Справа № 420/6351/25
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2026-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/6351/25

Перша інстанція: суддя Завальнюк І.В.,

повний текст судового рішення

складено 06.11.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа військова частина НОМЕР_2 , про визнання протиправним та скасування в частині наказу, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року ОСОБА_1 (далі позивач), звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, в.ч. НОМЕР_1 ), третя особа військова частина НОМЕР_2 , в якому просив:

- протиправними та скасувати п.14 наказу командира в.ч. НОМЕР_1 №565 від 30.01.2025 року «Про результати службового розслідування» щодо здійснення щомісячно стягнення суми збитків завданих державі, у розмірі 20% з грошового забезпечення молодшого сержанта ОСОБА_1 до повного стягнення суми у розмірі 6617391,34 грн..

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що при проведенні службового розслідування відповідачем порушена процедура його проведення, зокрема в частині призначення службового розслідування, відповідно до ч.1 п.85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та абзац 1 п.3 розділу ІІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 року №608. Відповідачем всупереч п.15 розділу ІІІ вказаного Порядку одночасно було проведено декілька службових розслідувань на підставі наказів №1568 від 16.12.2024 року та №1588 від 16.12.2024 року за одним фактом, що є порушенням. Також було порушено строки проведення службового розслідування, які передбачені п.13 розділу ІІІ вказаного Порядку. Позивач вважає, що підстави для притягнення його до матеріальної відповідальності повністю відсутні, проведеним службовим розслідуванням та виданим після нього оскаржуваним наказом повністю не встановлено причинний зв`язок між протиправною поведінкою позивача і завданою шкодою, а також вину позивача в заподіянні шкоди.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.11.2025 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України за мобілізацією під час дії воєнного стану з 20.01.2023 року до теперішнього часу. На посаду командира взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем батальйону безпілотних систем в.ч. НОМЕР_1 , призначений наказом командира в.ч. НОМЕР_1 (по стройовій частині) №318 від 06.11.2024 року.

В ході судового розгляду судом першої інстанції також встановлено, що згідно з наказом командира в.ч. НОМЕР_1 №269 від 21.09.2025 року ОСОБА_1 вважати таким, що з 21.09.2025 року справи та посаду здав та вибув до нового місця служби до військової частини НОМЕР_2 . Підстава наказ командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 17.09.2025 року №1293-РС, повідомлення командира військової частини НОМЕР_4 вх.№12464 від 14.08.2025 року.

08.12.2024 року в місці тимчасового розміщення підрозділів батальйону безпілотних систем в.ч. НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 сталася пожежа, що призвело до детонації і вибуху вибухових речовин та поширення через це пожежі, унаслідок чого було знищене військове майно.

Наказом командира в.ч. НОМЕР_1 від 16.12.2024 року №1588 «Про призначення службового розслідування», прийнятим на підставі рапорту т.в.о. начальника штабу заступника командира в.ч. НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 від 08.12.2024 року вх.№46102, призначено службове розслідування за фактом, що спричинили пожежу у місці тимчасового базування ремонтної майстерні та взводу матеріального забезпечення батальйону безпілотних систем в.ч. НОМЕР_1 , а також з метою встановлення ступеня вини осіб, чиї дії або бездіяльність, можливо, стали причиною вчинення правопорушення.

Комісією в складі: голови комісії заступника командира бригади в.ч. НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 , членів комісії старшого офіцера групи безпеки військової служби в.ч. НОМЕР_1 майора ОСОБА_4 , начальника групи безпеки військової служби старшого лейтенанта ОСОБА_5 , офіцера відділення психологічної підтримки персоналу старшого лейтенанта ОСОБА_6 проведено відповідне розслідування з метою уточнення причин та умов, що сприяли о 07.05 годині 08.12.2024 року виникненню пожежі в місці тимчасового розміщення взводу матеріального забезпечення, взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем батальйону безпілотних систем (далі - ББС) в.ч. НОМЕР_1 , знищенню військового майна та стрілецької зброї пожежею, а також з метою встановлення ступеня вини осіб, чиї дії або бездіяльність, стали можливою причиною вчинення правопорушення, за результатами якого складено Акт службового розслідування (надалі - Акт), який 30.01.2025 року затверджений командиром в.ч. НОМЕР_1 .

Під час проведення службового розслідування 20.12.2024 року проведено огляд місця пожежі та, крім того, використано складені Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області акт про пожежу від 30.12.2024 року та висновок про причину виникнення пожежі від 02.01.2025 року.

Також комісією були опитані наступні військовослужбовці:

- командир взводу матеріального забезпечення батальйону безпілотних систем в.ч. НОМЕР_1 головний сержант ОСОБА_7 ;

- майстер-електрик рухомої майстерні безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем в.ч. НОМЕР_1 солдат ОСОБА_8 ;

- майстер рухомої майстерні безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем в.ч. НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_9 ;

- майстер відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів НОМЕР_5 механізованого батальйону в.ч. НОМЕР_1 солдат ОСОБА_10 ;

- командир взводу ремонту та обслуговування безпілотних авіаційних систем батальйону безпілотних систем в.ч. НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_1 ;

- головний сержант взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем батальйону безпілотних систем в.ч. НОМЕР_1 солдат ОСОБА_11 ;

- начальник 1-ї рухомої майстерні безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем в.ч. НОМЕР_1 солдат ОСОБА_12 ;

- командир господарчого відділення взводу матеріального забезпечення батальйону безпілотних систем в.ч. НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_13 ;

- водій автомобільного відділення взводу матеріального забезпечення батальйону безпілотних систем в.ч. НОМЕР_1 солдат ОСОБА_13 ;

- майстер 3-ї рухомої майстерні безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем в.ч. НОМЕР_1 солдат ОСОБА_14 ;

- старший майстер 2-ї рухомої майстерні безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем в.ч. НОМЕР_1 солдат ОСОБА_15 ;

- майстер 1-ї рухомої майстерні безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем в.ч. НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_16 ;

- заступник командира батальйону безпілотних систем з тилу в.ч. НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_17 ;

- сержант із матеріального забезпечення 1-ї роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем в.ч. НОМЕР_1 старший сержант ОСОБА_18 ;

- командир 2-ї роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем в.ч. НОМЕР_1 молодший лейтенант ОСОБА_19 ;

- начальник штабу-заступник командира батальйону безпілотних систем в.ч. НОМЕР_1 майор ОСОБА_20 ;

- командир батальйону безпілотних систем в.ч. НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_21 .

