Справа № 520/3974/26
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2026-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення позову

24 березня 2026 року справа № 520/3974/26

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Григорова Д.В.,

розглянувши в письмовому провадженні заяву представника Приватного підприємства "РИТМ 2011" про забезпечення позову у справі

за позовом Приватного підприємства "РИТМ 2011" (вул. Амосова, буд. 27, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61176, )

до Управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради (вул. Небесної Сотні, буд. 4,м. Ужгород, Ужгородський р-н, Закарпатська обл., 88000, )

про визнання протиправним та скасування припису, постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "РИТМ 2011" звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просить :

- визнати протиправним та скасувати Припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт Управління державного архітектурно будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 23.01.2026;

- визнати протиправним та скасувати Припис про усунення порушення вимог законодавства у сферi мостобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів i правил Управління державного архітектурно будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 23.01.2026;

- визнати протиправною та скасувати Постанову № 3 від 09.02.2026 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності Управління державного архітектурно будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради.

Ухвалою суду від 03.03.2026р. відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

20.03.2026р. представником позивача до суду подано заяву про забезпечення позову, згідно якої він просив:

- вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії Постанови № 3 від 09.02.2026, складеної начальником Управлінням ДАБК Ужгородської міської ради Гільтайчуком В.С. про накладення на приватне підприємство «РИТМ 2011» (вул. Амосова, 27, м. Харків, ) штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 119 808,00 грн. до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі;

- вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 80550203, яке відкрите 19.03.2026 головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Дерев`янком Олександром Васильовичем на підставі Постанови № 3 від 09.02.2026 складеної начальником Управлінням ДАБК Ужгородської міської ради Гільтайчуком В.С. про накладення на приватне підприємство «РИТМ 2011» (вул. Амосова, 27, м. Харків, ) штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 119 808,00 грн. до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

В обґрунтування заяви зазначено, що виконавче провадження ВП № 80550203 відкрито на підставі Постанови № 3 від 09.02.2026 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Але, постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.03.2026 у ВП № 80550203, постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 19.03.2026 у ВП № 80550203 та постанова про стягнення виконавчого збору від 19.03.2026 у ВП № 80550203, як зазначає представник позивача, винесені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження». В рамках зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем вчиняються дії з примусового стягнення штрафу.

Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення адміністративного позову без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного.

Частинами 1, 2 ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Як передбачено ч. 2 ст. 151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За своєю правовою природою інститут забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися в суд, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом (правовий висновок викладено у п. 30 постанови Верховного Суду від 20.03.2019 року в справі № 826/14951/18).

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З аналізу наведених норм законодавства слідує, що з метою захисту прав та інтересів позивача суд за його заявою або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, постановлення якої належить до дискреційних повноважень суду та вирішення питання щодо їх вжиття залежить від наявності однієї з обставин, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України, що встановлюється судом виходячи з конкретних доказів, поданих заявником.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб-позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Водночас, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії (правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 24.04. 2019 року в справі № 826/10936/18 (провадження № К/9901/728/19).

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Як встановлено судом в даному випадку, Постанову № 3 від 09.02.2026 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, яка є предметом судового розгляду у цій справі, було направлено до органу Державної виконавчої служби для примусового виконання. Постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Дерев`янко Олександром Васильовичем від 19.03.2026 відкрито виконавче провадження ВП № 80550203 про стягнення з приватного підприємства «РИТМ 2011» на користь виконавчого комітету Ужгородської міської ради штрафу в розмірі 119 808,00 грн.

При цьому суд наголошує на тому, що не на надає правової оцінки а ні Постанові державного виконавця від 19.03.2026 у ВП № 80550203 про визначення для боржника ПП «РИТМ 2011» загальної суми мінімальних витрат у розмірі 161,00 грн., а ні Постанові від 19.03.2026 у ВП № 80550203 стягнуто з ПП «РИТМ 2011» на користь Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України виконавчий збір у розмірі 11 980,80 грн., а доводи щодо законності проведення виконавчого провадження, наведені представником позивача, вважає такими, що не стосуються питання забезпечення позову в цій справі.

Разом з тим суд зазначає, що Законом України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за заявою стягувача про примусове виконання рішення виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Відповідно до частини 4 статті 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Отже відповідач вчинив дії щодо примусового виконання оскаржуваного рішення, що, в свою чергу, свідчить про те, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що примусове стягнення у виконавчому провадженні ВП № 80550203 постанови № 3 від 09.02.2026р. про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, що оскаржується в цій справі, може призвести до негативних наслідків, а саме: сповільнення або зупинення господарської діяльності, передчасного стягнення значної суми коштів з позивача, що в свою чергу значно ускладнить поновлення оспорюваних прав позивача у разі вирішення спору на його користь.

Подібну правову позицію було висловлено у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №640/7046/19, а також у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі №640/4269/20.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

За таких обставин справи, суд вважає, що викладені у заяві про забезпечення позову вимоги у розрізі наявних у матеріалах справи документів дають об`єктивні підстави вважати про необхідність вжиття заходів забезпечення позову у межах розгляду даної справи до набрання законної сили рішенням у ній.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 150-158, 248, 256, 293 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву про вжиття заходів забезпечення позову у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "РИТМ 2011" до Управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання протиправним та скасування припису, постанови - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії Постанови № 3 від 09.02.2026р., складеної начальником Управлінням ДАБК Ужгородської міської ради Гільтайчуком В.С. про накладення на приватне підприємство «РИТМ 2011» штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 119 808,00 грн., - до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 80550203, яке відкрите 19.03.2026 головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Дерев`янком Олександром Васильовичем на підставі Постанови № 3 від 09.02.2026р., складеної начальником Управлінням ДАБК Ужгородської міської ради Гільтайчуком В.С. про накладення на Приватне підприємство «РИТМ 2011» штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 119 808,00 грн., - до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після підписання суддею (суддями).

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Суддя Д.В. Григоров