Справа № 497/661/26
Суддя: Кодінцева С. В.
Дата ухвалення: 2026-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/661/26
Провадження № 2-а/497/31/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря - Мунтянової В.Р.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника Дубіну О.А. звернувся до суду з адміністративним позовом, яким просить:

1. Визнати причини пропущеного строку поважними та поновити пропущений процесуальний строк для подання адміністративного позову про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

2.Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №726 від 12.04.2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень.

3. Провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В обґрунтування позову представник зазначає, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майора ОСОБА_2 № 726 від 12.04.2025 р. ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. за те, що: відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 726 від 24 березня 2025р. складеного начальником відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 майором ОСОБА_3 , громадянин ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним та належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 в порушення абз. 2 п.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", відповідно до якого громадяни зобов`язані з`явитися за викликом, на 25.02.2025р. о 14.00 до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних та резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду, в вищезазначений термін до вказаного відділу не з`явився, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 ст. 210-1 КУпАП, постановив накласти на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Представник позивача вважає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП є незаконною з наступних підстав:

В порушення вимог ст. 283 КУпАП «Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення» дана постанова не містить взагалі конкретний опис обставин, встановлених під час розгляду справи, а саме: не зазначено дата повістки, реєстраційний номер повістки; відсутні дані про те, у який саме спосіб повістка адресована ОСОБА_1 була спрямовано на його адресу або вручена йому особисто.

При цьому ОСОБА_1 має зареєстровану адресу проживання: АДРЕСА_1 та стверджує, що на його адресу жодних повісток не приходило впродовж 2024-2025р.

ОСОБА_1 належним чином не був повідомлений про складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, як і не був повідомлений про розгляд справи та відповідно про винесення відносно нього постанови начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 № 726 від 12.04.2025 р.

Про винесену Постанову та відкрите виконавче провадження дізнався 03.03.2026 р. у Бессарабському ВДВС після того, як його банківський рахунок для отримання пенсійних виплат по-інвалідності було заблоковано.

Окремо представник звертає увагу, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується Довідкою до акту огляду МСЕК № 888647 від 19.12.2017р. безстроково та посвідченням особи з інвалідністю серія НОМЕР_1 .

Відповідно до наявної медичної документації: - епікриз про перебування у стаціонарному психіатричному відділенні з 29.04.2025р. по 18.06.2025р., - виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 10.03.2026 р. ОСОБА_1 має психічні розлади, діагноз: органічний маячний (шизофреноподібний) у вигляді вираженої зміни особистості, після перенесеної ЗЧМТ галюцінаторнопараноїдний синдром, розлад інтелектуально мнестичних функцій на тлі помірної розумової відсталості.

На підставі свідоцтва про хворобу від 28.11.2025 р. ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 від 15.09.2025 р. ОСОБА_1 відповідно до ст. 16а графи ІІ розкладу хвороб, графи 1 ТДВ визнаний НЕПРИДАТНИМ до військової служби.

Представник звертає увагу окрім зазначеного, що виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1) (пункт 28 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постаново Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (надалі - Порядок № 560)).

Під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським (пункт 40 Порядку № 560).

У разі вручення повістки належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу є: 1)особистий підпис про отримання повістки, 2)відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки (пункт 41 Порядку № 560).

Отже, особистий підпис про отримання повістки є одним із способів підтвердження вручення повістки або ознайомлення з її змістом. Відеозапис є альтернативним способом доведення, якщо особистий підпис відсутній або виникає спір щодо особи, яка поставила підпис на повістці.

Таким чином, Постанова від 12.04.2025р. не містить відомостей щодо вручення повістки Позивачу. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Отже, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний саме суб`єкт владних повноважень.

Постанова № 726 від 12.04.2025 р. винесена з порушенням норм КУпАП, а саме відповідно до норм статті 20 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

За викладених підстав, представник позивача просить оскаржувану постанову скасувати та провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Ухвалою від 13.03.2026 року відкрито провадження за даним позовом та призначено до судового розгляду на 14:00 годину 24.03.2026 року (а.с.33), про що повідомлено сторін по справі (а.с.34).

Цією ухвалою судом зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 надати до суду у строк до 20.03.2026 року: письмовий відзив, матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП (постанова №726 від 12.04.2025 року).

В судове засідання 24.03.2026 року:

Позивач та його представник не прибули. Представник надіслав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність та у відсутність заявника (а.с.35-36).

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_7 до суду не прибув, причини неявки не повідомив, хоча був сповіщений належним чином шляхом надіслання ухвали суду на електронну пошту та нарочно кур`єром суду (а.с.34).

Ухвалу суду від 13.03.2026 року в частині надання матеріалів справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП (постанова №726 від 12.04.2025 року) - на час розгляду справи так і не виконано, матеріали справи не надано.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за таких підстав.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, тягар доказування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень покладається саме на орган, який прийняв таке рішення.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом досліджено лише ті докази, що надані стороною позивача.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець с.Надгірне Тарутинського (нині Болградського) району Одеської області є громадянином України (а.с.8-10), місце реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Відповідно до посвідчення НОМЕР_1 виданого УПСЗН Тарутинської РДА від 24.01.2012 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання з дитинства (а.с.12).

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №888647 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 має другу групу інвалідності загального захворювання безстроково (а.с.13).

Випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , інвалід 2 групи, перебував на амбулаторному лікуванні в період з 2002 по 10.03.2026 року з діагнозом «Органічний маячний (шизофреноподібний) розлад у вигляді вираженої зміни особистості після перенесеної ЗЧМТ, галюцінаторно-параноїдальний синдром, розлад інтелектуально-мнестичних функцій на тілі помірної розумової відсталості (а.с.15-16).

10 березня 2026 року на ім?я ОСОБА_1 видано висновок лікарсько-консультативної комісії №61 КНП «Бессарабська багатопрофільна лікарня» Бессарабської селищної ради» Одеської області згідно якого, хворий ОСОБА_1 дійсно знаходиться на диспансерному обліку у лікаря психіатра з 2009 року. 04.01.2024 року видана довідка ЛКК №4 про те, що хворий не спроможний до самостійного самообслуговування та потребує стороннього догляду строком на 1 рфк. Дійсно відвідував психіатричний кабінет для одержання підтримуючої терапії (а.с.17).

З епікризу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «ООПЛ №4 «ООР» в період з 29.04.2025 року по 18.06.2025 року з діагнозом «Органічний маячний (шизофреноподібний) розлад внаслідок перенесеної ЧМТ. Медикаментозна ремісія» (а.с.14).

Згідно до свідоцтва про хворобу №2025-1128-1737-0093-0 від 28.11.2025 «ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 » за розпорядженням начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 від 15.09.2025 року провела огляд ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 , хворий постійно поступає в КНП «ООПЛ №4» ООР на стаціонарне лікування в супроводі фельдшера ШД та робітників поліції в зв?язку з погіршенням психічного стану, конфліктує з рідними, відказується від прийому ліків.

За результатами проведеного обстеження на підставі статті 16а графи ІІ розладу хвороб, графи І ТДВ «Непридатний до військової служби» (а.с.18-20).

12.04.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , майором ОСОБА_2 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 726 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.27-28).

Зі змісту постанови вбачається, що «…відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №726 від 24.03.2025 року складеного начальником відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_3 , громадянин ОСОБА_1 , будучи військовозобов?язаним та належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_9 в порушення абз.2 п.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якого громадянин зобов`язаний з`явитися за викликом на 25.02.2025 року о 14:00 годині до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду, в вищезазначений термін до вказаного відділу не з?явився, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Винуватість громадянина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статі 210-1 КУпАП, а саме: порушення військовозобов`язаними правил військового обліку, вчинене в особливий період, доводиться доказами, які містяться в матеріалах справи.

Накладено на ОСОБА_1 штраф в розмірі 17000.00 гривень (а.с.27-28).

В даній постанові відсутня відмітка про вручення постанови особі, відносно якої її складено ОСОБА_1

02.11.2025 року державним виконавцем Бессарабського відділу ДВС у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрито виконавче провадження ВП №79482036 (а.с.25) на підставі постанови №726 від 12.04.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 майора ОСОБА_2 .

Згідно супровідного листа Бессарабського відділу ДВС у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на ім?я ОСОБА_1 вбачається розписка ОСОБА_1 про отримання нарочно постанови 03.03.2026 року (а.с.24).

Згідно з ч.ч. 1, 2 та 3 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

На виконання вимог ч. 10 ст. 1 Закону №2232-ХІІ громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема:

-уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

-прибувати за викликом відповідного районного, міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

-проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

-проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

-виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та діє станом по сьогоднішній день.

Згідно із Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022, було оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про оборону України» від 06.12.1991 №1932- XII, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Враховуючи те, що Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022, було оголошено проведення загальної мобілізації, слід брати до уваги, що на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв особливий період.

Відповідно до п. 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» (далі по тексту Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно із п. 8 Положення №154 завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом тощо.

На виконання п. 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Отже, саме на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки законодавцем покладено обов`язок здійснювати заходи оповіщення та призову громадян.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначення засад організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі по тексту Закон №3543-XII).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону №3543-ХІІ громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно абз. 8 ч.3 ст. 22 Закону №3543-ХІІ у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

За приписами абз. 9 та 12 ч.3 ст. 22 Закону №3543-XII у повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються, зокрема, мету виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Виходячи з приведених вище приписів Закону №3543-ХІІ, вбачається, що територіальному центру комплектування та соціальної підтримки надано право викликати повісткою громадян для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

При цьому, відповідно до п. 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі по тексту Порядок №560) за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово- облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Отже, вказаним Порядком №560 уточнено, що територіальний центр комплектування та соціальної підтримки може викликати особу для взяття на військовий облік, уточнення її персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Тобто лише приписами Порядку №560 закріплено, що повісткою особа може викликатися для уточнення її персональних даних, даних військово- облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки).

Зі змісту постанови №2534 від 07.07.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, складеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. за те, що «… ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним та належним чином оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_9 , в порушення абз.2 п.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відповідно до якого громадяни зобов`язані з`являтися за викликом, 21.02.2025 року о 10:00 годині, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду, в вищезазначений термін до вищевказаного відділу - не з`явився».

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (стаття 7 КУпАП).

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, з огляду на зміст п. 1 ст. 247 КУпАП.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з абз. 8 ч.3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідачем на ухвалу суду про відкриття провадження не надано матеріалів справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП (постанова №726 від 12.04.2025 року - не виконано, матеріали справи не надано, в тому числі доказів того, що така повістка була сформована, що така повістка надсилалася ОСОБА_1 і за якою адресою, поштового рекомендованого повідомлення про вручення цієї повістки, чи рекомендованого поштового листа, який повернувся без вручення.

Також суд не зміг перевірити доводи позивача в частині не отримання судової повістки про необхідність з`явитися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 14:00 годину 25.02.2025 року, тобто у строк та місце, зазначені в повістці, та чи виконано суб`єктом владних повноважень належним чином обов`язок для забезпечення реалізації позивачем прав, визначених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно із ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачем не надано до суду достатніх та беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, що позбавляє суд можливості встановити в його діях склад правопорушення.

Також суду не надано доказів, що уповноваженими особами перевірено функціонування системи військового обліку громадян України в органах державної влади, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях з приводу відсутності у таких інформації щодо позивача, як такого, що не перебуває на військовому обліку у відповідному ТЦК та не виконує правила військового обліку.

Натомість позивач перебуває на військовому обліку та не являється порушником військового обліку. Інформація про його місце реєстрації та проживання наявна в інформаційній базі даних, номер телефону, тощо.

Тому дослідивши подані позивачем докази в їх сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд доходить висновку, що вина позивача ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, не була доведена «поза розумним сумнівом», а тому постанова про притягнення позивача до відповідальності №726 від 12.04.2025 року за ч.3 ст.210-1 КУпАП підлягає скасуванню.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

На переконання суду, встановлені обставини у сукупності свідчать про незаконність оскаржуваної постанови.

Отже, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Щодо поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

При поданні даного позову до суду позивачем заявлено клопотання про поновлення процесуального строку на подачу вказаного позову (а.с.21-23).

Про існування постанови, яка оскаржується, позивач дізнався після блокування банківської картки на яку отримує пенсію по інвалідності.

У подальшому ознайомився з матеріалами виконавчого провадження ВП №79482036, яке було відкрито на підставі постанови від 12.04.2025 року державного виконавця Бессарабського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (а.с.25), та отримав копію постанови 03.03.2026 року про що свідчить його особистий підпис (а.с.24).

12.03.2026 року представник позивача сформував в системі «Електронний суду» дану позовну заяву, яка зареєстрована канцелярією суду 13.03.2026 року (а.с.1).

Відповідно до ч.2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Згідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів, що включає також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правова природа строку звернення до суду дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено, передусім, необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права. Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України встановлено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску Позивачем строку на звернення до суду із даними вимогами, суд враховує принцип верховенства права та судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справа «Ілхан проти Туреччини» (№ 22277/93 від 27.06.2000 року § 59).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2023 року (справа № 990/139/23, провадження № 11-133заі23) зазначила, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли Позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, унаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Зважаючи на відсутність доказів належного сповіщення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 ч.3 КУпАП, відсутність доказів вручення своєчасно позивачу оскаржуваної постанови, суд дійшов до висновку про наявність підстав для поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даною позовною заявою.

Щодо стягнення судових витрат:

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 N 3674-VI, відповідно до частин 1 та 2 статті 4 якого судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

18.03.2020 Великою Палатою Верховного Суду ухвалено постанову у справі N 543/775/17, у якій відступлено від правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 13.12.2016, згідно із якою за подання позивачем або відповідачем - суб`єктом владних повноважень апеляційної/касаційної скарги на рішення адміністративного суду у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у порядку і розмірах, встановлених Законом України Про судовий збір, сплаті не підлягає.

Зокрема, відступаючи від вказаної правової позиції Верховного Суду України, Великою Палатою Верховного Суду вказано на те, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду вказала, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, суд касаційної інстанції виходив з положень ч. 5 ст. 4 Закону України Про судовий збір, яка передбачає, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» передбачено, що з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум працездатних осіб становить 3328.00 грн.

Тобто, за звернення до Болградського районного суду Одеської області з даною позовною заявою підлягав сплаті судовий збір в загальному розмірі 665.60 гривень.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач за подання адміністративного позову звільнений від сплати судового збору як інвалід 2 групи (а.с.12-13), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у сумі 665.60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.72-77, 90, 132, 134, 241-246, 250-251, 268-272, 286, 292-293, 296, 297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду - задовольнити.

Поновити позивачу ОСОБА_1 строк на звернення до суду із даним позовом, визнавши підстави його пропущення позивачем поважними.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 2726534 від 12.04.2025 року ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.210-1 ч.3 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_7 : ЄДРПОУ НОМЕР_2 на користь держави судові витрати:

- судовий збір за подання позову в розмірі 968.96 гривень (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Реквізити для оплати судового збору:

отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106

код за

банк отримувача Казначейство України (ЕАП)

рахунок отримувача: UA0026001

код класифікації доходів бюджету 22030106

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Інформація про сторін:

Позивач ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_3

Представник позивача Дубін Олександр Анатолійович: АДРЕСА_3 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_10 , тел. НОМЕР_4

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 в Одеській області: АДРЕСА_4 , ел. адреса: ІНФОРМАЦІЯ_11

Суддя С.В.Кодінцева