Відповідно до висновку ГУ ДСНС у Сумській області ймовірною причиною виникнення пожежі, що сталася 08.12.2024 року за адресою АДРЕСА_1 , є детонація вибухонебезпечних предметів. Для визначення остаточної причини виникнення пожежі необхідне проведення пожежно-технічної експертизи спеціалізованою установою або атестованим експертом, які мають ліцензію на право проведення даних видів робіт.

Враховуючи слідову картину виявлену і зафіксовану при проведенні 20.12.2024 року огляду місця пожежі, Комісія встановила, що осередок виникнення пожежі 08.12.2024 року був розташований безпосередньо в приміщенні рухомих майстерень взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем ББС на відстані 15 метрів від східної стіни будівлі в західному напрямку і на відстані 5 метрів від північної стіни будівлі в південному напрямку.

В Акті службового розслідування зазначено, що при проведенні 20.12.2024 року огляду місця пожежі виявлено безпосередньо в приміщенні рухомих майстерень обгорілий газовий балон, і поблизу від нього точильний станок з абразивним диском, що підтверджує факт використання в приміщенні рухомих майстерень, де проводилась робота з вибуховими речовинами, використання джерела відкритого вогню, а також точильного станку, при роботі якого утворюється значна кількість іскор.

Під час службового розслідування Комісією встановлено, що факт виникнення осередку та джерела пожежі, мав місце саме в середині приміщення, де розміщувались рухомі майстерні взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем, які до листопада 2024 року до внесення змін до штатного розкладу батальйону безпілотних систем (далі - ББС) в.ч. НОМЕР_1 мали найменування ремонтних майстерень №1, №2 і входили до складу взводу матеріального забезпечення ББС. Після внесення змін до штатного розкладу ББС в.ч. НОМЕР_1 змінилась штатна структура ББС з утворенням і формуванням 05.11.2024 взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем ББС в.ч. НОМЕР_1 до складу якого увійшли три створені і сформовані рухомі ремонтні майстерні.

За висновком Комісії, причиною виникнення пожежі є не нанесене вогневе ураження, вплив противника, а допущене 08.12.2024 року порушення Правил пожежної безпеки при роботі з вибухонебезпечними речовинами і боєприпасами, яке виразилось в користуванні відкритим джерелом вогню - газобалонним обладнанням, а також іскроутворювальним предметом - точильним станком, з використанням абразивного диску, а також значне накопичення в одному місці боєприпасів, що підтверджується об`єктивно встановленими обставинами та документами: акту огляду місця пожежі від 20.12.2024 року, фото оглядових, детальних, вузлових, масштабних знімків фіксації слідової картини на місці пожежі під час проведення огляду, рапортами: вхід. №46386 від 10.12.2024 року, вхід.№1811 від 12.01.2025 року, в яких зазначено знищення під час пожежі запалювальних авіаційних бомб, осколково-фугасних боєприпасів, осколкових боєприпасів, в загальній кількості 82-ві одиниці.

Оглядом місця пожежі Комісія також виявила наявність на місті зруйнованого приміщення, де розміщувались рухомі майстерні, в значній кількості детонаційних шнурів, підривників до артилерійських снарядів, і ці вибухові речовини та складові боєприпасів не обліковані по військовому господарству взводу матеріального забезпечення і взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем ББС, також не відображено в обліку в.ч. НОМЕР_1 передачу вказаного майна зі складів служб озброєння, логістики зазначеним підрозділам батальйону безпілотних систем.

При проведенні службового розслідування встановлено факт внесення 27.12.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) по матеріалам правоохоронних органів Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області, обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.414 Кримінального кодексу України, згідно яким, 08.12.2024 року близько 10 год. 20 хв. в м. Суми, вул. Ю. Ветрова, 15, у місці розташування взводу матеріального забезпечення ББС в.ч. НОМЕР_1 сталася пожежа, яка сталася у будівлі, яка використовувалася для зберігання БПЛА та як приміщення майстерні для виготовлення саморобних вибухових пристроїв. Військовослужбовці ОСОБА_8 та ОСОБА_10 проводили роботи з обробки металу інструментом, що викликало іскріння, при цьому через потрапляння іскор на вибухові матеріали сталася їх детонація та подальший вибух. В результаті пожежі знищено військове майно.

На підставі узагальнення сукупності обставин Комісією встановлено факт того, що єдиною можливою причиною виникнення пожежі є порушення Наказу Міністерства внутрішніх справ від 30.12.2014 року №1417 (із змінами) «Про затвердження Правил пожежної безпеки в Україні» (далі - Правила пожежної безпеки) військовослужбовцями: солдатом ОСОБА_10 , солдатом ОСОБА_8 , що призвело до детонації і вибуху вибухових речовин та виникнення через це пожежі, що в свою чергу стало можливим через причини і умови, які цьому порушенню сприяли і через які це порушення стало можливим, неналежне виконання військовими службовими особами своїх службових обов`язків, через недбале ставлення до них, не здійснення своїх службових обов`язків: командиром батальйону безпілотних систем в.ч. НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_21 ; заступником командира батальйону безпілотних систем з тилу в.ч. НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_17 ; командиром взводу матеріального забезпечення батальйону безпілотних систем в.ч. НОМЕР_1 головним сержантом ОСОБА_7 ; командиром взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем ББС в.ч. НОМЕР_6 молодшим сержантом ОСОБА_1 .

Таким чином, за змістом Акту причиною виникнення 08.12.2024 року пожежі, внаслідок якої було знищено військове майно служб: авіації і ППО, засобів ураження, через що завдано шкоду державі у розмірі 33086956,70 грн., є протиправні дії (бездіяльність) наступних військовослужбовців в.ч. НОМЕР_1 :

- майстра-електрика рухомої майстерні безпілотних авіаційних комплексів ББС солдата ОСОБА_8 ;

- майстра відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів 1-го механізованого батальйону солдата ОСОБА_10 ,

які своїми протиправними діями вчинили порушення Правил пожежної безпеки, Правил безпечної експлуатації електроустановок, що в свою чергу призвело до порушення Правил при роботі з вибухонебезпечними речовинами і предметами (боєприпасами), що призвело до детонації, вибуху вибухових речовин і боєприпасів, внаслідок чого вказані військовослужбовці отримали тілесні ушкодження та спричинили тілесні ушкодження ще двом військовослужбовцям, також в наслідок детонації і вибухів 08.12.2024 виникла пожежа, якою було знищено військове майно в умовах воєнного стану;

- командира ББС підполковника ОСОБА_21 ;

- заступника командира ББС з тилу підполковника ОСОБА_17 ;

- командира взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем молодшого сержанта ОСОБА_1 ,

якими допущена систематична протиправна бездіяльність у вигляді недбалого ставлення до військової служби, чим вчинено діяння, в якому вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.4 ст.425 Кримінального кодексу України.

