Справа № 280/2345/25
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2026-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 березня 2026 року м. Дніпросправа № 280/2345/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року у справі №280/2345/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 30 березня 2025 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив:

- визнати відповідача 1 та відповідача 2 з відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду його роботи з 01.01.1992 по 06.03.1998, та періодів його роботи в районах Крайньої Півночі з 30.04.1987 по 16.08.1989 та з 18.09.1989 по 31.12.1990 до страхового стажу в полуторному розмірі;

- зобов`язати відповідача 1 зарахувати до страхового стажу позивача період його роботи з 01.01.1992 по 06.03.1998, а також періоди його роботи в районах Крайньої Півночі з 30.04.1987 по 16.08.1989 та з 18.09.1989 по 31.12.1990 у полуторному розмірі, у зв`язку із чим перерахувати розмір його пенсії з 26.10.2024.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 01.01.1992 по 06.03.1998, та періодів його роботи в районах Крайньої Півночі з 30.04.1987 по 16.08.1989 та з 18.09.1989 по 31.12.1990 в пільговому обчисленні один рік роботи за один рік шість місяців стажу.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 01.01.1992 по 06.03.1998, та періоди його роботи в районах Крайньої Півночі з 30.04.1987 по 16.08.1989 та з 18.09.1989 по 31.12.1990 в пільговому обчисленні один рік роботи за один рік шість місяців стажу, у зв`язку із чим перерахувати розмір його пенсії з 26.10.2024.

Рішення суду мотивовано тим, що пенсійний орган протиправно не зарахував до страхового стажу спірний період роботи. Також, суд зробив висновок про наявність підстав для зарахування періодів роботи позивача в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а саме з 30.04.1987 по 16.08.1989 та з 18.09.1989 по 31.12.1990 до страхового стажу у пільговому (кратному) обчисленні - один рік за один рік і шість місяців.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що період роботи з 01.01.1992 по 06.03.1998 не підлягає зарахуванню до страхового стажу, оскільки відсутній відповідний міжнародний договір. Періоди роботи в районах Крайньої Півночі з 30.04.1987 по 16.08.1989 та з 18.09.1989 по 31.12.1990 позивачу зараховано до страхового стажу без застосування кратності 1,5, оскільки підтверджуючі документи надані без накладення апостилю.

Позивач не надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 з 26.10.2024 призначено пенсію у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 27.02.2025 №0800-0207-8/18850 на звернення позивач, повідомлено, що в порядку екстериторіальності заяву на призначення пенсії та документи було розглянуто спеціалістами відділів призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головних управлінь Пенсійного фонду України в Харківській та Полтавській областях. За результатами розгляду документів прийнято рішення про призначення пенсії з 26.10.2024, виходячи із загального страхового стажу 36 років 8 місяців 9 днів. За даними електронної пенсійної справи перерахунок пенсії з виключенням із зарахованого стажу періодів роботи не проводився. Згідно з інформацією відділу перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області стаж ОСОБА_1 зараховано вірно згідно норм чинного законодавства, а саме враховуючи положення статті 24-1 та пункту 51 розділу XV Закону 1058. Періоди роботи в районах Крайньої Півночі на підставі наданих заявником трудових договорів не враховано із кратністю, оскільки на документах не проставлено апостиль компетентним органом держави, в якій документ був складений (а.с. 14).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.03.2025 №2000-0202-8/40803 на запит позивача, повідомлено, що згідно з заявою від 02.01.2025 та наданими документами рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ОСОБА_1 з 26.10.2024 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Додаткові рішення щодо незарахування до страхового стажу для обчислення пенсії окремих періодів роботи не виносились. Розмір пенсії ОСОБА_1 обчислено головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області пенсійну справу ОСОБА_1 перевірено та направлено для здійснення виплати до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізької області. З 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року. 19.06.2023 для України припинено дію Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 в м. Москві. З врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 №107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» документи, що не мають установленої форми (зокрема, довідки про підтвердження стажу роботи, трудові договори), не приймаються без накладання апостилю. На підставі зазначеного до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано періоди роботи на території Російської Федерації згідно з відомостями трудової книжки по 31.12.1991. З 01.01.1992 періоди роботи на території Російської Федерації не зараховано, оскільки відсутній відповідний міжнародний договір. Періоди роботи в районах Крайньої Півночі зараховано до страхового стажу заявника без застосування кратності 1,5, оскільки підтверджуючі документи надані без накладення апостилю (а.с. 14-15).

