Справа № 420/6297/26
Суддя: Хлімоненкова М.В.
Дата ухвалення: 2026-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6297/26
УХВАЛА

23 березня 2026 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хлімоненкової М.В., розглянувши (з урахуванням часу перебування головуючого судді на лікарняному) заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №420/6297/26 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

06.03.2026 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому позивач просить суд:

1.Визнати протиправною бездіяльність районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що полягає у не внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме про визнання його непридатним до військової служби та про виключення його з військового обліку згідно інформації наявної у його військовому квитку серії НОМЕР_1 ;

2.Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме про його виключення з військового обліку на підставі пп. 3) ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» згідно інформації, наявної у його військовому квитку серії НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 13.03.2026 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

17.03.2026 представником позивача до суду подано заяву про забезпечення позову, у якому просить: Вжити заходи забезпечення адміністративного позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_4 , та іншим ІНФОРМАЦІЯ_4 вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , до набранням законної сили судовим рішенням у даній адміністративній справі.

За правилами частини першої статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахування наведеного положення КАС України, розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.

В обґрунтування заяви вказує, що відповідач у справі розцінює позивача як військовозобов`язаного, в той час ОСОБА_1 не являється таким, він перестав перебувати на обліку, оскільки у відповідності до його паперового ВОД він не є військовозобов`язаним та виключений з військового обліку по стану здоров`я ще у 1987 році.

Отже, в електронному ВОД позивача наявні порушення правил військового обліку за неявку за повісткою, дата початку розшуку 12.03.2026р, у зв`язку із чим очевидно, що в позивача є ризик бути мобілізованим, допоки рішення суду у даній справі не набере законної сили.

Наявність розбіжностей у військово-обліковому документі Позивача та відомостях в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів може призвести до того, що уповноважені особи Відповідача та/або ТЦК та СП інших районів (областей), поліції чи прикордонної служби при перевірці військово облікового документа Позивача можуть запропонувати йому прослідувати до відповідного ТЦК та СП для уточнення даних, та, в разі відмови позивача, можуть провести адміністративне затримання та доставлення його до такого центру.

При цьому, якщо позивача буде мобілізовано, то такі дії унеможливлять виконання рішення суду позивач змінить статус з «військовозобов`язаний» на «військовослужбовець», а військовослужбовці мають право на звільнення з військової служби лише за наявності певних підстав, що визначаються ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відтак, якщо позивач змінить статус з «військовозобов`язаний» на «військовослужбовець», то підстав у нього для звільнення з служби передбачених ст.26указаного вище закону не буде, що унеможливить відновленню права позивача на внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про виключення за станом здоров`я у відповідності до паперового ВОД 1987 року.

Звертає увагу, що в разі призову на військову службу позивача, поданий адміністративний позов, та відповідно рішення суду по даній втратить свою актуальність для позивача, при зміні статусу на військовослужбовця позивач не зможе бути вже виключеним, так само як і відповідач не зможе виконати рішення суду.

За вказаного, як вважає заявник, невжиття заходів забезпечення позову унеможливлює ефективний захист прав позивача.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та дослідивши докази, наявні в матеріалах даної справи, суд виходить з наступного.

За приписами ч.1ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 ст.150 КАС України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа або до якого має бути поданий позов, визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

При цьому, процесуальним законом передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до ч.1ст.151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

За змістом ч.2 ст.151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Оцінюючи доводи заявника слід відзначити, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.

З системного аналізу приведених вище норм слідує, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивачів (заявників).

Обов`язковою умовою для застосування судом заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно даних електронного військово-облікового документу, сформованого у за стосунку Резерв+, позивач ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, ВОС 999097, звання солдат, номер в реєстрі Оберіг 1, потребує проходження базової загальновійськової підготовки, солдат резерву, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Разом з цим, за даними паперового військового квитка позивача, останній 23.05.1991р. лікарською комісією при ОВЧ №289 Латвійськ.ССР був визнаний непридатним до військової служби на підставі наказу МО СССР №260 від 09.09.1987р., та виключений з обліку ІНФОРМАЦІЯ_6 .

При цьому, у заяві про вжиття заходів забезпечення позову позивач просить суд заборонити відповідачу та іншим ІНФОРМАЦІЯ_4 вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , до набрання законної сили судовим рішенням у даній адміністративній справі.

Заявником, на переконання суду, не наведено обґрунтованих та переконливих доводів й, відповідно, не надано належних доказів, які б у своїй сукупності могли свідчити про те, що невжиття заходів, про які просить позивач, може істотно ускладнити чи унеможливити: 1) виконання рішення суду, прийнятого за результатом розгляду адміністративної справи; 2) ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся; 3) поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, саме за захистом яких він звернувся.

З огляду на характер та зміст заявлених позивачем вимог у позовній заяві, суд звертає увагу, що дії або рішення відповідача чи інших органів РТЦК та СП щодо призову та мобілізації позивача останнім не оскаржуються, тому визначений позивачем спосіб забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії щодо призову його на військову службу виходить за межі предмету спору.

Також, позивачем не додано до матеріалів позовної заяви та заяви про забезпечення позову жодних підтверджуючих документів, що свідчать про вжиття ІНФОРМАЦІЯ_7 чи іншими органами РТЦК та СП дій щодо призову позивача на військову службу.

Доказів, що відповідачем вчиняються активні мобілізаційні заходи по відношенню до позивача, які полягають у врученні йому повістки тощо, та що існує реальна загроза вжиття заходів, спрямованих на призов заявника на військову службу під час мобілізації, позивачем не надано.

Таким чином, наведені позивачем у заяві про забезпечення позову аргументи, зокрема, про ймовірний призов позивача на військову службу під час мобілізації, на цій стадії судового процесу не дають підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Водночас, суд зазначає, що підстави забезпечення позову не можуть ґрунтуватися на ймовірних припущеннях і повинні підтверджуватись належними та допустимими доказами.

Відтак, наразі, судом не виявлено існування очевидної небезпеки порушення прав та інтересів заявника до прийняття у відповідній справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь заявника.

Також суд зазначає, що зі змісту заяви про забезпечення позову та долучених до неї доказів не вбачається ознак очевидної протиправності дій відповідачів. Надання оцінки правомірності дій відповідачів у спірних правовідносинах, щодо яких позивач має намір звернутись до суду із відповідним позовом, можливо лише під час розгляду справи та на даному етапі суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності дій відповідача за відсутності відповідних доказів.

Сама ж лише незгода позивача із діями (рішеннями) суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

До того ж, на переконання суду, обраний заявником спосіб забезпечення позову є явно непропорційним обмеженням у компетенції відповідача в умовах воєнного стану.

Суд також зауважує, що безумовно, рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на осіб, на яких поширюються. Такі рішення, дії чи бездіяльність можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до ст.150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

При цьому, відповідно до ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову відповідно до заявленого клопотання.

Керуючись ст. 150, 151, 154, 243, 248, 256, 295, 297 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №420/6297/26 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 294-297 КАС України до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА