Справа № 520/28639/25
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2026-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

24 березня 2026 року № 520/28639/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської митниці (далі по тексту відповідач, митниця), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100000/2025/000102/2 від 18 жовтня 2025 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100320/2025/000794.

- судові витрати, у тому числі, витрат на правову допомогу, покласти на Відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивачем до митниці під час оформлення вантажу надано усі документи, котрі свідчать про правомірність визначення вартості товару за ціною договору та правильності числових значень, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № UA100000/2025/000102/2 від 18 жовтня 2025 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100320/2025/000794 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, так як відповідачем порушено права та законні інтереси позивача.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на доводи викладені у ньому.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ), зареєстровано у відповідності до чинного законодавства України як суб`єкт господарювання 22.05.2023. Основний вид діяльності за КВЕД: 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу інтернет.

Інші види діяльності за КВЕД: 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; 52.10 Складське господарство; 95.29 Ремонт інших побутових виробів і предметів особистого вжитку.

Судом з матеріалів адміністративної справи встановлено, що відповідно до укладеного Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 зовнішньоекономічного контракту № 25516 від 20.07.2025 р. з продавцем TIANJIN SAFEWAY SPORTS CO.,LTD на митну територію

України надійшов, придбаний ФОП ОСОБА_1 товар:

велосипеди з шарикопідшипниками: bicycle/велосипед 29" ENERGY, 21" 201 сет (шт.); bicycle/велосипед 29" RESPECT - 300 сет (шт.); bicycle/велосипед 29" LION, 19" 300 сет (шт.); bicycle/велосипед 27.5" LION, 15" 102 сет (шт.); bicycle/ велосипед 24" LION - 102 сет (шт.) bicycle/велосипед 26" LION - 102 сет (шт.); bicycle/ велосипед 27.5" LION, 17" - 102 сет (шт.); bicycle/велосипед 29" LION, 21" - 300 сет (шт.); bicycle/велосипед 29" ENERGY, 19" - 174 сет (шт.). Для зручності транспортування поставляються у розібраному стані. Торговельна марка - CROSSBIKE. Виробник - TIANJIN SAFEWAY SPORTS CO., LTD. Країна виробництва - CN, Китай;

ободи велосипедні: ободи велосипедні RIM, 29" 600 пар. Торговельна марка - нема даних. Виробник - TIANJIN SAFEWAY SPORTS CO., LT D. Країна виробництва - CN, Китай.

Умови постачання визначаються FOB TIANJIN згідно з правилами Інкотермс 2010, якщо інше не обумовлено сторонами в інвойсі на конкретну партію товару.

Відправлення товару до місця призначення здійснюється відправником, за його рахунок та входить до ціни Товару (п.п. 3.3. Контракту).

Ціна одиниці та загальна сума Товару вказується в інвойсі у доларах США (п.п. 2.1. Контракту).

Згідно інвойсу № SW25516 від 05.08.2025 р., який є невід`ємною частиною даного контракту, Позивачу було поставлено товар за переліком, на загальну суму 57 858,15 доларів США.

Умови оплати за товар визначені згідно п.п. 2.3. Контракту № 25516 від 20.07.2025 р., шляхом безготівкового банківського переказу Покупця в доларах США на користь Продавця по платіжним реквізитам.

Відповідно до п.п. 3.1. Контракту № 25516 від 20.07.2025 р., Покупець здійснює оплату продукції, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Продавця у доларах США, якщо інше не обумовлено сторонами в інвойсі на конкретну партію товару, у такому порядку:

- умови оплати обговорюються в кожному інвойсі окремо.

- термін поставки товару на територію України протягом 180 (ста вісімдесяти) банківських днів з дня виписки інвойсу.

При оплаті за Товар Покупець зобов`язаний вказати в платіжному документі номер і дату Договору або інвойсу.

Згідно інвойсу № SW25516 від 05.08.2025 р., який є невід`ємною частиною даного контракту, вид оплати 100 % передоплата.

З метою митного оформлення придбаних товарів та випуску їх у вільний обіг, 17.10.2025 року Позивачем через декларанта подано електрону митну декларацію № 25UA86U4 разом із відповідними супровідними документами, згідно яких митна вартість товару була визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

На підтвердження заявлених відомостей щодо митної вартості ввезеного товару, з вказаною митною декларацією ФОП ОСОБА_1 через митного брокера (ТОВ «НОВАБРОК») подано наступні документи:

- пакувальний лист (Packing list) б/н від 05.08.2025 р.;

- пакувальний лист (Packing list) б/н від 05.08.2025 р.;

- рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № SW25516 від 05.08.2025 р.;

- коносамент (Bill of lading) № 257687661 від 10.08.2025 р.;

- домашній коносамент (House bill of lading) № S від 10.08.2025 р.;

- автотранспортна накладна (Road consignment note) № 2843 від 14.10.2025 р.;

- автотранспортна накладна (Road consignment note) № 6347 від 14.10.2025 р.;

- навантажувальний документ (Bordereau) № 00009470 від 08.10.2025 р.;

- сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № С25MA06E3EH50003 від 19.08.2025 р.;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) №UA500110/2025/001204 від 14.10.2025 р.;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) № 25UA26U5 від 16.10.2025 р.;

- банківський платіжний документ, що стосується товару (swift) від 19.08.2025 р.;

-рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № РФ-27580 від 13.10.2025 р.;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № РФ-27581 від 13.10.2025 р.;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка від експедитора ТОВ «Клевер Тім») № 131025/04 від 13.10.2025 р.;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка від експедитора ТОВ «Клевер Тім») № 131025/05 від 13.10.2025 р.;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 20.07.2025 р.;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 25516 від 20.07.2025 р.;

- доповнення до внутрішнього договору (контракту) (Додаткова Угода) № 1 від 18.04.2025 р.;

- договір про надання послуг митного брокера № МБ019/01 від 04.12.2023 р.;

- договір (контракт) про перевезення (ТЕО з ТОВ «Клевер Тім») № 1511/23/02 від 15.11.2023р.;

- електронний сертифікат про непреференційне походження товару, факт видачі та/або зміст якого митний орган може перевірити на вебсайті компетентного органу (організації), що видав сертифікат № С25MA06E3EH50003 від 19.08.2025 р.;

- інші некласифіковані документи (Вагові) від 14.10.2025 р.;

- інші некласифіковані документи (Лист від Відправника) від 16.10.2025 р.;

- інші некласифіковані документи (Разова перепустка) № ПР-138724 від 15.10.2025 р.;

- інші некласифіковані документи (Разова перепустка) № ПР-138727 від 15.10.2025 р.;

- копія митної декларації країни відправлення № 00215781 від 06.08.2025р.

За результатами розгляду поданих документів відповідач своїм електронним повідомленням від 17.10.2025 р. о 15:26:04 до документа № 25UA86U4 повідомив декларанта, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності стосовно відомостей щодо включення числових значень складових митної вартості до ціни товару, з огляду на які, Відповідачем було висунуто вимогу про надання додаткових документів.

У відповідь на вищезазначене повідомлення відповідача, позивачем своїми електронними повідомленнями від 17.10.2025 р. о 15:49:04 до документа № 25UA86U4 додатково до митниці на забезпечення митного оформлення надано: висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 20-21/10-2025 від 17.10.2025

Також позивач своїм листом від 17.10.2025 просив митний орган припинити десятиденний термін, встановлений ч. 3 ст. 53 Кодексу у відповідності до п. 6 ч. 2 ст. 255 Митного кодексу України та провести митне оформлення ВМД № 25UA86U4 від 17.10.2025 на підставі наданих документів.

Однак, за результатами розгляду поданих документів, 18.10.2025 р. митний орган відмовив позивачу в митному оформленні (випуску) товарів за заявленою декларантом митною вартістю одночасно направивши засобами електронного зв`язку: 1) Повідомлення до документа МД № 25UA86U4, із назвою «Повідомлення від митниці декларанту» та 2) Рішення про коригування митної вартості товарів № UA100000/2025/000102/2 від 18.10.2025 р., зміст якого повністю дублює вищезазначене повідомлення митного органу, з посиланням на те, що джерелом інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару та рівень митної вартості товару згідно з джерелом інформації: товар № 1 88,51 дол.США/шт (МД від 23.09.2025 № UA100060/2025/ 529140); товар № 2 2,8130 дол.США/шт (МД від 04.08.2025 № UA100060/2025/523138). Таким чином, митна вартість визначена із застосуванням резервного методу, що ґрунтується на раніше визначених митних вартостях із використанням методів, викладених у ст.ст. 58-63 Кодексу, при цьому, обґрунтована гнучкість у застосуванні таких методів відповідає цілям і положенням ст. 64 Кодексу.

18.10.2025 р. відповідачем було оформлено та направлено позивачу через декларанта картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100320/2025/000794 відповідно до положень пункту 1 статті 256, частини 6 статті 54 Митного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 450 «Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій», наказу Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа» та з причин винесення відповідно до положень ст. 55 МКУ Рішення про коригування митної вартості товарів № UA100000/2025/000102/2 від 18.10.2025р.

Не погоджуючись із вищевказаними рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За змістом частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 6 статті 264 Митного кодексу України визначено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частинами 1-3 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Стаття 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Отже, митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта.

Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 05.03.2019 по справі №815/143/17, від 09.04.2019 по справі №825/1575/17.

У постанові від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-а Верховний Суд зазначив, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару контролюючий орган вказав:

- наявність у митного органу інформації, що задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями ДМСУ раніше;

- невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, у зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- ненадання декларантом усіх витребуваних додаткових документів, передбачених частиною 3 ст.53 МКУ, та відмова декларанта надати додаткові документи щодо митної вартості.

Таким чином, у Київської митниці виникли підстави для більш детального аналізу умов зовнішньоекономічної операції щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.337 МК України перевірка документів та відомостей, які подаються митному органу під час переміщення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формально-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені МК України.

Згідно з вимогами п.2 ч.2 ст.52 МК України декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів відповідно до ч.5 ст.54 МК України має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості та письмово запитувати у декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст.53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

З матеріалів справи вбачається, що позивач надав розширений пакет документів для підтвердження правильності та достовірності визначення ним митної вартості задекларованих товарів.

Щодо зауваженнь відповідача, які стали підставою для встановлення розбіжностей та прийняття рішення про коригування митної вартості № UA100000/2025/000102/2 від 18.10.2025 р., суд зазначає наступне.

У наданих до митного оформлення довідках про вартість транспортування, рахунках на оплату транспортних послуг, коносаментах зазначено місцем завантаження Xingang (Китай), проте, відповідно до контракту, поставка товару здійснювалась на умовах FOB-TIANJIN (Китай), суд зазначає, що оскільки, поставка здійснювалась на умовах FOB Tianjin, яка означає, що місцем завантаження товару на борт судна так і моментом переходу всіх ризиків та витрат стосовно вантажу від Продавця до Покупця був порт міста Tianjin (Китай), який має повну назву - "Tianjin Xingang", тобто експедиторською компанією в своїй довідці про вартість транспортування було зазначено другу складову повної назви порту міста Tianjin, а отже, зазначений довідках про вартість транспортування, рахунках на оплату транспортних послуг, коносаментах порт Xingang є тим самим портом Tianjin, що зазначений в умовах поставки, у тому числі і в контракті.

Щодо посилання відповідача на те, що до митного оформлення не надано Зявку на перевезення, в якій вказано конкретний перелік послуг, суд зазначає наступне.

Для підтвердження заявленої митної вартості щодо транспортування позивачем до митного органу були надані CMR № 6347, № 2843 від 14.10.2025 р., коносаменти № 257687661, № S від 10.08.2025 р., рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № РФ-27580, № РФ-27581 від 13.10.2025 р., довідки про вартість транспортування № 131025/04, № 131025/05 від 13.10.2025 р. та Договір № 1511/23/02 транспортного експедування від 15.11.2023 р.;

Окрім цього даний документ не є обов`язковим для підтвердження митної вартості в розумінні п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України та не є обов`язковим і в розумінні умов Договору № 1511/23/02 транспортного експедування від 15.11.2023 р., яким передбачено, що конкретний перелік послуг, які надаються Експедитором, вид та найменування (номенклатура) вантажів, а також інша необхідна інформація, що стосується організації транспортно-експедиційного обслуговування, обмовлюється і вказується у відповідній Заявці або дорученні (довіреності), листуванні наданими Клієнтом під кожне конкретне перевезення, які в свою чергу, є невід`ємною частиною цього Договору (п.п. 1.2. договору)

Щодо посилання відповідача про ненадання платіжних документів щодо сплати по рахункам-фактурам № РФ-27580, № РФ-27581 від 13.10.2025, суд зазначає наступне.

Банківські документи стосовно оплати транспортних послуг, які зазначаються митницею, на момент декларування не надавалися та не могли бути надані, так як Позивачем не було здійснено оплату по рахунку-фактурі щодо транспортно-експедиційних послуг № РФ-27580, № РФ-27581 від 13.10.2025 у зв`язку з тим, що товар не був доставлений у кінцеве місце призначення м. Харків.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В свою чергу, умови оплати товару, терміни та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Аналогічна позиція наведена у Постанові Верховного Суду від 12.03.2019 року по справі № 803/3649/15.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до викладеного у постановах Верховного Суду від 7 травня 2020 року у справі № 1.380.2019.001625 та від 02.03.2021 у справі № 380/842/20 правового висновку «у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості. Банківські платіжні документи можуть підтверджувати митну вартість товарів лише в тому випадку, якщо на момент митного оформлення товару декларантом оплачено рахунок за такий товар; відсутність в поданих декларантом документах відомостей щодо термінів оплати, не підтверджує неможливість визнання задекларованої митної вартості за ціною договору, та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості; дана обставина сама по собі не є доказом, що обґрунтовує митну вартість товару, тобто, строк оплати за товар не впливає на визначення митної вартості товару».

Щодо посилання відповідача на те, що документів, які видані суб`єктами господарювання, які залучались безпосередньо до договору транспортного експедирування та передбачені наказом № 599, не було надано, спростовуються тим, що позивачем було укладено договір транспортного експедирування № 1511/23/02 від 15.11.2023 р., який надавався разом із митною декларацією № 25UA86U4, що відображено у графі 44 зазначеної митної декларації та в картці відмови № UA100320/2025/000794, та відповідно до умов договору ТЕО, Експедитор бере на себе зобов`язання виконати або організувати виконання комплексу послуг з транспортно-експедиційного обслуговування і організації перевезень імпортних вантажів Клієнта; для виконання своїх обов`язків за договором ТЕО Експедитор має право укладати від свого імені договори і угоди з перевізниками, портами, складами, судноплавними компаніями/її агентами, експедиторськими та іншими організаціями, які є резидентами або нерезидентами України (п.п. 1.1. та 2.1.1. договору транспортного експедирування № 1511/23/02 від 15.11.2023 р.).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про транспортно-експедиторську діяльність», транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування;

Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про транспортно-експедиторську діяльність», за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про транспортно-експедиторську діяльність» та договору транспортного експедирування № 1511/23/02 від 15.11.2023 р., експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України.

Відповідно до 3.1. Договору транспортного експедирування № 1511/23/02 від 15.11.2023 р. винагорода за послуги Експедитора, а також витрати та інші платежі, здійснені Експедитором в інтересах Клієнта і пов`язані з виконанням цього Договору, оплачуються Клієнтом на підставі виставленого Експедитором рахунку на умовах, передбачених розділом 3 цього Договору.

Умови цього пункту не вимагають додаткового підтвердження сум винагороди та узгоджених витрат Експедитора документами перевізників чи інших третіх осіб.

Для цілей цього пункту, витрати вважаються узгодженими Сторонами, якщо вони обумовлені в заявці на конкретне перевезення або шляхом листування (у тому числі по електронній пошті, месенджерах, скайпі) між Сторонами або шляхом письмового повідомлення Експедитором на електронну пошту Клієнта про такі витрати, у разі відсутності від Клієнта заперечень щодо таких витрат по закінченню 2-х робочих днів з моменту відправки Експедитором відповідного повідомлення.

Тобто, відповідно до договору транспортного експедирування, Експедитор повністю бере на себе зобов`язання перед Клієнтом по організації перевезення, для цього він може укладати договори з перевізниками, портами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України, тому за таких умов Клієнт ніяк не взаємодіє із залученими третіми особами Експедитора, так як це суперечить самому принципу експедирування.

Більш того, чинним законодавством не вимагається та не передбачено подачі декларантом документів, якими б підтверджувалися взаємовідносини Позивача як Замовника послуг та третіх осіб, яких було залучено Експедитором як Виконавцем, для цього є достатнім надання договору транспортного експедирування, що підтверджує взаємозв`язок Позивача і його контрагента - Експедитора.

Окрім того, до митного оформлення надавалися міжнародні товарно-транспортні накладна (CMR) № 6347, № 2843 від 14.10.2025 р., коносаменти № 257687661, № S від 10.08.2025 р., які і є такими документами, які видано суб`єктами господарювання, у даному випадку, автоперевізником та морським перевізником, які залучались безпосередньо до виконання договору транспортного експедирування.

Отже, висновки та посилання відповідача на те, що позивачем не були надані документи, які видані суб`єктами господарювання, що залучались безпосередньо до договору транспортного експедирування та передбачені наказом № 599 та у зв`язку з цим не включення всіх складових митної вартості товару є безпідставними та неправомірними.

Щодо твердження відповідача на неподання декларантом достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки FOB - TIANJIN всіх витрат, пов`язаних з транспортуванням товарів до названого місця призначення, спростовуються тим, що на момент декларування товару, відповідачу були надані довідки про транспортні витрати № 131025/04, № 131025/05 від 13.10.2025 р. разом з коносаментами № 257687661, № S від 10.08.2025 р.., CMR № 6347, № 2843 від 14.10.2025 р., рахунками-фактурами про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № РФ-27580, № РФ-27581 від 13.10.2025 р. та Договором транспортного експедирування № 1511/23/02 від 15.11.2023 р. з ТОВ «Клевер Тім», які містять усі необхідні дані та складові такої митної вартості оцінюваного товару як витрати на транспортування, з їх деталізацією, надання яких відображено в картці відмови.

Отже, висновки Відповідача про відсутність документів щодо підтвердження такої складової митної вартості товару як витрати на транспортування товару є безпідставними та неправомірними.

Щодо зауважень відповідача до прайс-листа б/н від 20.07.2025 р., який не містить всього асортименту продукції продавця, є адресним, тобто не надає інформацію щодо дійсності ціни оцінюваних товарів, що є несумісним з положеннями статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ СОТ 1994), суд зазначає, що прайс-лист не є основним документом відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, який підтверджує митну вартість товарів. Також прайс-лист це довідник цін (тарифів) виробника/продавця на товари та/або види послуг, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів.

Тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару (аналогічна позиція викладена у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 810/690/17 від 23.10.2020 р.).

Щодо зауваження відповідача про те, що висновок експерта від № 20-21/10-2025 від 17.10.2025 р. носить виключно інформаційний характер і не може бути визначальним при здійснені контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, суд зазначає.

Висновок експерта про вартісні характеристики товару не є основним документом відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, який підтверджує митну вартість товарів.

Наданий декларантом висновок експерта № 20-21/10-2025 від 17.10.2025 р., складений з проведеним аналізом інформації у доступних джерелах станом на час виконання експертизи, виявлено пропозиції по продажу об`єктів порівняння (пропозицій по продажу подібного майна, яке за своїм призначенням та зовнішнім виглядом подібне до об`єктів дослідження). Пропозиції цінові дані по продажу подібного майна наведено в табл. висновку експерта з урахуванням інформації, розміщеної на інтернет-ресурсах.

Цей висновок експерта містить висновки про ринкову вартість об`єктів дослідження. Відповідні дослідження проводилися експертом в галузі визначення ринкової вартості товарів, при цьому позивачем були надані усі документи;

Верховним Судом з аналогічних правовідносин здійснено наступний правовий висновок, висловлений у постанові від 06.11.2018 року по справі № 810/2593/15: «Стосовно експертного висновку Київської обласної торгово- промислової палати, враховано, що за правилами статті 11 Закону України" Про торгово-промислові палати в Україні" методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України. Крім того, у разі сумніву у відповідному експертному висновку, митниця мала право звернутися до іншого суб`єкта оціночної діяльності із письмовим запитом на рецензування (згідно із Законом України "Про

оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні"), однак таке своє право не реалізувала».

Також слід зазначити, що такий документ не є обов`язковим і не може слугувати самостійною підставою для відмови у митному оформленні імпортованого товару за заявленою декларантом ціною.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 27 травня 2021 року по справі № 820/584/17.

Так, відповідно до статті 327 МК України у разі потреби для участі у здійсненні митного контролю можуть залучатися спеціалісти та експерти.

Наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 650 затверджений Порядок роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Згідно з пунктом 9 цього Порядку, якщо для вирішення питання класифікації товару виникає потреба в спеціальних знаннях з різних галузей науки, техніки, мистецтвознавства тощо або у використанні спеціального обладнання і техніки, то митний орган може звернутися до спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення або до іншої експертної установи (організації).

Залучення спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення або іншої експертної установи (організації) здійснюється у разі виникнення необхідності ідентифікації або лабораторної перевірки характеристик товарів, визначальних для їх класифікації.

З наведеного слідує, що за необхідності для визначення характеристик товарів, з метою підтвердження їх вартості, залученню підлягають експерти (експертні установи) та спеціалісти.

Отже, при дійсній наявності необхідності проведення оцінки вартості Товару, Відповідач під час митного контролю мав повноваження та можливість для призначення митної експертизи, втім такої експертизи призначено не було.

Подібний до викладеного правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 09 липня 2020 року по справі № 826/5566/17.

Також посилання відповідача на те, що декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у частинах другій- четвертій статті 53 МКУ, спростовується насамперед змістом картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення

№ UA100320/2025/000794, яка містить посилання на подання позивачем з митною декларацією всіх основних документів, які підтверджують митну вартість товарів згідно вимог статті 53 Митного кодексу України. Також означене спростовується електронними повідомленнями позивача від 17.10.2025 р. о 15:49:04 до документа № 25UA86U4 із змісту якого вбачається про надання позивачем на вимогу митного органу ще і додаткових документів, а саме: висновку про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 20-21/10- 2025 від 17.10.2025.

Отже, норми діючого митного законодавства, що зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності, Відповідачем при прийняті оскаржуваного рішення ігноруються.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем не надано до суду належних та достатніх доказів правомірності винесеного рішення про коригування митної вартості.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" №303-A).

Також згідно з п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, рішення про коригування митної вартості товарів № UA100000/2025/000102/2 від 18 жовтня 2025 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100320/2025/000794, прийняті Київською митницею протиправні та підлягають скасуванню.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Щодо клопотання представника позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно частин 1, 2 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Представник позивача у прохальній частині просить суд здійснити розподіл витрат на професійну правову допомогу, однак, позовна заява не місить жодного обґрунтування заявленого клопотання, точну суму, яка підлягає розподілу, та докази оплати наданої правової допомоги. Вказане позбавляє суд можливості вирішити питання щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Враховуючи задоволення позову, відповідно до частини 1 статті 139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці.

Керуючись ст.ст.19, 134, 139, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100000/2025/000102/2 від 18 жовтня 2025 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100320/2025/000794.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (бульв. Гавела Вацлава, буд. 8А, м. Київ, 03124, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 9410,06 грн. (дев`ять тисяч чотириста десять гривень 06 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 24 березня 2026 року.

Суддя Бадюков Ю.В.