Правомірність дій пенсійного органу щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.01.1992 по 06.03.1998 та періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 30.04.1987 по 16.08.1989 та з 18.09.1989 по 31.12.1990 у кратному розмірі є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, враховуючи положення частини 1 статті 308 КАС України, щодо розгляду справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.24 Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною першою статті 4 Закону № 1058-IV передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року № 1906-IV укладені й належним чином ратифіковані міжнародні договори України є невід`ємною частиною національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, укладання якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі Угода від 13 березня 1992 року) визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди від 13 березня 1992 року встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійною забезпечення» постановлено про вихід з Угоди про гарантії прав громадян-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у місті Москві.

Листом Міністерства закордонних справ України від 29 грудня 2022 року № 72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2001 № 376 (із змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року в м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.

Міністерство юстиції України у повідомленні від 10.01.2023, яке опубліковано у Офіційному віснику України від 10.01.2023, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року для України 19 червня 2023 року.

Враховуючи те, що позивач працював на території Російської Федерації в той час, коли Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року була чинною, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з 01.01.1992 по 06.03.1998.

Щодо вимог позивача в частині зарахування періоду роботи з 30.04.1987 по 16.08.1989 та з 18.09.1989 по 31.12.1990 у кратному розмірі один рік за півтора, колегія суддів зазначає наступне.

Трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 16.08.1982 підтверджуються, що ОСОБА_1 працював на транспортно-експедиційному підприємстві (міститься печатка про район Крайньої Півночі) з 02.05.1987 (запис №5) по 16.08.1989 (запис №9), а також у ремонтно-будівельному управлінні комбінату «Якутуглестрой» (район Крайньої Півночі) з 19.09.1989 (запис №10) по 06.03.1998 (запис №17).

Також. В матеріалах справи містять копії трудових договорів №81 та б/н від 26.12.1988 (а.с.16, 19).

Відповідно до пункту 5 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Пунктом «д» статті 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (зі змінами, внесеними Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 року) постановлено робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк трьох років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що працівникам, які користуються на цей час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Відповідно до пункту 110 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 03.08.1972 року №590, робота в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 1 березня 1960 року зараховується в стаж в полуторному розмірі за умови, якщо працівник мав право на пільги, встановлені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року « Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, визначений постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 року №1029.

Аналіз наведених положень дає підстави дійти висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність таких обставин: 1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях, у період з 1 березня 1960 року до 1 січня 1991 року; 2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року та від 29.09.1967 року та Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 року №148.

При цьому основним документом, що підтверджує факт роботи в районах Крайньої Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, є трудова книжка.

Для пільгового обчислення страхового стажу може бути надана або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупності.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 07 червня 2018 року у справі № 173/637/17, від 03 липня 2018 року у справі № 302/662/17-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 554/1723/17, від 18 грудня 2018 року у справі № 263/13671/16-а, від 10 січня 2019 року у справі №352/1612/15а (2а/352/70/15), від 10 вересня 2019 року у справі №348/2208/16-а, від 21 серпня 2019 року у справі №750/1717/16-а, від 07 листопада 2019 року у справі №341/1327/17, яку суд відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України застосовує до спірних правовідносин.

Враховуючи те, що записи трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 16.08.1982 містять інформацію про трудову діяльність позивача у районах Крайньої Півночі, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність достатніх правових підстав для зарахування позивачу у пільговому обчисленні трудового стажу у районах Крайньої Півночі за період з 30.04.1987 по 16.08.1989 та з 18.09.1989 по 31.12.1990 з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців.

Вказане також узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 27.07.2022 року у справі №560/755/19 та від 17.10.2022 року у справі №592/5589/17.

Згідно з частиною першою статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року у справі №280/2345/25 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року у справі №280/2345/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко