Справа № 420/13652/25
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2026-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/13652/25

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Шляхтицького О.І., Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2025 року у справі №420/13652/25 за позовом Приватного підприємства «РЕДХЕД ФЕМІЛІ» до Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВНЕСТАНДАРТ» про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу, рішення про внесення змін до рішення про вжиття обмежувальних заходів

У С Т А Н О В И В:

01 травня 2025 року Приватне підприємство «РЕДХЕД ФЕМІЛІ» (далі позивач, Приватне підприємство) звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просило:

- визнати протиправними та скасувати постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про накладення штрафів №000065, №000066, №000067, №000068 від 18 квітня 2025 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті від 19 березня 2025 року №000150/ВН151/25 про внесення змін до рішень про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів.

Обґрунтовуючи позов, Приватне підприємство вказувало, що 28 січня 2025 року за результатами проведення планової перевірки магазину «Антошка» Відділом державного нагляду (контролю) у Вінницькій області прийнято рішення про вжиття до 03 квітня 2025 року обмежувальних (корегувальних) заходів щодо тимчасової заборони надання продукції на ринку, а саме «автомобільних крісел для транспортування дітей» з метою приведення продукції у відповідність до встановлених вимог.

На виконання вище вказаних рішень, Приватне підприємство «РЕДХЕД ФЕМІЛІ» звернулося до органу, який видав сертифікати відповідності - ТОВ «Рівнестандарт», з вимогою надати роз`яснення та документи для усунення виявлених недоліків. За результатами отриманих відповідей, Приватне підприємство направило відповідачу повідомлення про виконання обмежувальних (корегувальних) заходів, додавши відповідні роз`яснення ТОВ «Рівнестандарт».

Крім цього, позивачем зауважено, що сертифікати відповідності видані уповноваженим органом, акредитованим відповідно до чинного законодавства України та призначеним Міністерством інфраструктури України. Більше того, відповідно до роз`яснення ТОВ «Рівнестандарт», відсутність інформації щодо протоколів випробувань у сертифікатах відповідності дитячих утримуючих систем не є порушенням, а є виконанням вимог Порядку, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012 року №521.

За наслідками отриманого повідомлення ПП «РЕДХЕД ФЕМІЛІ», 05 березня 2025 року відповідачем прийнято рішення №000113/ВН114/25, яким встановлено факт повного та результативного виконання раніше вжитих обмежувальних (корегувальних) заходів.

Разом з тим, 19 березня 2025 року відповідачем ухвалено рішення №000150/ВН151/25 про скасування рішення, яким встановлено факт виконання суб`єктом господарювання обмежувальних (корегувальних) заходів. У подальшому, 18 квітня 2025 року Відділом державного нагляду (контролю) у Вінницькій області винесло чотири оскаржувані постанови про накладення на ПП «РЕДХЕД ФЕМІЛІ» адміністративно-господарських санкцій, що, на думку позивача, не є пропорційним та обґрунтованим.

Позивач уважає рішення №000150/ВН151/25 від 19.03.2025 року та постанови про накладення штрафів протиправними, оскільки вимоги органу ринкового нагляду виконані в повному обсязі, а висновки про наявність з боку Приватного підприємства порушень є суб`єктивними та не ґрунтуються на нормах законодавства України.

За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 09 вересня 2025 року прийнято судове рішення, яким позовні вимоги Приватного підприємства «РЕДХЕД ФЕМІЛІ» задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про накладення штрафів №000065, №000066, №000067, №000068 від 18 квітня 2025 року.

Визнано протиправним та скасовано рішення Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті від 19 березня 2025 року №000150/ВН151/25 про внесення змін до рішень про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів.

Ухвалюючи означене рішення, суд першої інстанції виходив із протиправності спірних постанов про накладення штрафів та рішення від 19.03.2025 року, внаслідок прийняття їх контролюючим органом всупереч положенням законодавства України. Як зауважено судом попередньої інстанції, в матеріалах справи відсутні докази відбору Укртрансбезпекою зразків продукції для проведення їх експертизи (випробування) з метою встановлення того, що продукція не відповідає встановленим вимогам, становить серйозний ризик або є небезпечною органом ринкового нагляду.

Більше того, окружний адміністративний суд дійшов висновку про те, що відсутність інформації щодо протоколів випробувань у сертифікатах відповідності дитячих утримуючих систем не є порушенням вимог Порядку, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012 року №521.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Державною службою України з безпеки на транспорті (далі скаржник) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просило апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що під час проведення перевірки Приватним підприємством «РЕДХЕТ ФЕМІЛІ» надано сертифікати відповідності на дитячі утримуючі системи, які видані ТОВ «РІВНЕСТАНДАРТ». Разом з тим, як з`ясовано контролюючим органом, надані сертифікати не відповідають вимогам технічного регламенту, а саме Порядку, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012 року №521.

Так, пунктом 12.4 порядку №521 передбачено, що введення в обіг обладнання допускають за наявності сертифіката відповідності, який додають до кожної партії окремо. При цьому, відповідні сертифікати повинні містити інформацію щодо протоколів випробовування. Однак, в супереч встановленим вимогам Порядку від 17.08.2012 року №521, у сертифікатах відповідності партії товарів відсутня така інформація.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Приватного підприємства «РЕДХЕД ФЕМІЛІ» спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як з`ясовано судовою колегією, діючи на підставі наказу від 24.01.2025 року №153 та направлення №000006 від 28.01.2025 року, посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області проведено планову перевірку характеристик нехарчової продукції у магазині «Антошка», розташованого на вулиці 600-річчя, будинок 17 у місті Вінниці, де здійснює господарську діяльність Приватне підприємство «РЕДХЕД ФЕМІЛІ».

За результатом перевірки посадовими особами контролюючого органу складено Акт № 000008/ВН009/25 від 28.01.2025 року, яким встановлено факт розповсюдження Приватним підприємством продукції, а саме дитячих автокрісел, які не відповідають встановленим вимогам, оскільки відсутні сертифікати відповідності.

Наведені обставини слугували для висновку контролюючого органу про порушення Приватним підприємством вимог пунктів 1.2, 7.1, 7.2, 8.1, 8.2, 8.3, 12.4 наказу Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012 року №521 «Про затвердження Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання та Порядку ведення реєстру сертифікатів типу транспортних засобів та обладнання і виданих виробниками сертифікатів відповідності транспортних засобів або обладнання».

З урахуванням встановлених порушень, 03.02.2025 року Відділом державного нагляду (контролю) у Вінницькій області прийнято рішення про вживання до 03 квітня 2025 року обмежувальних (корегувальних) заходів щодо тимчасової заборони надання продукції на ринку: «автомобільних крісел для транспортування дітей» з метою приведення продукції у відповідність до встановлених вимог.

Приватним підприємством «РЕДХЕД ФЕМІЛІ» направлено на адресу контролюючого органу повідомлення про виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, додатком до якого надано сертифікати відповідності від 03.02.2025 року № UA.005.001677-25, від 30.01.2025 року № UA.005.001493-25, від 15.01.2025 року № UA.005.000625-25, від 30.01.2025 року № UA.005.001492-25, від 30.01.2025 року № UA.005.001481-25, що видані ТОВ «РІВНЕСТАНДАРТ».

У зв`язку з чим, з огляду на усунення встановлених під час перевірки порушень 05.03.2025 року Відділом державного нагляду (контролю) у Вінницькій області прийнято рішення №000113/ВН114/25, яким вирішено скасувати раніше вжиті обмежувальні (корегувальні) заходи, введені на підставі рішень відповідача від 03.02.2025 року.

Разом з цим, в подальшому при здійсненні моніторингу виконання Приватним підприємством «РЕДХЕД ФЕМІЛІ» обмежувальних (корегувальних) заходів, Відділом державного нагляду (контролю) у Вінницькій області встановлено невідповідність наданих сертифікатів приписам та формі Додатку 9 до наказу 521 Мінінфраструктури від 18.08.2012 року, оскільки у сертифікатах відповідності та додатках до них відсутнє посилання на протоколи випробування, яке у свою чергу слугувало підставою для прийняття відповідного рішення від 19.03.2025 року №000150/ВН151/25.

Так, означеним рішенням відповідача від 19.03.2025 року №000150/ВН151/25 вирішено внести зміни до рішень про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів, шляхом скасування прийнятого 05.03.2025 року рішення №000113/ВН114/25.

04.04.2025 року Відділом державного нагляду (контролю) у Вінницькій області складено протокол №000019 про виявлене (і) порушення вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції».

Як слідує зі змісту протоколу №000019 від 04.04.2025 року, при здійсненні планового заходу з ринкового нагляду у магазині «Антошка» працівниками відповідача встановлено порушення Приватним підприємством вимог законодавства щодо продукції (дитячих автокрісел), визначеної в Акті перевірки характеристик продукції від 28.01.2025 року № 000008/ВН009/25 та рішеннях про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 03.02.2025 року, яке полягає у невиконанні рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.

За результатом розгляду Акту перевірки характеристик продукції від 28.01.2025 року № 000008/ВН009/25 та протоколу №000019 від 04.04.2025 року відповідачем винесено постанови про накладення на Приватне підприємство штрафів №000065, №000066, №000067, №000068 від 18 квітня 2025 року, оскільки ПП «РЕДХЕД ФЕМІЛІ» порушено вимоги пункту 2 частини 4 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», а саме не виконано рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю. Зазначена конституційна норма зумовлює обов`язок органів державної влади, зокрема органів ринкового нагляду, здійснювати ефективний контроль за тим, щоб нехарчова продукція, яка надається на ринку України, відповідала встановленим вимогам безпеки та не створювала загроз життю і здоров`ю людини.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02 грудня 2010 року №2735-VI (далі Закон №2735-VI), орган державного ринкового нагляду - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного ринкового нагляду у межах сфери своєї відповідальності, державний колегіальний орган, що визначається відповідно до цього Закону.

Державний ринковий нагляд - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.

Метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з відповідним інформуванням про це громадськості щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам (частина перша статті 4 Закону № 2735-VI).

Суб`єкти господарювання під час здійснення ринкового нагляду та контролю продукції мають право відповідно до частини першої статті 7 Закону № 2735-VI, зокрема:

- вимагати від посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд і контроль продукції, додержання вимог законодавства;

- перевіряти наявність у посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд та контроль продукції, наявність службових посвідчень;

- одержувати від посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, копії посвідчень (направлень) на проведення перевірок та не допускати їх до проведення перевірок, якщо вони не надали копії таких документів;

- бути присутніми під час здійснення всіх заходів ринкового нагляду;

- оскаржувати в установленому законом порядку будь-які рішення, приписи, дії та бездіяльність органів ринкового нагляду, митних органів та їх посадових осіб.

Водночас, обов`язки суб`єктів господарювання під час здійснення ринкового нагляду та контролю продукції встановлюються Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02 грудня 2010 року №2735-VI та Законом України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» від 02 грудня 2010 року №2736-VI, виданими відповідно до них іншими нормативно-правовими актами, технічними регламентами (частина перша статті 8 Закону № 2735-VI).

Частина третя статті 23 Закону № 2735-VI визначає, що органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції. Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові у розповсюджувачів та виробників такої продукції.

Термін «виробник» у зазначеній статті та інших статтях Закону № 2735-VI вжито у значенні, наведеному в Законі № 2736-VI - фізична чи юридична особа - резидент України, яка є виготовлювачем продукції, або будь-яка інша особа - резидент України, яка заявляє про себе як про виготовлювача, розміщуючи на продукції відповідно до законодавства своє найменування, торговельну марку чи інше позначення, або особа - резидент України, яка відновлює продукцію; уповноважений представник виготовлювача продукції в Україні (у разі якщо виготовлювачем продукції є фізична чи юридична особа - нерезидент України); імпортер продукції (у разі якщо виготовлювачем продукції є фізична чи юридична особа - нерезидент України, яка не має свого уповноваженого представника в Україні).

Тоді як термін «розповсюджувач» - у значенні, наведеному в Законі України від 15 січня 2015 року № 124-VIII "Про технічні регламенти та оцінку відповідності" (далі - Закон № 124-VIII) - будь-яка інша, ніж виробник або імпортер, фізична чи юридична особа в ланцюгу постачання продукції, яка надає продукцію на ринку.

Відтак, державний ринковий нагляд, що здійснюється у формі планових та позапланових перевірок, поширюється на виробників, а також розповсюджувачів продукції.

З огляду на частину другу статті 25 Закону України "Про технічні регламенти та оцінку відповідності" від 15 січня 2015 року № 124-VIII процедури оцінки відповідності вимогам технічних регламентів застосовуються виробниками, а у випадках, в яких згідно із відповідними технічними регламентами обов`язки виробників покладаються на імпортерів, розповсюджувачів або інших осіб, - імпортерами, розповсюджувачами чи іншими особами.

Обов`язки розповсюджувачів визначені статтею 9 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» від 02 грудня 2010 року №2736-VI (далі Закон № 2736-VI).

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 9 Закону № 2736-VI розповсюджувачі зобов`язані не постачати продукцію, про яку їм відомо або має бути відомо на підставі наявної в них інформації, що ця продукція не відповідає вимогам щодо забезпечення безпечності продукції.

Якщо розповсюджувачам стало відомо або має бути відомо на підставі наявної в них інформації, що продукція, яку вони розповсюдили, становить ризики для споживачів (користувачів), несумісні із загальною вимогою щодо безпечності продукції, відповідно до пункту 6 частини першої статті 9 Закону № 2736-VI, вони зобов`язані негайно повідомляти про це відповідний орган державного ринкового нагляду, в тому числі про вжиті заходи із забезпечення безпечності такої продукції.

Таким чином, розповсюджувач не несе відповідальності за розробку технічної документації або внесення змін до інструкцій та декларацій про відповідність, проте зобов`язаний забезпечити, щоб продукція, яку він надає на ринку, відповідала встановленим вимогам та супроводжувалася належною документацією.

Тобто, розповсюджувач зобов`язаний діяти з належною обачністю (due diligence) та самостійно перевірити наявність належного маркування, інструкцій та декларацій про відповідність перед наданням продукції на ринку, а у разі виявлення невідповідності - зобов`язаний припинити надання продукції на ринку та вжити заходи для усунення невідповідності.

Той факт, що розповсюджувач не наділений повноваженнями вносити зміни до технічної документації виробника, не звільняє його від обов`язку припинити надання на ринку продукції, яка не супроводжується належною документацією або містить формальні невідповідності встановленим вимогам. У разі виявлення органом ринкового нагляду невідповідності продукції розповсюджувач зобов`язаний припинити її реалізацію до повного усунення встановлених порушень.

Предметом оскарження у цій справі є рішення органу ринкового нагляду, пов`язане з вжиттям (зміною) обмежувальних (корегувальних) заходів та застосуванням адміністративно-господарських санкцій.

Як слідує з матеріалів справи, 28 січня 2025 року за результатами проведення планової перевірки магазину «Антошка», розташованого на вулиці 600-річчя, будинок 17 у місті Вінниці, де здійснює господарську діяльність Приватне підприємство «РЕДХЕД ФЕМІЛІ» Відділом державного нагляду (контролю) у Вінницькій області прийнято рішення про вжиття до 03 квітня 2025 року обмежувальних (корегувальних) заходів щодо тимчасової заборони надання продукції на ринку, а саме «автомобільних крісел для транспортування дітей» з метою приведення продукції у відповідність до встановлених вимог.

Підставою для вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо тимчасової заборони надання продукції на ринку, а саме «автомобільних крісел для транспортування дітей» слугувала відсутність у Приватного підприємства «РЕДХЕД ФЕМІЛІ» сертифікатів відповідності на таку продукцію.

З метою усунення виявлених порушень Приватне підприємство «РЕДХЕД ФЕМІЛІ» звернулося до ТОВ «Рівнестандарт» як уповноваженого органу, акредитованого відповідно до чинного законодавства України та призначеним Міністерством інфраструктури України, для видачі відповідних сертифікатів.

За наслідками отримання сертифікатів відповідності Приватним підприємством «РЕДХЕД ФЕМІЛІ» направлено на адресу контролюючого органу повідомлення про виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.

Як свідчать матеріали справи, з огляду на усунення встановлених під час перевірки порушень 05.03.2025 року відповідачем прийнято рішення №000113/ВН114/25, яким вирішено скасувати раніше вжиті обмежувальні (корегувальні) заходи, введені на підставі рішень від 03.02.2025 року.

Водночас, 19 березня 2025 року Відділом державного нагляду (контролю) у Вінницькій області ухвалено рішення №000150/ВН151/25 про скасування рішення, яким встановлено факт виконання суб`єктом господарювання обмежувальних (корегувальних) заходів.

До такого висновку відповідач дійшов за наслідками моніторингу виконання Приватним підприємством «РЕДХЕД ФЕМІЛІ» обмежувальних (корегувальних) заходів. Як стверджував контролюючим орган, Відділом державного нагляду (контролю) у Вінницькій області встановлено невідповідність наданих сертифікатів приписам та формі Додатку 9 до наказу 521 Мінінфраструктури від 18.08.2012 року, оскільки у сертифікатах відповідності та додатках до них відсутнє посилання на протоколи випробування.

Апеляційний суд звертає увагу, що згідно із частинами другою та третьою статті 34 Закону № 2735-VI суб`єкт господарювання, якого стосується рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, має у визначений у такому рішенні строк надати (надіслати) органу ринкового нагляду, який прийняв відповідне рішення, повідомлення про його виконання. До цього повідомлення суб`єкт господарювання може додавати документи або їх копії, що підтверджують виконання рішення.

У разі якщо інформація, що міститься в повідомленні суб`єкта господарювання про виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, та долучені до рішення документи є недостатніми для підтвердження результативності виконання цього рішення, а також за наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності цієї інформації відповідний орган ринкового нагляду проводить перевірку стану виконання суб`єктом господарювання такого рішення.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1017 у разі коли за результатами аналізу повідомлення про виконання рішення та/або перевірки стану його виконання встановлено факт невиконання чи часткового виконання суб`єктом господарювання рішення або коли його виконання не може бути визнано результативним, орган ринкового нагляду невідкладно приймає рішення про внесення змін до рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, зокрема, щодо:

«вжиття нових обмежувальних (корегувальних) заходів».

Під час внесення до рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів змін орган ринкового нагляду встановлює та враховує причини невиконання, часткового виконання або нерезультативного виконання суб`єктом господарювання відповідного рішення.

Матеріалами справи підтверджується, що за наслідками скасування рішення, яким встановлено факт виконання суб`єктом господарювання обмежувальних (корегувальних) заходів, в силу наведених вище приписів законодавства України Відділом державного нагляду (контролю) у Вінницькій області не прийнято нових обмежувальних (коригувальних) заходів з наданням нового строку їх виконання.

В ситуації, яка склалася, фактично органом ринкового нагляду (контролю) виправлено власну помилку за результатами перевірки стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.

На переконання апеляційного суду, наведене вище свідчить про недотримання відповідачем при скасуванні рішення, яким встановлено факт виконання суб`єктом господарювання обмежувальних (корегувальних) заходів, принципу належного урядування, одним з елементів якого є обов`язок державного органу діяти в належний і якомога послідовний спосіб, у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права особи, як майнові права.

При цьому, в основі винесення оскаржуваних постанов про накладення штрафу є невиконання позивачем рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо продукції, яка не відповідає встановленим вимогам, за що передбачено відповідальність п. 2 ч. 4 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Відтак, за наведених вище обставин справи орган ринкового нагляду (контролю) повинен був забезпечити надання Приватному підприємству додаткового строку для виконання раніше обмежувальних (корегувальних) заходів, однак, як слідує з матеріалів справи, відповідачем не вчинено таких дій.

Наведене свідчить про передчасність винесення спірних у цій справі постанов про накладення штрафу у зв`язку з невиконанням рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.

Крім того, судова колегія звертає увагу, що в матеріалах справи наявний лист -звернення ПП «РЕДХЕД ФЕМІЛІ» від 17.03.2025 року до ТОВ «РІВНЕСТАНДАРТ» щодо надання роз`яснення стосовно форми сертифікату відповідності на партію автомобільних крісел для транспортування дітей. (а.с.46)

Листом ТОВ «РІВНЕСТАНДАРТ» від 25.03.2025 року вих. №75 надано відповідь на запит ПП «РЕДХЕД ФЕМІЛІ» від 17.03.2025 року, де повідомлено про те, що Додатком 9 до Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012 року №521, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2012 року №1586/21898 (далі - Порядок) встановлено форми сертифікатів відповідності. Вказані форми містять вимогу «викреслити чи вилучити, якщо позначене (одне із позначеного або далі пов`язане з позначеним) не стосується цього сертифіката».

Враховуючи вказану вимогу Порядку, за наслідками здійснення індивідуального затвердження партії обладнання призначений Міністерством інфраструктури України орган із сертифікації ТОВ «РІВНЕСТАНДАРТ» наводить у сертифікатах відповідності партії компонентів лише ту інформацію, яка стосується таких сертифікатів, а тому, інформація щодо затвердження типу та інформаційному документу в сертифікатах відсутня.

Отже, ТОВ «РІВНЕСТАНДАРТ», як, на той час, акредитований орган із надання послуг сертифікації та метрології, який видав сертифікати, невідповідність яких стала підставою притягнення позивача до відповідальності за п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» стверджує про відповідність виданих ним сертифікатів.

Апеляційний суд зауважує, що за приписами ч. 13 ст. 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» у разі якщо суб`єктом господарювання надано висновки експертизи, протоколи випробувань продукції, сертифікати відповідності або інші документи про відповідність, видані за результатами добровільної оцінки відповідності акредитованими органами з оцінки відповідності, органи ринкового нагляду належним чином ураховують ці документи при проведенні перевірок характеристик продукції.

Відповідно до ч. 14 ст. 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» органи ринкового нагляду мають право звертатися до призначених органів з оцінки відповідності та визнаних незалежних організацій із запитами про надання інформації про видачу і відмову у видачі документів про відповідність, установлення обмежень щодо них, їх призупинення та припинення дії, а у випадках, визначених технічними регламентами, - також іншої інформації, пов`язаної з процедурами оцінки відповідності вимогам технічних регламентів, до застосування яких були залучені відповідні призначені органи та визнані незалежні організації. Призначені органи з оцінки відповідності та визнані незалежні організації повинні надавати інформацію за такими запитами у десятиденний строк з дня одержання відповідного запиту.

Згідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» у разі якщо за результатами перевірок характеристик продукції у її виробників встановлено, що відповідна продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, органи ринкового нагляду:

1) звертаються до призначених органів з оцінки відповідності стосовно розгляду ними питання про встановлення обмежень щодо виданих ними документів про відповідність такої продукції, їх призупинення чи припинення дії;

2) за наявності матеріалів та інформації, що свідчать про некомпетентність призначених органів з оцінки відповідності та/або акредитованих органів з оцінки відповідності, які видали документи про відповідність такої продукції, звертаються до органу, що призначає органи з оцінки відповідності, щодо проведення в межах моніторингу призначених органів з оцінки відповідності позапланової перевірки відповідного призначеного органу з оцінки відповідності або до національного органу України з акредитації щодо проведення в межах моніторингу акредитованих органів з оцінки відповідності позачергової оцінки відповідного акредитованого органу з оцінки відповідності.

З аналізу наведених вище норм слідує, що законодавством прямо передбачений алгоритм дій органу ринкового нагляду у разі встановлення порушень щодо відповідності продукції, а саме звернення до призначених органів з оцінки відповідності із запитами про надання інформації щодо виданих документів про відповідність та щодо реагування на некомпетентність призначених органів з оцінки відповідності та/або акредитованих органів з оцінки відповідності, які видали документи про відповідність такої продукції, - до органу, що призначає органи з оцінки відповідності.

У свою чергу, матеріали справи не містять доказів дотримання відповідачем вище наведених вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Підсумовуючи вище наведене, апеляційний суд уважає, що викладені обставини є підставою для скасування оскаржених постанов про накладення штрафів та рішення від 19.03.2025 року.

Стосовно розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанцій, колегія суддів зазначає про таке.

Правила розподілу судових витрат визначено приписами статті 139 КАС України.

Згідно із приписами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, установлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, установить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, ураховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

В постанові Верховного Суду від 04.02.2020 року по справі № 280/1765/19 зазначено, що до переліку документів, які підтверджують витрати на правничу допомогу та які підлягають дослідженню судами відносяться договір про надання допомоги (або доручення), документи, якими підтверджується оплата послуг (робіт): (рахунок на оплату, квитанція до прибуткового ордеру, платіжне доручення про оплату, касові та фіскальні чеки, документи на відрядження тощо). Відсутність підтверджуючих документів матиме наслідком відмову в задоволенні стягнення таких витрат.

Так, представником Приватного підприємства «РЕДХЕД ФЕМІЛІ» подано відзив на апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті, у якому викладено заяву про компенсацію судових витрат, зокрема, витрат пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 15 000 грн.

До відзиву на апеляційну скаргу, представником Приватного підприємства долучено Договорів про надання правничої допомоги №1 від 25.04.2025 року, Додаткова угода №3 від 22.10.2025 року, рахунок №3 до Договору про надання правничої допомоги №1 від 25.04.2025 року та Додаткової угоди №3 від 22.10.2025 року, Акт №3 приймання-передачу наданих послуг від 28.10.2025 року.

Як слідує зі змісту наданих документів, вартість послуг за надання правничої допомоги у суді апеляційної інстанції є фіксованою та складає 15 000 грн.

Слід зазначити, що наведеними вище нормами КАС України передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Водночас, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладено на сторону, яка заявляє відповідне клопотання про зменшення їх розміру.

11.11.2025 року представником Державної служби України з безпеки на транспорті подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, у яких акцентовано увагу на тому, що розмір гонорару адвоката з урахуванням категорії справи є необґрунтованим.

Колегія суддів звертає увагу, що предметом спору у цій справі є рішення органу ринкового нагляду, пов`язане з вжиттям (зміною) обмежувальних (корегувальних) заходів та застосуванням адміністративно-господарських санкцій.

В аспекті наведеного, судова колегія зазначає, що дана справа є типовою, відноситься до справ незначної складності, а тому не потребує значних зусиль та обсягу залученого часу з боку адвоката. При цьому, надані представником позивача докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи обставини конкретно цієї справи, суть виконаних послуг, колегія суддів уважає, що з урахуванням принципу справедливості і складності справи, обсягу опрацьованого матеріалу, впливу наданих послуг на кінцевий результат розгляду справи, відшкодуванню на користь позивача підлягають витрати на правову допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 2000 грн.

На переконання колегії суддів саме такий розмір є співмірним відповідно до критеріїв, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2025 року у справі №420/13652/25 за позовом Приватного підприємства «РЕДХЕД ФЕМІЛІ» до Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВНЕСТАНДАРТ» про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу, рішення про внесення змін до рішення про вжиття обмежувальних заходів залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті на користь Приватного підприємства «РЕДХЕД ФЕМІЛІ» витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 2000 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді О.І. Шляхтицький Н.В. Вербицька