Комісія зазначила, що завдана шкода державі спричинена протиправними діями (бездіяльністю), що стали причиною, внаслідок якої знищено військове майно служби авіації і ППО, служби засобів ураження в.ч. НОМЕР_1 на загальну суму 33086956,70 грн., а причиною, через яку 08.12.2024 року виникла пожежа, є саме протиправна систематична бездіяльність у вигляді недбалого ставлення до військової служби наступних військових службових осіб:

- командира ББС в.ч. НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_21 ;

- заступника командира ББС з тилу підполковника ОСОБА_17 ;

- командира взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем молодшого сержанта ОСОБА_1 .

Також комісія виходила з того, що нею установлено наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями (бездіяльністю) і завданою шкодою та обставини, які вказують на наявність вини в завданій шкоді, чим встановлено підстави та умови притягнення до матеріальної відповідальності цих військовослужбовців, а з урахуванням розміру шкоди, яка в п`ятсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, комісія прийшла до висновку, що в даному діянні вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.4 ст.425 Кримінального кодексу України і це, у свою чергу, є підставою для їх притягнення до повної матеріальної відповідальності.

З цього комісія виснувала, що (дослівно) «в даному випадку має місце солідарна матеріальна відповідальність і розмір завданої шкоди 33086956,70 грн., підлягає стягненню частково з усіх військовослужбовців разом у рівних частках від розміру завданої шкоди. Відповідно в такому разі розмір частки, який підлягає стягненню з кожного військовослужбовця для відшкодування завданої шкоди складає 6617391,34 (шість мільйонів шістсот сімнадцять тисяч триста дев`яносто одна) грн. 34 коп.».

Наказом командира в.ч. НОМЕР_1 №565 від 30.01.2025 року «Про результати службового розслідування» командира взводу обслуговування та ремонту ББС в.ч. НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 за допущення протиправної бездіяльності у вигляді недбалого ставлення до служби, яка виражається у формі необережності у виді протиправної недбалості, притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Зокрема, у пункті 14 вказаного Наказу зазначено, що начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру в.ч. НОМЕР_1 відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», щомісячно здійснювати стягнення суми збитків завданих державі, у розмірі 20% з грошового забезпечення молодшого сержанта ОСОБА_1 до повного стягнення суми у розмірі 6617391,34 грн..

20.02.2025 року позивач ознайомився з вказаним Наказом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що службове розслідування в частині, що стосується позивача, було проведено без встановлення всіх обставин, що мають значення для повного та об`єктивного проведення службового розслідування, за наслідками якого можливо було б дійти висновку про наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної та повної матеріальної відповідальності. Як наслідок, в описовій частині акта службового розслідування не міститься обґрунтування причин та умов, що сприяли правопорушенню, не наведено мотиви відхилення пояснень позивача щодо вчинених ним дій на виконання обов`язків щодо контролю за протипожежною безпекою.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 9 Статуту Збройних Сил України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 року (далі - Статут) встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до ст.16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтями 26 та 27 Статуту передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Згідно із статтями 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у редакції, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут), військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту визначено, що за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни. Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту установлено, що застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Дисциплінарну владу, яка надана молодшим командирам, завжди мають і старші командири.

Згідно із приписами ст.8 Дисциплінарного статуту командири, посади яких у цьому Статуті не визначені, користуються дисциплінарною владою стосовно підлеглих військовослужбовців згідно з військовим званням, передбаченим їх посадою:

а) молодший сержант (старшина 2 статті), сержант (старшина 1 статті) - владою командира відділення;

б) старший сержант (головний старшина) - владою головного сержанта взводу;

в) перший сержант (головний корабельний старшина), штаб-сержант (штаб-старшина), майстер-сержант (майстер-старшина), старший майстер-сержант (старший майстер-старшина), головний майстер-сержант (головний майстер-старшина) - владою головного сержанта роти;

г) молодший лейтенант, лейтенант, старший лейтенант - владою командира взводу (групи);

ґ) капітан (капітан-лейтенант) - владою командира роти (корабля 4 рангу);

д) майор, підполковник (капітан 3 рангу, капітан 2 рангу) - владою командира батальйону (корабля 3 рангу);

е) полковник, бригадний генерал, генерал-майор (капітан 1 рангу, коммодор, контр-адмірал) - владою командира бригади (полку, корабля 1 рангу);

є) генерал-лейтенант (віце-адмірал) - владою командира корпусу;

ж) генерал (адмірал) - владою командувача військ оперативного командування Збройних Сил України.

Згідно із ст.45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності. Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст.48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтями 83, 84 та 85 Дисциплінарного статуту установлено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (частина 8 статті 85 Дисциплінарного статуту).

Механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України визначає Порядок, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року №608, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 року за №1503/31371 (далі Порядок №608; у редакції, чинній на момент проведення службового розслідування).

Приписами пунктів 1, 2 Розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування призначається у разі:

- невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

- невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

- неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

- дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

- втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

- порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

- недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

- внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

- повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

- скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Службове розслідування не призначається якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

Відповідно до п.3 Розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування (п.1 Розділу ІІІ Порядку).

Відповідно до п.3 Розділу ІІІ Порядку №608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Пунктом 13 Розділу ІІІ Порядку №608 встановлено, що службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Пунктом 1 Розділу V Порядку №608 передбачено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до п.3 Розділу V Порядку №608, в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

Відповідно п.6 Розділу V Порядку №608 після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Особливості проведення службового розслідування за фактами завдання державі матеріальної шкоди визначені у положеннях Розділу VIІІ Порядку, де указано, що у разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб (п.1 Розділу VIІІ Порядку №608).

Під час проведення такого службового розслідування додатково необхідно з`ясувати: наявність шкоди; протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна); умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду (п.3 Розділу VIІІ Порядку №608).

До матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини (п.3 Розділу VIІІ Порядку №608).

Наказом Міністерства оборони України від 29.09.2014 року №685 (зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.12.2014 року за №1537/26314) затверджено Положення про пожежну безпеку в системі Міністерства оборони України (далі Положення №685), розділом V якого визначені особливості проведення службового розслідування (перевірки) обставин і причин пожеж.

Відповідно до ст.1 розділу V Положення №685 за фактами пожеж, які сталися на об`єктах Міністерства оборони України, Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, з метою встановлення обставин і причин їх виникнення проводяться службові розслідування.

З метою перевірки інформації про пожежу, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, у разі відсутності загиблих або травмованих на пожежі або в її наслідок, матеріальних втрат (збитків) від пожежі, а також якщо особу, винну у виникненні пожежі не встановлено, але виявлено факт пожежі, проводиться службова перевірка.

