Справа № 420/697/26
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2026-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/697/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хурси О. О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо контролю повноти, відповідності та своєчасності внесення інформації, щодо ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів в частині ухилення від видалення відомостей, щодо порушення правил військового обліку;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити відомості, щодо порушення ОСОБА_1 правил військового обліку та відомості, щодо розшуку ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в електронному військово-обліковому документі відображаються недостовірні відомості про перебування його у розшуку за порушення правил військового обліку від 21.03.2025, хоча жодних повісток чи протоколів про адміністративні правопорушення він не отримував. Позивач наголошує на протиправній бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає в неусуненні таких даних, незважаючи на сплив тримісячного строку накладення адміністративного стягнення з дня виявлення порушення, а також річного строку з моменту закінчення періоду на оновлення даних. Оскільки факт притягнення позивача до відповідальності відсутній в АСВП, а самі постанови не виносились та не були звернуті до виконання у встановлений законом строк, подальше збереження запису про «розшук» у Реєстрі «Оберіг» є безпідставним.

Відповідач заперечує проти позову, аргументуючи свою позицію тим, що позивач фактично порушив правила військового обліку, не оновивши свої персональні дані у встановлений законом 60-денний строк до 16.07.2024, а зробивши це лише 17.06.2025. ІНФОРМАЦІЯ_2 наголошує, що внесення до реєстру «Оберіг» відомостей про розшук та порушення правил обліку є правомірним заходом, оскільки закон розрізняє службові дані про виконання військового обов`язку та персональні дані про притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідач стверджує, що відсутність винесеної постанови про штраф не спростовує факт порушення, а звернення до поліції, щодо затримання та доставлення особи є необхідним процедурним кроком для складання відповідного протоколу за ст. 210 та 210-1 КУпАП.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з військово-обліковим документом у позивача наявна відмітка про порушення правил військового обліку.

У Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень відсутні будь-які відомості, щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності чи стягнення штрафів за порушення правил обліку.

Позивач самостійно оновив свої облікові дані 17.06.2025, що підтверджується відміткою в його електронному військово-обліковому документі.

Представник позивача направив адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою з`ясування підстав наявності в інформаційних системах відомостей про порушення правил обліку.

У відповіді на запит № 1/5487 від 22.08.2025 відповідач зазначив, що позивач порушив вимоги ч. 11 ст. 38 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Водночас зміст офіційної відповіді відповідача не відповідає відомостям, що відображаються у застосунку «Резерв+», де зазначено про розшук позивача з 21.03.2025 через неуточнення даних до 16.07.2024.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку, щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІ).

Згідно з частинами першою та третьою ст. 1 Закону № 2232-ХІІ, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до частин першої та третьої ст. 33 Закону № 2232-ХІІ, військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Частиною п`ятою ст. 33 Закону № 2232-ХІІ визначено, що військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (ч. 1 ст. 34 Закону № 2232-ХІІ).

На виконання частини п`ятої ст. 33 Закону № 2232-ХІІ Кабінет Міністрів України затвердив Порядок № 1487, п. 2 якого визначено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до частини першої ст. 1 Закону України від 16.03.2017 № 1951-VIII «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі - Закон № 1951-VIII), єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

Основними завданнями Реєстру є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; 2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; 3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями, щодо виконання ними військового обов`язку (ч. 1 ст. 2 Закону № 1951-VIII).

За приписами частин восьмої та дев`ятої ст. 5 Закону № 1951-VIII, органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

З урахуванням зазначеного, відповідач є органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та повинен забезпечувати актуалізацію його бази даних, при цьому, до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

У свою чергу, пунктом 20-1 частини першої ст. 7 Закону № 1951-VIII передбачено, що до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210 та 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення).

Таким чином, суд зазначає, що до Реєстру вносяться дані саме про притягнення до відповідальності за порушення правил військового обліку.

Під час розгляду справи судом не встановлено обставин того, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку. Відповідачем не надано доказів того, що відносно позивача складався протокол про адміністративне правопорушення та у подальшому постанова про адміністративне стягнення не виносилась.

При цьому, незважаючи на відсутність факту притягнення до адміністративної відповідальності, у застосунку «РЕЗЕРВ+» (який є складовою Реєстру), відповідачем була відображена інформація про те, що позивачем «вчинено порушення правил військового обліку».

Суд зазначає, що Реєстр призначений для зберігання та обробки фактів, встановлених у законному порядку, зокрема факту притягнення до адміністративної відповідальності. Як наслідок, відсутність такого факту, як постанови про притягнення до адміністративної відповідальності унеможливлює законне внесення до Реєстру відомостей про «порушення військового обліку». А тому, на переконання суду, дії відповідача з внесення чи відображення такої інформації є безпідставними та протиправними, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях Закону № 1951-VIII, який чітко визначає, які відомості можуть бути внесені до Реєстру.

Під час судового розгляду доказів притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку відповідачем не надано.

Обов`язок доведення правомірності своїх дій покладається на суб`єкта владних повноважень (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України) і відповідач не довів факту належного оповіщення позивача у встановленому законом порядку.

Відтак, суд вважає, що внесення до Реєстру відомостей про порушення правил військового обліку без законних на те підстав, а саме, за відсутності факту притягнення позивача до адміністративної відповідальності, призводить до порушення прав позивача.

Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно позивача не складався, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не виносилась, суд дійшов висновку, що дії відповідача з внесення або відображення у Реєстрі (зокрема, через застосунок «РЕЗЕРВ+») інформації про порушення правил військового обліку є протиправними, оскільки вони здійснені без належних правових підстав, що прямо суперечить принципам законності, обґрунтованості та пропорційності дій суб`єктів владних повноважень, закріплених у ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 800 грн.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач має право на звернення до суду з заявою про повернення судового збору, внесеного в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст. 72 - 77, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ; ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 .

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути питання про внесення інформації до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відносно ОСОБА_1 про виключення даних про порушення правил військового обліку.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 800 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24.03.2026.

Суддя Олександр ХУРСА