Справа № 120/10146/25
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2026-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 березня 2026 р. Справа № 120/10146/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 )

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 )

про: визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачеві в повному обсязі додаткової винагороди за серпень 2022 року, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000 грн; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві в повному обсязі додаткову винагороду за серпень 2022 року, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що з березня 2022 року проходив військову службу у відповідача та в серпні 2022 року приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Донецької області у складі військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону), в оперативному підпорядкуванні якої перебував у зазначений період. Відтак у позивача, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Разом з тим, як зазначає позивач, за серпень 2022 року відповідач не виплатив йому додаткову винагороду в належному розмірі. Наведене зумовило позивача звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 25.07.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

05.08.2025 за вх.№49578/25 позивачем надано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 13.08.2025 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того цією ухвалою до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, залучено Військову частину НОМЕР_1 (далі - третя особа), а також витребувано у відповідача та третьої особи ряд доказів.

03.09.2025 за вх.№55977/25 до суду від третьої особи надійшли пояснення щодо позовної заяви. Так, третя особа вказує, що 13.08.2022 позивач відмовився від виконання бойового наказу, 01.09.2022 надійшов рапорт про відмову від виконання бойового наказу позивачем та направлено повідомлення до спеціалізованої прокуратури про вчинення правопорушення. З огляду на наведене, у відповідності до наказу АДПСУ №392-АГ (п. 8 наказу), позивача позбавлено додаткової грошової винагороди у зв`язку з відмовою від виконання бойового наказу, про що зазначено в рапорті безпосереднього начальника позивача та повідомленні про вчинення кримінального правопорушення. Третя особа наголошує на хибності тверджень позивача стосовно безпідставної невиплати відповідачем додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, адже військовослужбовці позбавляються додаткової винагороди саме за фактом відмови від виконання наказу. В діях особи може бути відсутній склад злочину, проте це не спростовує існування самої події, яка була виражена у відмові від виконання наказу.

07.01.2026 за вх.№1190/26 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому наведено заперечення проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію відповідач зазначає, що на підставі рапорту начальника НОМЕР_3 відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_4 прикордонного загону від 01.09.2022 за вх.№12295 відносно позивача внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000914 від 16.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України («Непокора»). У зв`язку із надходженням вищезазначеної інформації, на підставі вимог пп. 3 п. 8 Наказу №392-АГ, наказом відповідача 06.09.2022 №462-ОС вирішено не виплачувати позивачеві додаткову винагороду за період з 01.08.2022 по 31.08.2022. Відповідач вказує, що за результатами досудового розслідування 18.07.2023 старшим слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорськ) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Краматорську, винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000914 від 16.08.2022 у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу кримінального правопорушення. В той же час, вказана постанова до відповідача встановленим порядком не надходила, що не дає можливості остаточно встановити факт її існування та підтвердити достовірність інформації, викладеної в листі Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону від 30.10.2023 № 604/-12613-вих-23. Враховуючи наведене, відповідач зазначає про відсутність підстав для виплати позивачу додаткової винагороди. Також відповідач зауважує, що позивач з 16.02.2023 не перебуває на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_5 та в останньої відсутні правові підстави для видання наказів про виплату додаткової винагороди стосовно позивача відповідно до п. 3 розділу І Інструкції №558, п. 12,14 Наказу №392-АГ, оскільки нарахування та виплата додаткової грошової винагороди в підвищеному на 70000 грн розмірі, передбаченому Постановою № 168, позивачу за період серпня 2022 року має бути здійснена лише після належного підтвердження його участі у бойових діях або заходах від Військової частини НОМЕР_1 і тільки в тій військовій частині, в якій позивач перебуває на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату на даний час. Крім того, відповідач просить визнати поважними причини пропуску строку подання відзиву та прийняти такий до розгляду.

Щодо означеного питання, то суд враховує, що в Україні діє воєнний стан і відповідач виконує першочергові завдання для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Верховним Судом у постанові від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22 акцентовано на тому, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав не приймати до уваги поданий відповідачем відзив на позовну заяву, оскільки пріоритетним є вирішення справи на засадах змагальності та з`ясування всіх обставин справи, а не дотримання надмірного формалізму.

Правом на подання відповіді на відзив позивач не скористався.

17.11.2025 за вх.№72368/25 позивачем подано до суду додаткові пояснення.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

В період з 2022 по 2023 рік позивач проходив військову службу у відповідача.

Наказом відповідача №42-вв від 06.07.2022 позивача направлено у службове відрядження до НОМЕР_2 прикордонного загону, який перебуває в оперативному угрупуванні військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з 07.07.2022, з метою прийняття участі у заходах.

Наказом відповідача від 16.02.2023 №97-ОС позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення НОМЕР_4 прикордонного загону у зв`язку з вибуттям для подальшого проходження військової служби у розпорядження начальника НОМЕР_6 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, з 16.02.2023.

Таким чином, позивач в спірний перебував у службовому відрядженні в НОМЕР_2 прикордонному загоні (військовій частині НОМЕР_1 ), який входить в оперативне угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

З інформації про грошове забезпечення позивача за 2022 рік встановлено, що йому за серпень 2022 року не виплачено додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022.

Ненарахування та невиплату додаткової винагороди за серпень 2022 року відповідач обґрунтовує невиконанням позивачем 13.08.2022 бойового наказу.

За фактом невиконання позивачем 13.08.2022 бойового наказу, начальником НОМЕР_2 прикордонного загону направлено керівнику Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил повідомлення про вчинення позивачем в умовах воєнного часу діяння з ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України.

В подальшому відносно позивача внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000914 від 16.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України («Непокора»).

Однак, за результатами досудового розслідування, 18.07.2023 старшим слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорськ) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Краматорську, винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000914 від 16.08.2022 у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу кримінального правопорушення.

У зв`язку з наведеним позивач вважає, що має право на отримання додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ №168 за серпень 2022 року.

Так, 09.05.2025 позивач звернувся до відповідача в рамках колективного звернення із заявою про нарахування йому вищезгаданої винагороди. До вказаної заяви було додано копію витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань (щодо закриття кримінального провадження №0000914 відносно позивача).

Листом від 13.06.2025 відповідач повідомив позивача про те, що виплата додаткової винагороди у збільшеному розмірі буде здійснена у випадку підтвердження третьою особою участі позивача в бойових діях або забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії в період з 01.08.2022 по 31.08.2022.

Водночас, виплата додаткової винагороди так і не була здійснена, що зумовило звернутися позивач до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Ст. 2 Закону №2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Згідно з п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Відповідно до Інструкції "Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України", затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 25.06.2018 № 558 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за № 854/32306, грошове забезпечення означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і дотепер.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні та № 69/2022 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі Постанова №168).

Пунктом 1 вказаної постанови (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

З метою виконання вимог Постанови № 168 та врегулювання правовідносин щодо виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України передбаченого цієї постановою грошового забезпечення, Адміністрацією Державної прикордонної служби України прийнято наказ № 392-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168», який набрав чинності та підлягає застосуванню з 01.08.2022.

Так, згідно з п. 1 наказу № 392-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168" військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення (далі органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби (у зв`язку із звільненням з військової служби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби. Додаткова винагорода збільшується до 100 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Пп. 3 п. 8 наказу № 392-АГ визначено, що начальник (командир) органу Держприкордонслужби позбавляє виплати додаткової винагороди повністю, якщо військовослужбовець ????відмовився виконувати бойові накази (розпорядження) в бойовій обстановці - за місяць, у якому здійснено таку відмову, що зазначається в рапорті безпосереднього начальника такого військовослужбовця, поданого по команді, та повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

Якщо кримінальне провадження за ст. 402 ККУ (непокора) було закрите через відсутність ознак кримінального правопорушення, то це означає, що факт невиконання наказу не підтвердився і відповідно відсутнє злочинне діяння.

Відповідно до п. 14 наказу № 392-АГ у разі скасування наказу про усунення військовослужбовця від виконання службових обов?язків, якщо за результатами службового розслідування підстави для прийняття такого рішення не підтвердилися, а так само спростування інших умов, передбачених пунктом 8 цього наказу, військовослужбовцю виплачується додаткова винагорода за весь період, протягом якого він її не отримував, у порядку та на умовах, передбачених цим наказом.

З аналізу наведених норм слідує, що Постанова КМУ № 168 від 28.02.2022 передбачає можливість отримання військовослужбовцями додаткової грошової винагороди та розділяє таку винагороду на дві суми, зокрема до 30000 грн - для всіх військовослужбовців за час виконання обов`язків військової служби протягом місяця, та додаткову суму збільшення такої винагороди у розмірі до 70000 грн - для тих військовослужбовців, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів протягом місяця. Підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн є наказ командира, який видається, у разі, якщо особи беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби). Водночас, передбачено й випадки, коли військовослужбовець позбавляється виплати додаткової винагороди повністю. Однак у разі спростування обставин, що стали підставою для позбавлення винагороди, така виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець її не отримував.

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач проходив військову службу у відповідача та в спірний період перебував у службовому відрядженні в НОМЕР_2 прикордонному загоні (військовій частині НОМЕР_1 ), який входить в оперативне угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Відповідно до довідки №02.5/265/26-Вн від 05.01.2026 за період з 01.08.2022 по 31.08.2022 встановлено, що відносно позивача в одному випадку обліковано факт прийняття безпосередньої участі у бойових діях або заходах - 17.08.2022.

З інформації про грошове забезпечення позивача за період з січня 2022 по лютий 2023 року встановлено, що йому за серпень 2022 року не виплачено додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022.

Ненарахування та невиплата додаткової винагороди за серпень 2022 року обумовлена невиконанням позивачем 13.08.2022 бойового наказу.

За фактом невиконання бойового наказу відносно позивача внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000914 від 16.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України.

За змістом ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України, непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, а також інше умисне невиконання наказу, вчинена в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Однак, за результатами досудового розслідування, 18.07.2023 старшим слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорськ) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Краматорську, винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000914 від 16.08.2022 у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу кримінального правопорушення.

На переконання суду, факт закриття кримінального провадження відносно позивача у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення є тією обставиною, що спростовує наявність умови для позбавлення його додаткової винагороди.

Позаяк відсутність складу правопорушення означає відсутність доведеного факту невиконання наказу в юридичному сенсі та виключає застосування в даному випадку будь-яких обмежень, які є наслідками такого невиконання.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на неможливість виплати позивачеві додаткової винагороди оскільки постанова про закриття кримінального провадження до нього у встановленому законом порядку не надходила.

Так, позивачем разом із заявами про виплату додаткової винагороди надавались до відповідача відомості з ЄРДР, з яких однозначно можна встановити факт винесення слідчим Першого слідчого відділу Територіального управління ДБР, розташованого у м. Краматорську, 18.07.2023 постанови про закриття кримінального провадження відносно позивача.

Отже, враховуючи спростування умов, передбачених п. 8 наказу №392-АГ, які зумовили позбавлення позивача додаткової винагороди за серпень 2022 року, суд дійшов висновку, що позивач має право на виплату додаткової винагороди за весь період, протягом якого він її не отримував.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Cьомого апеляційного адміністративного суду від 19.02.202026 у справі №120/10078/25, від 13.01.2025 у справі № 120/7101/24.

За приписами п. 3, 7 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом МВС від 25.06.2018 №228, грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.

Грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачено йому або виплачено в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Таким чином, суд констатує наявність підстав для визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачеві додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», за серпень 2022 року.

Щодо позовної вимоги зобов`язального характеру, то суду зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Водночас, згідно п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить про безпосередній взаємозв`язок вимоги про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та вимоги про зобов`язання вчинення ним певних дій. Більш того, друга вимога є похідною та залежною від першої, адже внаслідок визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, можливим є зобов`язання до вчинення певних дій для відновлення порушених прав та інтересів сторони.

З огляду на те, що судом визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачеві додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» за серпень 2022 року, відповідно, з метою відновлення порушених прав та інтересів позивача, суд вбачає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачеві додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», за серпень 2022 року.

При цьому, суд зазначає, що положення п. 1 Постанови №168 щодо 30 000 грн та щодо 100 000 грн не є взаємовиключними або автономними нормами, а становлять єдину правову конструкцію «додаткової винагороди». Збільшення розміру виплати до 100 000 гривень є похідним від факту безпосередньої участі у бойових діях і є обов`язковим до виконання суб`єктом владних повноважень за наявності відповідних підтвердних документів (наказів, журналів бойових дій, бойових донесень тощо).

Враховуючи, що судом встановлено факт перебування позивача у відповідний період у районах ведення бойових дій та його безпосередню участь у заходах з відсічі збройної агресії, зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 Постанови №168, передбачає застосування цієї норми у повному обсязі, включаючи положення щодо збільшення її розміру до 100 000 гривень пропорційно часу такої участі.

Таким чином для відновлення порушеного права позивача достатнім і належним способом захисту є зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату винагороди саме за пунктом 1 Постанови №168 у цілому.

Обов`язок визначення конкретного розміру виплати (базового чи збільшеного) покладено безпосередньо на відповідача.

Відповідно до ст. 9, 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі ст. 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому в силу положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про задоволення позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд не вирішує питання про його стягнення з відповідача.

Керуючись Конституцією України, Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", Постановою КМУ від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану та ст. 2, 6, 9, 73-78, 90, 139, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», за серпень 2022 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», за серпень 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 )

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 )

Третя особа: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 )

Повний текст рішення складено та підписано суддею 25.03.2026 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна