Справа № 335/11561/25
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2026-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 березня 2026 року м. Дніпросправа № 335/11561/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 05 грудня 2025 року (суддя Крамаренко І.А.) у справі №335/11561/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №2374 від 27.10.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірну постанову винесено без будь-яких фактичних доказів вчинення адміністративного правопорушення та необгрунтованості підстав для притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішенням Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 05 грудня 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Судом першої інстанції зазначено, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону, а тому суд вважав прийняте рішення законним та обґрунтованим.

При цьому, суд першої інстанції встановив, що фактично підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності став факт невиконання позивачем обов`язку щодо уточнення своїх персональних даних, чим порушено правила військового обліку в умовах особливого періоду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідачем не підтверджено жодними доказами невиконання позивачем свого обов`язку щодо уточнення персональних даних. У свою чергу, позивач зазначає, що такий обов`язок ним виконаний, така інформація зазначена в електронній системі «Резерв+». Також позивач звертає увагу на те, що він є особою з інвалідністю, яка не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що згідно даних Єдиного електронного реєстру військовозобов`язаних «Оберіг» громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 17.10.2025.

27.10.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 було розглянуто справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та встановлено, що ОСОБА_1 , порушуючи вимого абзаців 2,4 частини 1, абзаців 7,8 пункту 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзаців 2-6 частини 10 статті 1 Закону Україні «Про військовий облік і військову службу», підпунктів 2, 4 пункту 1 Додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, пунктів 21, 22, 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 "Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період будучи зобов`язаним з дня набрання чинності Указу Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електроні кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження, відповідно до вимог пункту 69 Порядку проведення призову громадян на військо службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 "Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, станом до 17 жовтня 2025 року протягом останнього року не пройшов військово-лікарську комісію та не уточнив свої персональні дані у районному (міському) територіальному центрі комплектування соціальної підтримки відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку.

Вказані дії (бездіяльність) ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.3 ст.210 КУпАП та до останнього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,0грн.

Правомірність та обгрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Частиною 3 ст.210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, що вчинено в особливий період.

Отже, порушення правил військового обліку в особливий період є підставою для притягнення призовників, військовозобов`язаних, резервістів до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення

У спірному випадку встановлено, що посадовими особами ТЦК та СП складено протокол про адміністративне правопорушення №2374 від 17.10.2025 згідно з яким ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП. Суть порушення полягала в тому, що ОСОБА_1 не пройшов медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби під час мобілізації протягом останнього року.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, а суть порушення визначена як: «станом на 17 жовтня протягом останнього року не пройшов військово-лікарську комісію та не уточнив свої персональні дані у районному (міському) територіальному центрі комплектування соціальної підтримки відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку».

Суть порушення щодо не проходження медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби протягом останнього року, яке зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, фактично відповідає порушенню, зазначеному в оскаржуваній постанові: «станом на 17 жовтня протягом останнього року не пройшов військово-лікарську комісію». Але, в постанові зазначено і про таке порушення, як не уточнення персональних даних в ТЦК та СП щодо результатів медичного огляду, про що не було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, який у спірному випадку є доказом, на підставі якого винесено оскаржувану постанову.

З приводу такого порушення, як не уточнення персональних даних в ТЦК та СП щодо результатів медичного огляду, яке не охоплювалося протоколом про адміністративне правопорушення, слід зазначити те, що як на час складення протоколу про адміністративне правопорушення так і на час прийняття оскаржуваної постанови, позивачем було уточнено персональні дані, про що свідчить інформація зазначена в електронній системі «Резерв+» (а.с.11). При цьому, слід зазначити те, що правила військового обліку на покладають на військовозобов`язаного, яким є позивач, окремого уточнення персональних даних, які стосуються результатів медичного огляду.

Щодо такого порушення як «не проходження ВЛК протягом останнього року.

Обгрунтовуючи таке порушення, посадові особи ТЦК та СП посилались на те, що під час дії воєнного стану висновок ВЛК діє один рік, що, за їх позицією, обумовлює обов`язок військовозобов`язаного проходити ВЛК щорічно.

Так, дійсно, відповідно до п.69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ №560 від 16.05.2024, у разі проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду під час мобілізації та/або воєнного стану строк дії довідки з висновком щодо придатності до військової служби становить один рік.

У свою чергу, п.68 Порядку передбачено, що резервісти та військовозобов`язані, які в мирний час були призначені на комплектування військових частин (установ) з врученням мобілізаційних розпоряджень під час мобілізаційного розгортання Збройних Сил та інших військових формувань, призиваються на військову службу під час мобілізації, на особливий період за результатами раніше пройдених медичних оглядів та їх опитування про наявність або відсутність скарг на стан здоров`я. Резервісти або військовозобов`язані, у яких відсутні скарги на стан здоров`я, на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду не направляються.

Особи, які не проходили медичний огляд, або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, або які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю) направляються на військово-лікарську комісію.

Отже, Порядком передбачено те, що у разі коли у осіб, в яких, зокрема, закінчився строк дії рішення постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово-лікарську комісію.

При цьому, наведені вище положення вказаного Порядку, як і інші нормативно-правові акти, на які посилався відповідач в оскаржуваній постанові, не передбачають обов`язку військовозобов`язаного самостійно (без направлення) проходити ВЛК щорічно під час дії воєнного стану.

Доказів того, що позивач направлявся для проходження ВЛК відповідачем суду не надано.

Суд першої інстанції, обгрунтовуючи необхідність вчинення військовозобов`язаним самостійних дій для проходження ВЛК, послався на положення п.2 Прикінцевих та перехідних Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 3621-ІХ, яким передбачено: «Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду».

В той же час, суд першої інстанції не врахував того, що обов`язок щодо повторного проходження ВЛК, визначений вказаним Законом, стосується осіб, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю).

У свою чергу, відповідачем не доведено, а матеріали справи не свідчать про те, що позивач, до набрання чинності Законом №3621-ІХ, був визнаний обмежено придатними до військової служби.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про недоведеність відповідачем вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210 КУпАП, що свідчить про необгрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

У зв`язку із задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову 605,60грн., за подання апеляційної скарги 908,40грн., а всього 1514,0грн.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 325 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 05 грудня 2025 року у справі №335/11561/25 скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позову.

Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №2374 від 27.10.2025 по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 210 ч. 3 КУпАП скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 210 ч. 3 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1514,0грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 23.03.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя І.Ю. Добродняк

суддя А.В. Суховаров