Службове розслідування (службова перевірка) обставин і причин пожеж у Міністерстві оборони України, у Збройних Силах України проводиться відповідно до Порядку №608, цього Положення, а у разі заподіяння державі матеріальної шкоди - також з дотриманням вимог Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

Для визначення причин пожежі особи, які проводять службове розслідування (службову перевірку) обставин і причин пожежі зобов`язані:

- зробити фотографії місця пожежі;

- надати технічну документацію та інші потрібні матеріали;

- забезпечити комісію з проведення службового розслідування (службової перевірки) приміщенням та засобами зв`язку;

- організувати проведення лабораторних випробувань із залученням спеціалістів відповідних територіальних органів ДСНС, дослідно-випробувальних лабораторій ДСНС та експертів Експертної служби МВС України (вибухо-технічних підрозділів територіальних органів Національної поліції), виконання технічних розрахунків;

- організувати друкування матеріалів розслідування.

Після проведення службового розслідування (службової перевірки) складається Акт про пожежу, що підписується комісією, до складу якої входять не менше трьох посадових осіб, у тому числі представник служби пожежної безпеки.

Статтею 86 Дисциплінарного статуту установлено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Згідно із статтями 87, 96, 98, 100 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні та у відпустці.

Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Таким чином, можна зробити висновок, що підставою для застосування до військовослужбовця дисциплінарного стягнення є невиконання або неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Також Дисциплінарним статутом визначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, а у разі повного доведення вини військовослужбовця - командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Необхідно зазначити, що у даному випадку притягненню до дисциплінарної відповідальності повинно передувати встановлення конкретних фактів невиконання/належного виконання службових обов`язків. Це є завданням та метою службового розслідування.

Аналіз наведених правових норм дає також підстави для висновку, що під час вирішення питання про застосування того чи іншого виду дисциплінарного стягнення, відповідач має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.12.2024 року в місці тимчасового розміщення підрозділів батальйону безпілотних систем в.ч. НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 сталася пожежа, що призвело до детонації і вибуху вибухових речовин та поширення через це пожежі, унаслідок чого було знищене військове майно.

За фактом пожежі, командиром в.ч. НОМЕР_1 було призначено службове розслідування.

З Акту службового розслідування вбачається, що внаслідок пожежі знищено військове майно служби авіації і ППО, служби засобів ураження в.ч. НОМЕР_1 на загальну суму 33086956,70 грн., а причиною, через яку 08.12.2024 року виникла пожежа, є саме протиправна систематична бездіяльність у вигляді недбалого ставлення до військової служби наступних військових службових осіб:

- командира батальйону безпілотних систем в.ч. НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_21 ;

- заступника командира батальйону безпілотних систем з тилу підполковника ОСОБА_17 ;

- командира взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем молодшого сержанта ОСОБА_1 .

Комісія виснувала, що у даному випадку має місце солідарна матеріальна відповідальність і розмір завданої шкоди 33086956,70 грн. підлягає стягненню частково з усіх військовослужбовців разом у рівних частках від розміру завданої шкоди, тобто у сумі 6617391,34 грн. з кожного.

Відповідно на позивача накладено дисциплінарне стягнення у «пониження в посаді» та притягнено до повної матеріальної відповідальності відповідно до п.4 ч.1 ст.6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» №160-ІХ на загальну суму 6617391,34 грн..

Відповідно до Наказу «Про результати службового розслідування» №565 від 30.01.2025 року позивача притягнуто до відповідальності за порушення абзацу 6 ст.11, ст.16, ч.1 ст.101, абзаців 6, 10, 14, 15 ст.102 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абз.3 ст.3, ч.2 ст.4 Дисциплінарного статуту, п.3.3.1, абзаців 6, 14, 21, 22 пп.3.1.9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, абзаців 1-5 п.14 Розділу І наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про пожежну безпеку в системі Міністерства оборони України».

Щодо порушення позивачем норм Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, необхідно зазначити наступне.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні був продовжений з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента від 14.03.2022 року №133/2022, надалі іншими Указами цей строк продовжений до сьогоднішнього дня, дня розгляду даної справи.

Відповідно до п.1.3 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, це Положення застосовується для всіх військових частин, кораблів, установ, військово-навчальних закладів, організацій та з`єднань Збройних Сил України на мирний та воєнний час при розташуванні у місцях постійної дислокації.

Тобто у воєнний час зазначене Положення застосовується тільки тими військовими частинами, які перебувають (розташовані) у місцях постійної дислокації.

Як вбачається з матеріалів справи та визнається і не заперечується учасниками справи, батальйон безпілотних систем в.ч. НОМЕР_1 та його підрозділи і служби у періоді, в якому виникла подія, за наслідками якої позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, перебували не в місцях постійної дислокації.

Таким чином, що у даному випадку Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України не підлягає застосуванню, оскільки воно не може регулювати спірні правовідносини, а тому висновок відповідача про порушення позивачем окремих норм цього Положення є протиправним, що також вірно було встановлено судом першої інстанції.

Щодо притягнення позивача до відповідальності за порушення абзацу 6 ст.11, ст.16, ч.1 ст.101, абзаців 6, 10, 14, 15 ст.102 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, колегія суддів зазначає наступне.

Абзац 6 с.11 та ст.16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначають загальні обов`язки військовослужбовців: знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Частиною 1 ст.101 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що командир батальйону (корабля 3 рангу) в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність батальйону (корабля), успішне виконання батальйоном (кораблем) бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за внутрішній порядок, за стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів батальйону (корабля) і законність їх витрачання, за організацію і стан пожежної безпеки батальйону

Статтею 102 цього ж Статуту визначено обов`язки командира батальйону (корабля 3 рангу):

- підтримувати особовий склад батальйону (корабля), озброєння, бойову та іншу техніку у бойовій готовності;

- керувати розробленням і виконанням плану бойової підготовки батальйону (корабля);

- організовувати й керувати бойовою підготовкою та вихованням особового складу батальйону (корабля), проводити заняття зі штабом, військовослужбовцями офіцерського, сержантського (старшинського) складу батальйону (корабля), а також навчання й заняття з підрозділами батальйону (корабля);

- знати тактику дій батальйону в різних видах бою, управляти підрозділами під час навчання і в бою;

- знати й уміло володіти всіма видами зброї і техніки батальйону, організовувати правильне їх зберігання, експлуатацію та обслуговування і не менше ніж один раз на три місяці особисто перевіряти їх наявність, стан та облік (командирові корабля - не менше ніж один раз на два місяці проводити огляд корабля, не менше ніж один раз на місяць - огляд його озброєння, боєприпасів та технічних засобів, здійснювати щоденний обхід корабля);

- постійно вдосконалювати свої спеціальні й методичні навички, подавати приклад підлеглим зразковим виконанням військового обов`язку;

- з повагою ставитися до підлеглих, дбати про виховання молодих офіцерів, військовослужбовців сержантського (старшинського) складу і про згуртування військового колективу;

- знати ділові та морально-психологічні якості кожного військовослужбовця офіцерського, сержантського (старшинського) складу батальйону (корабля), постійно вести роботу з їх виховання і вдосконалення підготовки за спеціальністю;

- виховувати особовий склад батальйону (корабля) в дусі поваги до військової служби, бережливого ставлення до озброєння, бойової та іншої техніки і майна, піклуватися про підлеглих, періодично бути присутнім на ранковому підйомі та вечірній повірці; дбати про здоров`я підлеглих, вживати необхідних заходів до його зміцнення;

- здійснювати добір кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом на посади рядового, сержантського (старшинського) складу, кандидатів для вступу до вищих військових навчальних закладів; перевіряти відповідність кандидатів для призначення на вакантні посади рядового, сержантського (старшинського) складу визначеним вимогам до таких посад;

- виховувати у військових колективах відвертість, взаємну довіру та повагу;

- щомісяця підбивати підсумки стану бойової підготовки, військової дисципліни, внутрішнього порядку, озброєння і техніки;

- стежити за утриманням і правильною експлуатацією будинків і приміщень, відведених для батальйону, за чистотою території, закріпленої за батальйоном, у тому числі ділянки території парку (на кораблі - оглядати жилі та службові приміщення, постійно стежити за справністю корпусу корабля), а також проведенням заходів пожежної безпеки;

- здійснювати заходи щодо запобігання катастрофам, аваріям, поломкам озброєння і техніки (забезпечення живучості корабля й безпеки його плавання), а також вимагати додержання заходів безпеки під час роботи з озброєнням, боєприпасами, бойовою та іншою технікою, проведення занять, стрільб, навчань і робіт;

- підтримувати внутрішній порядок, організовувати охорону розташування батальйону (охорону корабля), перевіряти несення вартової та внутрішньої (на кораблі - чергової і вахтової) служб особовим складом батальйону (корабля);

- керувати господарством батальйону (корабля).

Відповідно до абзаців 1-5 п.14 Розділу І Положення №685 командири підрозділів, начальники служб військових частин, клубів, сховищ, майстерень, цехів, лабораторій та інших об`єктів військових частин відповідають за виконання вимог пожежної безпеки в підпорядкованих їм підрозділах, службах, на об`єктах військових частин та за утримання у справному стані автоматизованих систем раннього виявлення, систем протипожежного захисту, систем протипожежного водопостачання та первинних засобів пожежогасіння.

Командири підрозділів, начальники служб військових частин, клубів, сховищ, майстерень, цехів, лабораторій та інших об`єктів військових частини стосовно об`єктів, які надані їм у використання, а також особи, відповідальні за пожежну безпеку об`єктів (приміщень) зобов`язані:

- знати пожежну небезпеку технологічних процесів, речовин, матеріалів, що зберігаються у цих будівлях, спорудах, приміщеннях або перебувають у роботі в технологічному та виробничому обладнанні, правила та умови безпечного зберігання та застосування вибухонебезпечних та пожежонебезпечних речовин і матеріалів;

- знати категорію приміщень виробничого і складського призначення щодо вибухопожежонебезпечної та пожежної небезпеки і вимоги пожежної безпеки, які ставляться до них;

- проводити періодичні огляди будівель, споруд, приміщень та слідкувати за дотриманням встановленого протипожежного режиму, правил пожежної безпеки, інструкцій, за утриманням у належному стані приладів опалення, вентиляції, електроустановок, технологічного та виробничого обладнання, шляхів евакуації, засобів гасіння пожеж та вживати конкретних заходів для усунення виявлених порушень і недоліків.

З матеріалів справи вбачається, а саме, з матеріалів службового розслідування 13.01.2025 року, що позивачем були надані детальні пояснення щодо поставлених в ході службового розслідування питань. Зокрема, позивач надав пояснення щодо обставин пожежі, дій після її виникнення, організації тимчасового розміщення особового складу та самого приміщення. Він зазначив, що пожежа сталася раптово, причини невідомі, необхідні заходи безпеки були дотримані. Втрати військового майна частково не були зафіксовані через відсутність його передачі між підрозділами. Зброя та засоби захисту зберігалися у спільному приміщенні, частина з них була знищена або пошкоджена під час пожежі.

При проведені службового розслідування встановлено, що внаслідок події пожежі 08.12.2024 року чотири військовослужбовця в.ч. НОМЕР_1 , які під час виникнення причин, що призвели до пожежі, перебували в приміщенні ремонтної майстерні та отримали тілесні ушкодження:

- майстер відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів 1-го механізованого батальйону старший солдат ОСОБА_22 , акубаротравма, з пошкодженням барабанної перетинки справа, по даному факту 08.12.2024 року складено первину медичну картку форми 100;

- майстер відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів 1-го механізованого батальйону солдат ОСОБА_10 вибухова травма, вибухово-осколкові поранення правої кисті, правого передпліччя, правої гомілки, стороні тіла в м`яких тканинах обличчя, акубаротравма, без пошкодженням барабанних перетинок, по даному факту складено 08.12.2024 року первину медичну картку форми 100;

- майстер 2-ї рухомої майстерні безпілотних авіаційних комплексів взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем ББС старший солдат ОСОБА_9 вибухова травма, акубаротравма, без пошкодженням барабанних перетинок, по даному факту складено 08.12.2024 року первину медичну картку форми 100;

- майстер-електрик рухомої майстерні безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем солдат ОСОБА_8 - вибухова травма, суб`єктивний шум у вухах, садна обличчя, по даному факту складено 08.12.2024 року первину медичну картку форми.

У всіх вищезазначених військовослужбовців при наданні їм медичної допомоги не виявлено тілесних ушкоджень у вигляді опіків.

Також при проведенні 20.12.2024 року огляду місця пожежі, було виявлено і зафіксовано слідову картину відповідно до якої об`єктивно встановлено, що осередок виникнення пожежі 08.12.2024 року був розташований безпосередньо в приміщенні рухомих майстерень взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем ББС на відстані 15 метрів від східної стіни будівлі в західному напрямку і на відстані 5 метрів від північної стіни будівлі в південному напрямку. Також це підтверджується слідовою картиною розвитку пожежі і розповсюдження вогню, характерними слідами прогарів на дерев`яних конструкціях перекриття даху і їх опорах, зруйнованими зовнішніми стінами будівлі з північної сторони.

Крім цього, при проведенні огляду місця пожежі 20.12.2024 року виявлено безпосередньо в приміщенні рухомих майстерень обгорілий газовий балон, і поблизу від нього точильний станок з абразивним диском, що підтверджує факт використання в приміщенні рухомих майстерень де проводилась робота з вибуховими речовинами, використання джерела відкритого вогню а також точильного станку, при роботі якого утворюється значна кількість іскор.

Також по отриманим тілесним ушкодженням 08.12.2024 року чотирма військовослужбовцями, зазначеними в пункті 3.22 Акту, які на момент виникнення пожежі 08.12.2024 року перебували в приміщенні однієї з рухомих майстерень взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем ББС, характерним ознакам і механізму отримання цих тілесних ушкоджень, відсутності у них тілесних ушкоджень у вигляді опіків підтверджується факт того що спочатку були детонація і вибухи вибухових речовин і предметів, а потім виникнення пожежі, як наслідок цих детонації і вибухів.

Узагальнюючи вищенаведені обставини, є можливим зробити єдиний висновок, пожежа, що сталась 08.12.2024 року в будівлі, в якій тимчасово було розміщено взвод матеріального забезпечення і взвод обслуговування та ремонту безпілотних систем ББС в.ч. НОМЕР_1 , ймовірніше за все виникла внаслідок детонації і вибухів вибухових речовин і предметів (боєприпасів), що підтверджується :

- слідовою картиною на місці пожежі, встановленою і зафіксованою при проведенні огляду 20.12.2024 року;

- висновком від 02.01.2025 року про причину виникнення пожежі, який складено і підписано 02.01.2025 року фахівцем відділу забезпечення заходів з попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту у Сумському районі центру забезпечення діяльності Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області лейтенантом служби цивільного захисту Іллею Петровим;

- характером походження і механізмом утворення тілесних ушкоджень, які отримали чотири військовослужбовця, що вказує на той факт, що первинними були детонація і вибухи вибухових речовин і предметів (боєприпасів), а потім виникнення пожежі, як наслідок цих детонації і вибухів.

За таких обставин, факт виникнення осередку та джерела пожежі, мав місце саме в середині приміщення, як зазначалось вище, де розміщувались рухомі майстерні взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем, які до листопада 2024 року до внесення змін до штатного розкладу батальйону безпілотних систем (ББС) в.ч. НОМЕР_1 мали найменування ремонтних майстерень №1, №2 і входили до складу взводу матеріального забезпечення ББС. Після внесення змін до штатного розкладу ББС в.ч. НОМЕР_1 змінилась штатна структура ББС з утворенням і формуванням 05.11.2024 року взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем ББС в.ч. НОМЕР_1 до складу якого увійшли три створені і сформовані рухомі ремонтні майстерні.

Таким чином при проведенні службового розслідування об`єктивно встановлено обставини, які підтвердженні документально та слідовою картиною, яка була виявлена і зафіксована при проведенні 20.12.2024 року огляду місця пожежі, що вказують на те, що причиною виникнення пожежі є не нанесене вогневе ураження, вплив противника, а допущене 08.12.2024 року порушення Правил пожежної безпеки при роботі з вибухонебезпечними речовинами і боєприпасами, яке виразилось в користуванні відкритим джерелом вогню газобалонним обладнанням, а також іскроутворювальни предметом - точильним станком, з використанням абразивного диску, а також значне накопичення в одному місці боєприпасів, що підтверджується, як зазначалось об`єктивно встановленими обставинами та документами: актом огляду місця пожежі від 20.12.2024 року, з доданими фото оглядових, детальних, вузлових, масштабних знімків по фіксації слідової картини на місці пожежі під час проведення огляду, рапортами: вхід. №46386 від 10.12.2024 року, вхід. №1811 від 12.01.2025 року в яких зазначено знищення під час пожежі запалювальних авіаційних бомб, осколково-фугасних боєприпасів, осколкових боєприпасів, в загальній кількості 82-ві одиниці. Необхідно акцентувати увагу на тому факті, який підтверджено об`єктивно встановленими і задокументованими обставинами, що на місці пожежі при проведенні огляду 20.12.2024 виявлено і зафіксовано наявність на місті зруйнованого приміщення де розміщувались рухомі майстерні, як це детально зазначено в пункті 3.1 Акту службового розслідування, в значній кількості детонаційних шнурів, підривників до артилерійських снарядів, ці вибухові речовини і складові боєприпасів не обліковані по військовому господарству взводу матеріального забезпечення взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем ББС, також не відображено по обліку в.ч. НОМЕР_1 передачу вказаного майна зі складів служб озброєння логістики зазначеним підрозділам ББС.

При проведенні службового розслідування встановлено факт внесення 27.12.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) по матеріалам правоохоронних органів Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області, обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.414 Кримінального кодексу України, 08.12.2024 року близько 10 год. 20 хв. в м. Суми, вул. Ю. Ветрова, 15, у місці розташування взводу матеріального забезпечення батальйону безпілотних систем в.ч. НОМЕР_1 сталася пожежа, яка сталася у будівлі, яка використовувалася для зберігання БПЛА та як приміщення майстерні для виготовлення саморобних вибухових пристроїв. Військовослужбовці ОСОБА_8 та ОСОБА_10 проводили роботи з обробки металу інструментом, що викликало іскріння, при цьому через потрапляння іскор на вибухові матеріали сталася їх детонація та подальший вибух. В результаті пожежі знищено військове майно: БПЛА «КАЖАН» 6-ть одиниць та приблизно 300 одиниць FPV дронів різних типів, пошкоджено стрілецьку зброю - АК-74 - 4-ри одиниці.

На підставі узагальнення сукупності обставини з точки зору їх достатності, що наведенні в пунктах: 3.1-3.4, 3.22-3.25 Акту службового розслідування, які підтвердженні документально та крім цього зафіксованою слідовою картиною при огляді 20.12.2024 року місця пожежі, актом про пожежу, складеним 30.12.2024 року, висновком про причини виникнення пожежі, складеним 02.01.2025 року фахівцем центру забезпечення діяльності Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області лейтенантом служби цивільного захисту І. Петровим, механізмом і характером отриманих 08.12.2024 року під час виникнення пожежі тілесних ушкоджень військовослужбовцями: солдатом ОСОБА_22 , солдатом ОСОБА_10 , старшим солдатом ОСОБА_9 , солдатом ОСОБА_8 , встановлено факт того, що єдиною можливою причиною виникнення пожежі є порушення вимог Наказу Міністерства внутрішніх справ від 30.12.2014 року №1417 (із змінами) «Про затвердження Правил пожежної безпеки в Україні» (далі - Правила пожежної безпеки) військовослужбовцями: солдатом ОСОБА_10 , солдатом ОСОБА_8 , що призвело до детонації і вибуху вибухових речовин та виникнення через це пожежі, що в свою чергу стало можливим через причини і умови, які цьому порушенню сприяли і через які це порушення стало можливим, неналежне виконання військовими службовими особами своїх службових обов`язків, через недбале ставлення до них, не здійснення своїх службових обов`язків:

- командиром батальйону безпілотних систем в.ч. НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_21 ;

- заступником командира батальйону безпілотних систем з тилу в.ч. НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_17 ;

- командиром взводу матеріального забезпечення батальйону безпілотних систем в.ч. НОМЕР_1 головним сержантом ОСОБА_7 ;

- командиром взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем батальйону безпілотних систем в.ч. НОМЕР_1 молодшим сержантом ОСОБА_1 ..

За висновком службового розслідування, недбале ставлення до військової служби командира взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем ББС в/ч НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 полягає в наступному:

- порушив вимоги абз.6 ст.11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, не забезпечивши збереження державного (військового) майна);

- не виконав вимоги ч.1 ст.58 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, якими визначено, - командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів;

- не забезпечив та не виконав дії щодо збереження озброєння, боєприпасів, техніки та майна взводу, чим порушив ч.1 ст. 119 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України;

- не здійснив дій по бережливому ставленню до озброєння, бойової техніки й майна взводу; не стежив за правильною експлуатацією, обслуговуванням і збереженням озброєння, техніки, спорядження, речового та іншого майна у взводі; не забезпечував додержання заходів безпеки під час роботи з технікою та озброєнням, через що порушив вимоги абзаців 10, 15, 17 ст.120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Також молодший сержант ОСОБА_1 , як командир взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем ББС, до складу якого входили 3-ри рухомих майстерні, як зазначалось вище після внесення 27.10.2024 року змін до штату в.ч. НОМЕР_1 по утворенню нового підрозділу у складі ББС, систематично допускав порушення з моменту свого призначення 06.11.2024 року на посаду командира взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем ББС до 08.12.2024 року, коли сталася пожежа, а саме не організував виконання вимог пожежної безпеки, дотримання правил та умов безпечного зберігання та застосування вибухонебезпечних та пожежонебезпечних речовин і матеріалів у приміщеннях рухомих майстерень взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем ББС, чим порушив вимоги Положення про пожежну безпеку, а саме абз.1-5 п.14 Розділу І в яких визначено:

- командири підрозділів, начальники служб військових частин, клубів, сховищ, майстерень, цехів, лабораторій та інших об`єктів військових частин відповідають за виконання вимог пожежної безпеки в підпорядкованих їм підрозділах, службах...;

- командири підрозділів, начальники служб військових частин, клубів, сховищ, майстерень, цехів, лабораторій та інших об`єктів військових частини стосовно об`єктів, які надані їм у використання зобов`язані:

знати пожежну небезпеку технологічних процесів, речовин, матеріалів, що зберігаються у цих будівлях, спорудах, приміщеннях або перебувають у роботі в технологічному та виробничому обладнанні, правила та умови безпечного зберігання та застосування вибухонебезпечних та пожежонебезпечних речовин і матеріалів;

знати категорію приміщень виробничого і складського призначення щодо вибухопожежонебезпечної та пожежної небезпеки і вимоги пожежної безпеки, які ставляться до них;

проводити періодичні огляди будівель, споруд, приміщень та слідкувати пожежної за дотриманням встановленого протипожежного режиму, правил безпеки, інструкцій, за утриманням у належному стані електроустановок, технологічного та виробничого обладнання, шляхів евакуації, засобів гасіння пожеж та вживати конкретних заходів для усунення виявлених порушень і недоліків.

Отже, враховуючи все наведене вище, за результатами службового розслідування було встановлено допущення позивачем протиправної бездіяльності у вигляді недбалого ставлення до служби, проте, колегія суддів звертає увагу на те, що конкретно не було зазначено, у чому саме виразились вказана бездіяльність, які саме дії мав би вчинити позивач і який причинний зв`язок між невчиненням конкретних дій та завданою шкодою, що також вірно зазначив суд першої інстанції.

При встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що позивач зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину.

Однак, військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що під час розгляду справи, а також у відзиві на адміністративний позов та апеляційній скарзі, відповідачем не доведено вину позивача і причинний зв`язок між його бездіяльністю та наслідками, що настали.

Твердження відповідача про наявність у діях позивача ознак дисциплінарного проступку, його вину у завданні збитків державі та про обґрунтованість висновків службового розслідування, які містять усі необхідні відомості для прийняття вмотивованого рішення, мають загальний та неконкретний характер.

Сам по собі факт наявності у особи службових обов`язків щодо організації та контролю за дотриманням вимог пожежної безпеки не може бути достатньою підставою для автоматичного визнання її винуватою у невиконанні таких обов`язків чи у настанні наслідків у вигляді пожежі. Вина особи має встановлюватися виключно на підставі належних, допустимих та достатніх доказів, які підтверджують конкретні дії або бездіяльність, що перебувають у причинному зв`язку з настанням шкоди.

Сам факт пожежі у військовій частині не може розглядатися як підстава для визнання особи винною у її виникненні без належного доказового підтвердження.

Отже, враховуючи все наведене, колегія суддів робить висновок, що дисциплінарне стягнення на позивача не може бути накладено, оскільки відповідачем не доведено самого факту учинення ним дисциплінарного проступку (порушення військової дисципліни).

Також необхідно розглянути притягнення позивача саме до повної дисциплінарної відповідальності.

Пунктом 7 Розділу І Порядку №608 встановлено, що службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

Пунктами 4, 5 ч.1 ст.1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» №160-ІХ (далі - Закон №160-ІХ, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Частинами 1-4 ст.3 Закону №160-ІХ встановлено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.

Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Види матеріальної відповідальності розмежовані законодавцем на обмежену матеріальну відповідальність (ст.5 Закону №160-ІХ), повну матеріальну відповідальність (ч.1 ст.6 Закону №160-ІХ), підвищену матеріальну відповідальність (ч.3 ст.6 Закону №160-ІХ).

Так, відповідно до ч.1 ст.5 Закону №160-ІХ особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність.

Командир (начальник), який своїм рішенням чи бездіяльністю порушив установлений порядок обліку, зберігання, використання військового та іншого майна або не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, або щодо притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності, несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб.

Отже, кваліфікуючою ознакою обмеженої матеріальної відповідальності є завдання військовослужбовцем шкоди з необережності за виключенням випадків, котрі охоплюються повною матеріальної відповідальністю чи підвищеною матеріальної відповідальністю.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону №160-ІХ особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: 1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; 2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб; 3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин; 4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення; 5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Таким чином, настання повної матеріальної відповідальності за ч.1 ст.6 Закону №160-ІХ (у тому числі і за здійснення надлишкових виплат грошових коштів) обумовлено законодавцем одночасно як виною відповідного військовослужбовця у настанні збитків, так і умислом цього військовослужбовця на настання збитків, тобто усвідомлення військовослужбовцем (або існування стану фізичної неможливості неусвідомлення військовослужбовцем) того, що саме такі форма, зміст та характер конкретного діяння військовослужбовця об`єктивно здатні призвести до збитків або створити умови, за яких ці збитки невідворотно/неминуче настануть і прагнення до настання таких наслідків.

Відповідно до ст.8 Закону №160-ІХ, посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.

У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис.

У разі якщо шкоду завдано кількома особами, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону №160-ІХ стягнення сум завданої шкоди в разі притягнення винної особи до матеріальної відповідальності здійснюється щомісяця із грошового забезпечення особи в розмірі до 20 відсотків її місячного грошового забезпечення.

Отже, з наведених норм вбачається, що підставою для застосування до військовослужбовця відповідальності є наявність шкоди, протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків, причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою та безпосередня вина особи в завданні шкоди, однак слід зауважити, що обсяг матеріальної відповідальності ставиться у залежність як від форми вини, так і від певних фактичних обставин, за якими власне визначається винуватість особи у заподіянні державі збитків, відповідно і міра вказаного виду юридичної відповідальності.

Таким чином, законодавством чітко визначено необхідність встановлення вини в діях саме того військовослужбовця, який притягується до матеріальної відповідальності, а оскільки йдеться про застосування юридичної відповідальності до позивача, то відповідачем має бути доведений склад правопорушення, вчиненого позивачем, та наявність взаємозв`язку між його діями та заподіяною шкодою.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.05.2023 року у справі №2540/3014/18, зі змісту Положення №243/95-ВР, яким регулюються спірні правовідносини, слідує, що притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності є можливим за умови заподіяння ним прямої дійсної шкоди. При цьому поведінка військовослужбовця має бути протиправною та перебувати у причинному зв`язку з настанням шкоди. Також необхідно встановити вину особи у заподіянні шкоди, яка за формою може бути умисною або вчинення діяння з необережності. Зазначені обставини відповідно до приписів п.19 Положення № 43/95-ВР мають бути встановлені під час службового розслідування та відображені у акті, складеному за його результатами.

Разом з цим, вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем ані в акті службового розслідування, ані під час судового розгляду не наведено, які конкретні дії мав вчинити позивач та не вчинив, що призвело до виникнення пожежі 08.12.2024 році в місці тимчасового розміщення взводу матеріального забезпечення та взводу обслуговування та ремонту безпілотних систем ББС в.ч. НОМЕР_1 .

Службовим розслідуванням не встановлено наявність причинного зв`язку між поведінкою позивача і настанням шкоди, вина позивача у заподіянні шкоди, які згідно з вимогами Закону №160-ІХ є обов`язковими і необхідними умовами притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності.

Відповідачем також не доведено необхідність застосування саме такого виду матеріальної відповідальності, як повна матеріальна відповідальність.

Разом з цим, кваліфікуючою ознакою, саме, обмеженої матеріальної відповідальності є завдання військовослужбовцем шкоди з необережності за виключенням випадків, котрі охоплюються повною матеріальної відповідальністю чи підвищеною матеріальної відповідальністю.

У свою чергу настання повної матеріальної відповідальності за ч.1 ст.6 Закону №160-ІХ (у тому числі за здійснення надлишкових виплат грошових коштів) обумовлено законодавцем одночасно, як виною відповідного військовослужбовця у настанні збитків, так і умислом цього військовослужбовця на настання збитків, тобто усвідомлення військовослужбовцем (або існування стану фізичної неможливості не усвідомлення військовослужбовцем) того, що саме такі форма, зміст та характер конкретного діяння військовослужбовця об`єктивно здатні призвести до збитків або створити умови, за яких ці збитки невідворотно/неминуче настануть і прагнення до настання таких наслідків.

Таким чином, законодавством чітко визначено необхідність встановлення вини та умислу в діях саме того військовослужбовця, який притягується до матеріальної відповідальності, тобто відповідачем має бути доведений, склад правопорушення, вчиненого позивачем, та наявність умислу та взаємозв`язку між його діями та заподіяною шкодою.

В Акті службового розслідування встановлено, що вина ОСОБА_1 виражена у формі необережності у виді протиправної недбалості, при цьому, позивача все одно притягнуто до повної матеріальної відповідальності, не навівши підстав такої необхідності.

Отже, відповідачем не доведено існування таких підстав для притягнення позивача саме до повної матеріальної відповідальності, як наявність умислу вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення. Відповідачем не надано до суду доказів, що на час притягнення позивача до дисциплінарної та матеріальної відповідальності стосовно нього ухвалено судом вирок або відносно позивача здійснювалось досудове розслідування за фактом учинення ним кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.425 Кримінального кодексу України, у ході якого встановлені причини завдання шкоди, її розмір та винна особа.

Крім того, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що оскарженим Наказом позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності «солідарно», у рівних частках разом з іншими військовослужбовцями.

Однак, таке притягнення військовослужбовців солідарно до повної матеріальної відповідальності прямо суперечить припису ч.8 ст.8 Закону №160-IX, згідно якої, у разі якщо шкоду завдано кількома особами, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди.

Проте, ні оскаржений наказ, ані акт службового розслідування не містять сум, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, у тому числі і з позивача, які б були визначені саме з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання кожним з них шкоди.

При цьому, в акті службового розслідування зафіксовані різні форми вини вказаних військовослужбовців, різні дії/бездіяльність цих осіб, що призвели до виникнення пожежі і, як наслідок, знищення майна, а також різна ступінь їх відповідальності з огляду на посадові обов`язки кожного.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідачем також не наведено достатніх обґрунтувань та підстав притягнення позивача саме до повної матеріальної відповідальності.

Отже, враховуючи всі вище наведені обставини справи та висновки суду, колегія суддів вважає, що проведене відповідачем службове розслідування в частині, що стосується позивача, було проведено без встановлення всіх обставин, що мають значення для повного та об`єктивного проведення службового розслідування, за наслідками якого можливо було б дійти висновку про наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної та повної матеріальної відповідальності.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька