Справа № 200/2135/24
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2026-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

26 березня 2026 року Справа №200/2135/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши в письмовому провадженні заяву представника ОСОБА_1 , подану в порядку ст. 383 КАС України, у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20.05.2024 року, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2024 року, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 (надалі ВЧ НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 29.01.2020 по 20.05.2023 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення за 2023 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану щорічну основну відпустку, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби та звільненням з неї, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023, з урахуванням виплачених сум.

16 березня 2026 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 , подана в порядку ст. 383 КАС України про:

- визнання протиправною бездіяльність Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_2 ) щодо нефінансування заявок, поданих на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року у справі №200/2135/24, за якими Військова частина НОМЕР_1 є боржником перед ОСОБА_1 ;

- зобов`язання Міністерства оборони України здійснити фінансування поданих ІНФОРМАЦІЯ_1 заявок по виплаті коштів на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року у справі №200/2135/24, у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ;

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військову частину НОМЕР_2 ) здійснити фінансування поданих Військовою частиною НОМЕР_1 заявок по виплаті коштів, на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року у справі №200/2135/24 у справі.

Заява обґрунтована тим, що на виконання рішення суду Військовою частиною НОМЕР_1 здійснено розрахунок суми заборгованості грошового забезпечення, що не було виплачено за час служби, зокрема така сума становить 247 816,64 грн. Військовою частиною НОМЕР_1 надіслано заявку-замовлення розпорядникам коштів вищого рівня №3751 від 18.09.2024, №3965 від 06.10.2024. Наразі рішення суду у справі №200/2135/24 досі не виконано.

Військова частина НОМЕР_1 у межах судового контролю, виконавчого провадження та відповідей на адвокатські запити зазначає, що вони є розпорядниками бюджетних коштів 3-го рівня та підготували і подали заявку на фінансування рішення суду до Командування Сухопутних військ (розпорядники 2-го рівня) за кодом економічної класифікації видатків (далі КЕКВ) 2800 «Інші поточні видатки». Натомість вище командування досі не профінансувало таке рішення суду. ІНФОРМАЦІЯ_2 аналогічно у своїх відповідях на запити та скарги вказує, що вони є розпорядниками бюджетних коштів 2-го рівня і відповідно двічі на місяць подають до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України зведену потребу на фінансування, але отримують відповідь, що фінансового ресурсу за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» для виплати коштів на виконання судових рішень немає. Тож, позивач відсудивши грошове забезпечення, яке не було отримано під час проходження військової служби, вже більше ніж 17 місяців не може отримати реального виконання рішення суду. Натомість, застосований розпорядниками бюджетних коштів вищого рівня принцип фінансування видатків за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» полягає в тому, що Міністерство оборони України та Командування Сухопутних військ ЗС фінансує лише ті видатки за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки», які вигідні виключно таким, зокрема сплату судових та виконавчих зборів. Фактична практика, за якої одні заявки на фінансування за КЕКВ 2800 систематично задовольняються (зокрема на сплату судових та виконавчих зборів), тоді як заявки на виконання судових рішень на користь військовослужбовців роками залишаються непрофінансованими, становить протиправну бездіяльність, яка унеможливлює реальне виконання рішення суду.

Крім того, ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року у справі №560/2117/26, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2026 року, позивачу відмовлено у відкритті провадження за окремим позовом до Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нефінансування заявок, поданих на виконання рішення суду у справі №200/2135/24.

При цьому, суди обох інстанцій у вказаних судових рішеннях вказали, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з неналежним виконанням рішення суду, та зазначили, що розділом IV КАС України врегульовані окремі процесуальні питання, пов`язані з виконанням судового рішення, та передбачено, що судовий контроль за виконанням судового рішення здійснює суд, який його ухвалив. Способи судового контролю за виконанням судового рішення встановлені нормами статей 382, 383 КАС України.

Таким чином, суди прямо вказали позивачу на необхідність звернення саме в порядку статті 383 КАС України для захисту його порушеного права на виконання рішення суду.

Ухвалою суду від 16.03.2026 року прийнято до провадження заяву представника ОСОБА_1 , подану в порядку ст. 383 КАС України.

Заперечення відповідача з приводу заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень, до суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Пунктом 5 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) закріплено принцип обов`язковості судових рішень.

За приписами ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі статтею 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

На підставі положень статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною шостою ст. 383 КАС України визначено, що за наявності підстав для задоволення заяви, суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Як встановлено ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Таким чином, у контексті спірних правовідносин постановлення окремої ухвали є наслідком неналежного виконання суб`єктом владних повноважень відповідачем обов`язку щодо виконання судового рішення.

Враховуючи, що Міністерство оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) не були відповідачами у даній справі, у суду відсутня правова можливість зобов`язати Міністерство оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) вчиняти дії в порядку ст. 383 КАС України.

Також суд зазначає, що статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи вбачається, що для відновлення права ОСОБА_1 судом було прийнято рішення про зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 29.01.2020 по 20.05.2023 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення за 2023 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану щорічну основну відпустку, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби та звільненням з неї, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023, з урахуванням виплачених сум.

На виконання рішення суду відповідачем здійснено перерахунок грошового забезпечення позивача, здійснено розрахунок суми заборгованості грошового забезпечення у розмірі 247 816,64 грн, надіслані заявки-розрахунки в потребі в коштах для військовослужбовців, звільнених з військової служби (переміщених до інших військових частин), виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за напрямом грошового забезпечення А0989 на грудень 2025 року, на січень 2026 року, на лютий 2026 року та березень 2026 року.

Згідно пункту 8 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Таким чином, Військовою частиною НОМЕР_1 в межах законодавчо встановленої компетенції вчинено дії, спрямовані на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.05.2024 року у справі №200/2135/24.

Відповідно до ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 248, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву представника ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду залишити без задоволення.

2. Повний текст ухвали складено 26 березня 2026 року.

3. Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Чучко В.М.