалі, а навпаки вказано, що вона їм виплачена на законних підставах, а саме: у абзаці 8 пункту 2 наказової частини вищезгаданого наказу вказано, що Перевірку документів до вимог встановлених законодавством України, проводили представники житлової комісії Східного ТКЕУ. За результатами перевірки здійснено доповідь начальнику Східного ТКЕУ про можливість отримання компенсації за найм житла військовослужбовцями ОСОБА_1 (військовослужбовець з прізвищем ОСОБА_1 не проходить військову службу у Східному УЗР) та ОСОБА_3 ; у абзаці 18 пункту 2 наказової частини вказано, що На час виникнення правопорушення, у КЕВ міста Дніпропетровська, підстави припинення, та/або виплати компенсації за піднайом житла військовослужбовцями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відсутні.

Встановивши, що позивач нараховував та виплачував компенсацію за піднайом житлового приміщення ОСОБА_1 , що на час таких виплат проходив службу в іншій установі Східному ТКЕУ (на даний час ліквідованій), на час здійснення виплат і на даний час ОСОБА_1 не перебував у підпорядкуванні начальника КЕВ м. Дніпро, суд першої інстанції вважав, що начальник КЕВ м. Дніпро не міг (як зазначено у пункті 1 розділу ІІІ Порядку № 608) накласти на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення, а отже не міг і видавати наказ про призначення службового розслідування, за результатами якого вбачається вчинення порушень з боку ОСОБА_1 та визначається його вина.

Також судом першої інстанції зауважено, що при перевірці діяльності позивача аудит дійшов висновку, що безпідставні витрати стали наслідком неефективних заходів контролю, проте 4 ТУВА не вказав, хто ці заходи контролю мав впроваджувати.

4 ТУВА також виніс пропозицію позивачу прийняти відповідне управлінське рішення для відшкодування збитків.

Позивач за результатом аудиту провів службове розслідування. Це розслідування (згідно з преамбулою наказу начальника Дніпровського КЕУ від 28.11.2024 року №261/1) було призначено наказом начальника Дніпровського КЕУ від 18.11.2024 року №251/1 Щодо виплати грошової компенсації за піднайом житлових приміщень військовослужбовцям Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління.

Однак розслідуванням не встановлено вину жодної особи у безпідставних виплатах, не визначено, які обов`язки чи норми ними порушено. Натомість лише прийнято рішення направити матеріали розслідування за місцем проходження служби ОСОБА_1 та ОСОБА_3 для відшкодування.

Суд першої інстанції вважав, що відсутні правові підстави для притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності, адже відсутні умови для такого притягнення, визначені ст. 3 Закону № 160-IX, зокрема, не встановлено вину ОСОБА_1 у безпідставно виплачених коштах в якості грошової компенсації за піднайом житлових приміщень.

Судом першої інстанції звернуто увагу, що Східне УЗР не мало та не могло приймати рішення щодо відшкодування шкоди за аудиторським звітом 4 ТУВА №520/5/16/аз від 08.10.2024 року з наступних причин: відповідне рішення згідно пропозицій звіту мав прийняти позивач; відсутність механізму стягнення шкоди з військовослужбовця на користь інших військових частин/установ/організацій; відсутність вини ОСОБА_1 , ні аудиторським звітом ні актами позивача вона не встановлена.

Суд першої інстанції, не встановивши жодних порушень з боку Східного УЗР, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог до Східного УЗР.

Оскільки в матеріалах даної справи відсутні та позивач не надав жодних доказів встановлення вини саме ОСОБА_1 у завданні шкоди державі на суму 71095,00 грн, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро матеріальної шкоди, завданої Державі у розмірі 71 095,00 грн задоволенню не підлягають.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, проходив військову службу у складі Східного територіальному квартирно-експлуатаційному управління та з листопада 2021 року у Південно-східного управління замовника робіт.

ОСОБА_1 28 грудня 2018 року до Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління подано рапорт про виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла.

Наказом начальника Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 29 грудня 2018 року №107 з 01 січня 2019 року встановлено підполковнику ОСОБА_1 розмір виплати грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення у розмірі 2 550,00 грн щомісячно.

Наказом начальника Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 27 лютого 2020 року №11 встановлено підполковнику ОСОБА_1 розмір виплати грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення у розмірі 2 850,00 грн щомісячно.

Виплати компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення військовослужбовцям Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління за період з 2018 року по 2020 рік проводились Квартирно-експлуатаційним відділом міста Дніпропетровська, правонаступником якого є Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпро (позивач) на підставі наказу Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 24 жовтня 2016 року №248/2/3/880 та наказу Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 30 грудня 2016 року №303/24/46/151.

До Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 27 січня 2021 року внесено запис про припинення Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління в результаті ліквідації.

Наказом начальника Південно-східного управління замовника робіт від 10 грудня 2021 року №6 підполковнику ОСОБА_1 встановлено виплатити грошову компенсацію за піднайом жилих приміщень за листопад 2021 року у розмірі 1 900,00 грн.

Виплати компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення військовослужбовцям Південно-східного управління замовника робіт проводились КЕВ міста Дніпро на підставі наказу Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 29 вересня 2021 року №248/7723.

Звітом аудиторської перевірки КЕВ міста Дніпро №520/5/16/аз від 08 жовтня 2024 року 4 ТУВА установлено, що в порушення вимог пункту 6 Порядку виплати компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, розвідувальних органів, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень №450 протягом періоду 2018-2020 роки та листопад-грудень 2021 року КЕВ міста Дніпро допущено безпідставно при відсутності належного документального підтвердження виплати грошової компенсації військовослужбовцю підполковнику ОСОБА_1 на суму 71 095,00 грн.

Відповідно до довідки про перевірку житлових умов підполковника ОСОБА_1 , яка складена житловою комісією Управління військових сполучень на Придніпровській залізниці, він мешкає у будинку, що належить Міністерству оборони України і потребує поліпшення житлових умов.

Також перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 був забезпечений постійним житлом у Черкаському гарнізоні Новомосковського району Дніпропетровської області, а саме: 2-х кімнатною квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , та вказане житлове приміщення не здав. Рапорт відповідача на призначення компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення не відповідав вимогам п. 5 Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, розвідувальних органів, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони та військовослужбовцям, відрядженим до Міністерства освіти і науки, Державного космічного агентства, за піднайом (найом) ними житлових приміщень.

В пункті 6 пропозицій звіту 4 ТУВА запропоновано позивачу з метою відшкодування збитків прийняти управлінське рішення щодо неналежних виплат компенсації за піднайом жилих приміщень у сумі 140,66 тис. гривень.

Наказом начальника Дніпровського КЕУ від 18 листопада 2024 року №251/1 призначено службове розслідування «Щодо виплати грошової компенсації за піднайом житлових приміщень військовослужбовцям Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління», за результатами якого прийнято рішення направити матеріали розслідування за місцем проходження служби, зокрема, ОСОБА_1 для відшкодування.

На звернення КЕВ міста Дніпро до Східного УЗР від 09 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності та відшкодування ним матеріальної шкоди, спричиненої безпідставною виплатою компенсації за піднайом (найом) житлових приміщень, Східне УЗР листом від 23 квітня 2025 року повідомило про неприйняття до реалізації листа позивача з тих підстав, що позивачем не надані копії матеріалів службового розслідування; наявність розбіжностей у реквізитах наказу начальника Дніпровського квартирно-експлуатаційного управління з доданою копією наказу; недоведеність вини, зокрема, ОСОБА_1 у завданні шкоди.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (далі - Статут), необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, зокрема, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Згідно з пунктом 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03 жовтня 2019 року № 160-ІХ (далі - Закону № 160-ІХ).

При цьому за положеннями статті 2 Закону № 160-ІХ дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань (далі - особи).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 160-ІХ, матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності (пункт 4);

пряма дійсна шкода - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано (пункт 5).

Частинами першою - другою статті 3 Закону № 160-ІХ передбачено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1) наявність шкоди;

2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

4) вина особи в завданні шкоди.

Положеннями частини першої статті 6 Закону № 160-ІХ передбачено, що особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Частиною другою статті 8 Закону № 160-ІХ встановлено, що у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Частиною четвертою статті 8 Закону № 160-ІХ визначено, що розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.

Згідно з частиною сьомою статті 8 Закону № 160-ІХ якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

Відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону (частина перша статті 10 Закону № 160-ІХ).

Згідно з статтею 12 Закону № 160-ІХ у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України затверджений наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608 (далі Порядок №608).

Згідно з пунктом 7 розділу І Порядку № 608 службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону № 160-IX.

Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку № 608 установлено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування.

Як вище встановлено судом, ОСОБА_1 не проходив службу у КЕВ міста Дніпро, не був підпорядкований начальнику КЕВ міста Дніпро.

Отже, суд першої інстанції правильно вважав, що у начальника КЕВ міста Дніпро відсутні повноваження на притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, як й відсутні повноваження на видання наказу про призначення службового розслідування, за результатами якого могла б бути установлена вина ОСОБА_1 у завданні матеріальної шкоди.

Стосовно посилання апелянта на установлення вини ОСОБА_1 у завданні шкоди аудиторським звітом суд зазначає наступне.

Аудиторським звітом №520/5/16/аз від 08 жовтня 2024?року сформульовано такі висновки:

запроваджені заходи контролю не забезпечили дотримання законності при визначенні права військовослужбовців на отримання компенсації за піднайом жилих приміщень у випадку відсутності житла за місцем проходження військової служби. Наслідком цього стали безпідставні витрати бюджетних коштів на загальну суму 140,66 тис. гривень;

запроваджені заходи контролю не забезпечили дотримання законності при визначенні права військовослужбовців на отримання грошової компенсації за піднайом жилих приміщень у випадку відсутності житла за місцем проходження військової служби. Наслідком цього стали безпідставні витрати бюджетних коштів на загальну суму 140,66 тис. гривень.

Тобто фактично аудиторським звітом установлено не забезпечення саме з боку КЕВ міста Дніпро дотримання законності при визначенні прав військовослужбовців на отримання компенсації за піднайом житла.

При цьому аудиторськім звітом запропоновано усунути виявлені порушення, зокрема, з метою відшкодування збитків прийняти управлінське рішення щодо неналежних виплат компенсації за піднайом жилих приміщень у сумі 140,66 тис. гривень.

Проведеним КЕВ міста Дніпро службовим розслідуванням також не встановлено вини ОСОБА_1 у отриманні безпідставних виплатах.

Враховуючи, що за частиною другою статті 3 Закону № 160-ІХ умовами притягнення до матеріальної відповідальності є наявність шкоди; протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; вина особи в завданні шкоди, а позивачем не надано доказів, як й не установлено судом таких доказів, вини ОСОБА_1 у завданні матеріальної шкоди, суд погоджує висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення із ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 71 095,00 грн.

Суд відхиляє доводи апелянта про не надання судом першої інстанції належної оцінки аудиторському звіту, неврахування висновку службового розслідування, адже судом першої інстанції проаналізовано аудиторський звіт та висновок службового розслідування. При цьому судом погоджено висновок суду першої інстанції, що ці документи не містять жодних положень щодо установлення вини ОСОБА_1 у отриманні безпідставних виплат компенсації за піднайом житла.

Суд зауважує, що факт наявності чи відсутності у ОСОБА_1 права на отримання такої компенсації не є предметом доказування в цій справі, адже в межах цієї справи спірним є питання наявності підстав для стягнення із ОСОБА_1 матеріальної шкоди, яка складається із суми такої компенсації, серед яких, в першу чергу, має бути доведена вина відповідача у завданні шкоди, а також протиправна поведінка такої особи, чого позивачем не доведено.

Аргумент апелянта про помилковість висновку суду першої інстанції про не встановлення саме позивачем вини відповідача, а наявність або відсутність винних дій відповідача встановлює саме суд на підставі наявних доказів згідно зі статями 2, 77 КАС України, а не сторони по справі та/або треті особи, є безпідставним, адже в адміністративному судочинстві діють, зокрема, принципи змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування обставин справи.

При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (частина перша статті 77 КАС України).

Також саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок доведення правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності, не зважаючи на те, щ в межах цієї справи такий суб`єкт виступає позивачем.

Жодною нормою Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено обов`язок адміністративного суду із встановлення наявності/відсутності винних дій особи, яка не є суб`єктом владних повноважень.

Також є незмістовними посилання апелянта на те, що питання повернення зайво виплачених коштів не врегульовані нормами спеціального законодавства, такі питання врегульовані Цивільним кодексом України, позаяк питання відповідальності військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі, врегульовано Законом №160-ІХ.

Відповідачем в апеляційній скарзі не наведено жодного доводу у спростування висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог до Східного управління замовника робіт, тому судом не надається оцінка рішенню суду першої інстанції в цій частині.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року в справі № 160/17077/25 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року в справі № 160/17077/25 за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро до ОСОБА_1 , Східного управління замовника робіт, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - 4-те територіальне управління внутрішнього аудиту Служби внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, про стягнення матеріальної шкоди, завданої державі, визнання протиправним та скасування рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 24 березня 2026 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 24 березня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов