Справа № 522/25388/25
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2026-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 522/25388/25

Головуючий в 1 інстанції: Павлик І.А.

Дата і місце ухвалення: 11.02.2026р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів : Тарновецького І.І.,

Шевчук О.А.,

за участю секретаря Кніш Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

25 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м.Одеси з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серії 5АВ №09951483 від 11.04.2025р., якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Також, позивач просила закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 11 лютого 2026 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин справи, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 11.02.2026р., з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення її позову.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції не правильно встановив день набрання постановою про накладення адміністративного стягнення серії 5АВ №09951483 від 11.04.2025р. законної сили. Зокрема, суд помилково виходив з того, що спірна постанова була направлена відповідачем за адресою місця реєстрації ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), однак повернулася відправнику з позначкою про невручення, а тому набула законної сили відповідно до ст.279-1 КУпАП. При цьому, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням позивача на те, що вона не отримувала засобами поштового зв`язку постанови про накладення адміністративного стягнення серії 5АВ №09951483 від 11.04.2025р., про її існування не знала, копію спірної постанови отримала лише 11.11.2025р. А відтак, за твердженням апелянта, постанова про накладення адміністративного стягнення серії 5АВ №09951483 від 11.04.2025р. набрала законної сили 11.11.2025р. і саме з вказаної дати розпочинає свій відлік встановленого ст.279-3 КУпАП 20-денного строку для подання особою, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, заяви про визнання факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності. Апелянт стверджує, що Департаментом патрульної поліції Національної поліції України не надано належних доказів надіслання ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку спірної постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Також, апелянт посилається на те, що ОСОБА_1 не являється суб`єктом адміністративного правопорушення у межах оскаржуваної постанови, оскільки фактичним водієм транспортного засобу під час вчинення правопорушення була інша особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за процедурою, визначеною ст.279-3 КУпАП, добровільно визнав правопорушення. Вказану обставину суд першої інстанції не прийняв до уваги, чим порушив право позивача на звільнення від адміністративної відповідальності за правопорушення, яке вона не здійснювала та яке у встановлені строки визнано іншою особою зі сплатою штрафу.

Посилається апелянт і на невідповідність висновку суду першої інстанції про недоведеність перебування ОСОБА_1 в медичному закладі 11.04.2025р. о 18 год. 13 хв. Стверджує, що у наданій нею до суду довідці КНП «Міська клінічна лікарня №11» Одеської міської ради від 11.04.2025р. вказано, що консультація у лікаря тривала до 18 год. 30 хв.

Департамент патрульної поліції подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Відповідач зазначає, що приписами ст.ст.279-1, 279-2, 279-3, 279-5 КУпАП не передбачено положень щодо можливого поновлення строку подання заяви про визнання факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності. Визначений законодавцем строк звернення з відповідною заявою без будь-якої альтернативи його продовження чи поновлення є послідовним та узгоджується зі строками накладення адміністративного стягнення, передбаченими ст.38 КУпАП (два місяці з дня вчинення). Будь-яке інше тлумачення визначених КУпАП строків подання заяви про визнання факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності призводить до порушення строків накладення адміністративного стягнення, що не відповідає принципу юридичної визначеності.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу автомобіля AUDI E-TRON 55, д.н.з. НОМЕР_1 .

З 15.10.2025р. належним користувачем вказаного транспортного засобу є Малигін А.М.

11.04.2025р. інспектором Департаменту патрульної поліції Лящук С.В., розглянувши дані, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад 157-1220, прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) та території України, серії 5АВ №09951483 від 11.04.2025р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Згідно вказаної постанови 11.04.2025р. о 18 год. 13 хв. за адресою: м.Одеса, пр-т Шевченка, 4А, зафіксовано транспортний засіб AUDI E-TRON 55, д.н.з. НОМЕР_1 . Особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 30 км./год., чим порушила пункт 12.9 (б) Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Не погоджуючись з правомірністю вказаної постанови ОСОБА_1 оскаржила її в судовому порядку. При цьому, вимоги позову обґрунтовувала тим, що про існування вказаної постанови вона дізналася 11.11.2025р., за кермом автомобіля 11.04.2025р. була не вона, адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, вчинив ОСОБА_2 , який у порядку, визначеному ст.279-3 КУпАП, подав до Департаменту заяву про визнання факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також документ про сплату штрафу. За таких обставин, за твердженнями позивача, наявні підстави для звільнення її, як відповідальної особи, зазначеної у ч.1 ст.14-2 КУпАП, від адміністративної відповідальності.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова винесена з урахуванням наявності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, з дотриманням процедури притягнення до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на наступне:

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123 КУпАП тощо).

Згідно ст.276 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень.

Статтею 279-1 КУпАП визначено порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису)

Так, зазначеною статтею визначено, що у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції, інспекторів з паркування у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою кваліфікованого електронного підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Інформація про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та винесені постанови про накладення адміністративного стягнення не пізніше наступного робочого дня з дня встановлення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, вноситься до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Постанова про накладення адміністративного стягнення, що не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи). За зверненням особи постанова про накладення адміністративного стягнення, що вважається виконаною, надсилається рекомендованим листом на її адресу протягом п`яти днів з моменту отримання звернення.

Днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або повнолітньому члену сім`ї такої особи.

У разі якщо відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, відмовляється від отримання постанови, днем отримання постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову в її отриманні.

У разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі - ПДР), порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Пунктом 12.9 (б) ПДР України передбачено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При вирішенні даного спору колегія суддів, передусім, зазначає, що ОСОБА_1 не заперечується зафіксований в автоматичному режимі факт перевищення 11.04.2025р. о 18 год. 13 хв. за адресою: м.Одеса, пр-т Шевченка, 4А, транспортним засобом AUDI E-TRON 55, д.н.з. НОМЕР_1 , встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів на 30 км./год.

Свої твердження про неправомірність притягнення позивача спірною постановою до відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 11.04.2025р. о 18:13 год. вона перебувала у медичному закладі КНП «Міська клінічна лікарня №11» Одеської міської ради на прийомі у лікаря, в підтвердження чого надає довідку медичної установи від 11.04.2025р.

Позивач стверджує, що транспортним засобом на момент фіксації перевищення швидкості руху, керував ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за процедурою, визначеною ст.279-3 КУпАП, добровільно визнав правопорушення. Зокрема, 20.11.2025р. ОСОБА_2 подав до Департаменту заяву про визнання факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення його до адміністративної відповідальності, а також надав документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу. За таких обставин, за твердженнями позивача, ОСОБА_1 підлягає звільненню від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, на підставі положень ст. 279-3 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість таких посилань позивача з огляду на наступне.

Приміткою до статті 122 КУпАП визначено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Статтею 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:

ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Згідно ч.2 ст.279-3 КУпАП у випадках звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності на підставі:

абзацу другого частини першої цієї статті - винесена стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності скасовується тим органом (посадовою особою), який її виніс;

абзацу третього частини першої цієї статті - до винесеної постанови стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, вносяться зміни щодо визначення суб`єктом правопорушення особи, яка фактично керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Як вже зазначалося, в даному випадку ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності як власника транспортного засобу.

Дійсно, Кодекс України про адміністративні правопорушення містить положення щодо звільнення власника транспортного засобу від відповідальності за порушення правил ПДР України, зокрема, в разі передачі автомобіля третім особам, однак, вказаний порядок чітко регламентований нормами цього Кодексу.

Зокрема, частиною першою статті 279-3 КУпАП передбачено, що особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення має право подати заяву про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу, протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили.

У даному випадку адміністративне правопорушення вчинено 11.04.2025р. і з вказаної дати до Департаменту протягом 20 календарних днів відповідна заява від ОСОБА_2 не надходила.

Визначаючись з датою набрання спірною постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, спірну постанову у справі про адміністративне правопорушення серії 5АВ №09951483 від 11.04.2025р. Департамент патрульної поліції 25.04.2025р. надіслав на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), однак поштове відправлення повернулося відправнику без вручення його адресату із зазначення причини повернення «за закінченням терміну зберігання».

За таких обставин, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що датою набрання законної сили спірною постановою, в розумінні положень КУпАП, є 11.11.2025р., тобто дата отримання ОСОБА_1 копії цієї постанови на запит її представника.

Колегія суддів критично ставиться до посилань апелянта на те, що з наданих Департаментом до суду доказів направлення засобами поштового зв`язку (рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копії конверту та довідки про причини повернення) не вбачається за можливе встановити зміст поштового відправлення, оскільки на поштовому відправленні міститься позначка «автофіксація», в той час як колегію суддів не встановлено винесення Департаментом щодо ОСОБА_1 інших постанов у справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, відмінних від постанови серії 5АВ №09951483 від 11.04.2025р., які могли б направлятися на її адресу.

Підсумовуючи викладене у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки у встановлений статтею 279-3 КУпАП строк до Департаменту патрульної поліції не надходило заяви від особи, яка керувала транспортним засобом, в порядку абзацу третього частини першої цієї статті, тому відсутні визначені вказаною нормою підстави для звільнення ОСОБА_1 , як відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, від відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для задоволення скарги та скасування рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11 лютого 2026 року колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Стаття 272 КАС України встановлює особливості оскарження даної категорії справ та встановлює, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11 лютого 2026 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач А.В. Бойко
Судді І.І. Тарновецький О.А. Шевчук