Справа № 420/33031/25
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2026-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/33031/25

Категорія: 105000000 Головуючий в 1 інстанції: Скупінська О.В.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту:06.11.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби (далі ВДВС) в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі ПМУ МЮ) (м. Одеса) про:

- визнання протиправною бездіяльності Ізмаїльського ВДВС в Ізмаїльському районі Одеської області ПМУ МЮ (м. Одеса), щодо того, що ОСОБА_1 навмисно не були направлені поштою копія постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 78313477 та копії інших постанов по цьому провадженню;

- визнання протиправними дій Ізмаїльського ВДВС в Ізмаїльському районі Одеської області ПМУ МЮ (м. Одеса), щодо стягнення з рахунку ОСОБА_1 усій наявної на ньому суми, а не лише 50 відсотків розміру соціальної допомоги;

- стягнення на користь ОСОБА_1 з Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) спричинену мені матеріальну шкоду у сумі 11 260 (одинадцять тисяч двісті двадцять) гривень 50 копійок та моральну шкоду у сумі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що з червня поточного року він отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям як особа, що досягла пенсійного віку, але не отримав права на пенсію в зв`язку з недостачею страхового стажу, в розмірі 2361,00 гривні на місяць. 22.09.2025 звернувся в Ізмаїльський відділ державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою, в якої просив негайно видати копії постанов по виконавчому провадженню ВП 78313477 та копію виконавчого документу, на підставі якого це провадження було відкрите. Між тим, згідно до ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" копія постанови про відкриття виконавчого провадження надсилається його сторонам рекомендованим листом не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення. Також відповідно до ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків розміру цих доходів. Тобто, державний виконавець мав право зняти не усю наявну на моєї картці суму, а лише половину суми поточної виплати соціальної допомоги за вересень, тобто 1 180,5 гривень. Таким чином, з рахунку ОСОБА_1 , на який сплачується мені соціальна допомога, було протиправно знято 1260 гривень 50 копійок.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що На виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №78313477 від 09 червня 2025 року з примусового виконання виконавчого листа Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за справою №946/8984/21, що виданий 22.05.2025 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП "ТМ ІЗМАЇЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО" боргу в розмірі 9 778,09 грн. 09 червня 2025 року на підставі заяви стягувача та керуючись ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №78313477. Копію постанови направлено боржнику для виконання за адресою визначеною у виконавчому документі ( АДРЕСА_1 ), стягувачу до відома. 09 червня 2025 з метою реального та фактичного виконання рішення, державним виконавцем винесено постанови:

- про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 369,00 грн;

- про стягнення виконавчого збору в розмірі 10 % від суми стягнення 977,81 грн;

- про арешт коштів (майна) боржника, в межах суми боргу 9 778,09 грн з урахуванням витрат 369,00 грн., та виконавчого збору 977,81 грн., на загальну суму 11 124,90 грн.

Відповідач зазначив, що в ході вчинення виконавчих дій шляхом направлення запитів до установ банку визначених в системі АСВП, державним виконавцем отримано відповідь про наявність коштів на рахунках боржника в АТ "ОЩАДБАНК". Наявні грошові кошти вистачали для погашення заборгованості за виконавчим провадженням. 12 червня 2025 року та 16 вересня 2025 року з метою списання грошових коштів боржника, що перебувають на рахунках в АТ "ОЩАДБАНК", державним виконавцем через систему АСВП надіслано платіжну інструкцію №25984, платіжну інструкцію №26301 від 12 вересня 2025 року та платіжну інструкцію №26049 від 16 вересня 2025 року. В результаті списання на депозитний рахунок відділу надійшли грошові кошти в сумі 6,16 грн, 8 677,74 грн та 2 441,00 грн. В зв`язку з тим, що коштів які надійшли згідно платіжних інструкцій достатньо для погашення заборгованості в повному обсязі, 24 вересня 2025 року на підставі п.9 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем винесено постанову закінчення виконавчого провадження, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання (арешт коштів). Частиною 1, 2 статті 48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Згідно до ч.3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Однак, АТ "ОЩАДБАНК" прийняв до виконання постанову державного виконавця про арешт коштів боржника, тому вважати що грошові кошти які списані з рахунків боржника відносяться до коштів на які заборонено законом, не було підстав. Також у вказаному відзиві представник відповідача Ізмаїльського ВДВС в Ізмаїльському районі Одеської області ПУМЮ (м. Одеса) просили розглянути справу без участі державного виконавця.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Ізмаїльського ВДВС в Ізмаїльському районі Одеської області ПМУ Мю (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Ізмаїльського ВДВС в Ізмаїльському районі Одеської області ПМУ МЮ (м. Одеса) в частині не дотримання вимог абз.3 ч.1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" щодо не направлення постанови "Про відкриття виконавчого провадження" від 09 червня 2025 року у ВП №78313477 рекомендованим поштовим відправленням не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення ОСОБА_1 ..

У задоволення решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції зазначив: "Строк пред`явлення виконавчого листа до 22.03.2025." та далі: "09.06.2025 старшим державним виконавцем Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Карабулею Денисом Анатолійовичем, розглянуто заява про примусове виконання: виконавчий лист №946/8984/21 виданий 22 травня 2025 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області про стягнення заборгованості у розмірі 9778,09 гри та постановлено про відкриття виконавчого провадження №78313477". Зі всього цього випливає, що виконавчий лист взагалі був пред`явлений до виконання із пропуском встановленого строку на його пред`явлення. Між тим, відповідно п.2 ч.4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий лист повертається стягувачу органу державної виконавчої служби без прийняття до виконання, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2022 року іншими учасниками справи не оскаржено.

Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині позовних вимог залишених без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області видано виконавчий лист у справі №946/8984/21 за позовом КП "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго" до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації фізичної особи: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго" (банк./рахунок № НОМЕР_2 , ) заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 9 778,09 (дев`ять тисяч сімсот сімдесят вісім гривень дев`ять копійок) грн.

Строк пред`явлення виконавчого листа до 22 березня 2025 року.

09 червня 2025 року старшим державним виконавцем Ізмаїльського ВДВС в Ізмаїльському районі Одеської області ПМУ МЮ (м. Одеса) Карабулею Д.А., розглянуто заява про примусове виконання: виконавчий лист №946/8984/21 виданий 22 травня 2025 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області про стягнення заборгованості у розмірі 9 778,09 грн та постановлено про відкриття виконавчого провадження №78313477.

Пунктом 2 зобов`язано боржника протягом 5 робочих днів, подати декларацію про доходи та майно та попередити боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Пунктом 3 стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 977,81 гривень.

Вказана постанова про відкриття виконавчого провадження направлена, зокрема на адресу позивача ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , що підтверджується супровідним листом №51506 від 09.6.2025.

Того ж дня, 09 червня 2025 старшим державним виконавцем Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області ПМЮ (м. Одеса) Карабулею Д.А., при примусовому виконанні: виконавчий лист №946/8984/21 виданий Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області постановлено: Накласти арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, a також на кошти/електронні гроші рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику: ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 11 124,9 гривня (UAH).

За твердженням представника відповідача, в ході вчинення виконавчих дій шляхом направлення запитів до установ банку визначених в системі АСВП, державним виконавцем отримано відповідь про наявність коштів на рахунках боржника в АТ "ОЩАДБАНК".

16 вересня 2025 року Державним виконавцем винесено розпорядження №78313477 про необхідність перерахувати: 7 553,4 грн на користь КП "ТМ ІЗМАЇЛТЕПЛОКОМЕНЕНЕРГО"; 755,34 грн виконавчого збору; 69 грн витрат на виконавче провадження; 300 грн витрат виконавчого провадження на користь держави.

18 вересня 2025 року Державним виконавцем винесено розпорядження №78313477 про необхідність перерахувати: 2 224,69 грн на користь КП "ТМ ІЗМАЇЛТЕПЛОКОМЕНЕНЕРГО"; 216,31 грн виконавчого збору на користь держави.

22 вересня 2025 року Державним виконавцем винесено розпорядження №78313477 про необхідність перерахувати: 6,16 грн виконавчого збору на користь держави.

12 вересня 2025 року та 16 вересня 2025 року з метою списання грошових коштів боржника, що перебувають на рахунках в АТ "Ощадбанк", державним виконавцем через систему АСВП надіслано платіжну інструкцію №25984, платіжну інструкцію №26301 від 12 вересня 2025 року та платіжну інструкцію №26049 від 16 вересня 2025 року. В результаті списання на депозитний рахунок відділу надійшли грошові кошти в сумі 6,16 грн, 8 677,74 грн та 2 441,00 грн.

Після списання коштів ОСОБА_1 22 вересня 2025 року звернувся до Ізмаїльського ВДВС із заявою в якій просив видати копії постанов по виконавчому провадженню ВП №78313477, а також копію виконавчого документу.

22 вересня 2025 старшим державним виконавцем Карабулею Д.А. складено акт про наступне: "в приміщені відділу каб. 203 громадянину ОСОБА_1 було особисто видано постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно наданих до суджу матеріалів виконавчого провадження, Ізмаїльським ВДВС надано відповідь у формі листа №79005 від 24 вересня 2025 року про направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження №78313477 з ідентифікатором доступу.

24 вересня 2025 року старшим державним виконавцем Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області ПМУ МЮ (м. Одеса) Карабулею Д.А., при примусовому виконанні: виконавчий лист №946/8984/21 виданий Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області постановлено: виконавче провадження з примусового виконання закінчити.

Вирішуючи справу (в частині позовних вимог залишених без задоволення), суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив про надходження на рахунок позивача лише коштів, накладення арешту на які заборонено законом. На час розгляду цієї справи будь-яких документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку боржника, заборонено або існують обмеження звертати стягнення згідно із Законом України "Про виконавче провадження", від банківської установи до відповідача не надходили. Документальне підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом державному виконавцю та суду не надані.

Суд першої інстанції зазначив, що в матеріалах судової справи та матеріалах виконавчого провадження документи із банківських установ з повідомленням про те, що на кошти, які знаходяться на рахунку боржника, заборонено звертати стягнення, відсутні. Отже, банк визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом не заборонено накладати арешт та звертати стягнення. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що вимога щодо стягнення усієї суми, а не 50 відсотків розміру соціальної допомоги не підлягає задоволенню.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не довів, що його негативні емоції досягли рівня страждань або приниження, які є моральною шкодою, а також, що бездіяльність відповідача спричинила наслідки, які призвели до заподіяння моральної шкоди позивачу, не підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Отже, щодо вимоги про стягнення моральної та матеріальної шкоди, є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Пунктом 2 ч.1 ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Відповідно п.7 ч.3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частинами 1, 2, 6 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно ч.3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Не підлягають арешту кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про виконавче провадження", арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно абз.абз.4, 5 ч.2 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження", абз.абз.3, 4 ч.2 ст. 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які є тотожними за своїм змістом, з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ й організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати у встановлених законом випадках; за іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Колегія суддів зазначає, що на законодавчому рівні установлено максимально допустимі розміри відрахувань у відсотковому відношенні з пенсії боржника за виконавчим провадженням залежно від виду стягнень, що є складником механізму примусового виконання судових рішень.

Крім того, колегія суддів вказує, що рішенням Конституційного Суду України від 22 березня 2023 року №3-р(II)/2023 (справа № 3-98/2022(227/22)) у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) приписів абз.абз.4, 5 ч.2 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження", абз.3, 4 ч.2 ст. 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (щодо гарантованості пенсії, що є основним джерелом існування, не нижче прожиткового мінімуму), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи абз.абз.4, 5 ч.2 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, абз.абз.3, 4 ч.2 ст. 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в тім, що вони унеможливлюють виплату у розмірі не нижче прожиткового мінімуму пенсії, що є основним джерелом існування, призначеної в установленому законом розмірі прожиткового мінімуму.

При цьому положення ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює максимальний розмір відрахувань із заробітної плати для певних видів стягнень, але загальний розмір відрахувань не повинен перевищувати 50%, однак позивачем не надано, а судом не встановлено, що вказані відрахування державним виконавцем відбулось саме із заробітної плати, при цьому слід звернути увагу, що за твердження позивача призначена йому державна допомога є єдиним джерелом доходу.

Частинам 1-3 ст. 68 України "Про виконавче провадження" визначені умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника:

Стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Частиною 1 ст. 72 Закону України "Про виконавче провадження" встановлений порядок звернення стягнення на допомогу з державного соціального страхування та соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства: на допомогу з державного соціального страхування, що виплачується в разі тимчасової непрацездатності та в інших випадках, допомогу по безробіттю та соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства, призначену відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", стягнення може бути звернено виключно за рішеннями про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також втратою годувальника.

Відповідно ч.ч.1, 2 ст. 73 Закону України "Про виконавче провадження", стягнення не може бути звернено на такі виплати:

1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника;

2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням;

3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних;

4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю;

5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами;

6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини;

7) допомогу при усиновленні дитини;

8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування;

9) допомогу на дітей одиноким матерям;

10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом;

11) допомогу на лікування;

12) допомогу на поховання;

13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення;

14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Стягнення не здійснюється також із сум:

1) неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги;

2) грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання;

3) вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом;

4) одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві;

5) грошової допомоги, пов`язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, учасника здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, які втратили функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої зазначеними особами, незалежно від її розміру та джерела походження.

Колегія суддів зазначає, що станом на час прийняття постанови про арешт коштів боржника, так і станом на час вирішення цього спору по суті заявлених позовних вимог, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення відповідача, як зі сторони банку, так і зі сторони позивача про те, що рахунок позивача, відкритий в АТ "Ощадбанк", має спеціальний режим використання.

Враховуючи наявність спеціальної процедури для звернення стягнення на соціальні виплати, виконавець, перед накладенням арешту на банківські рахунки, зобов`язаний пересвідчитись у відсутності спеціального режиму їх використання або відсутності заборон щодо арешту коштів, що перебувають на цьому рахунку. Виокремлення таких рахунків належить до повноважень саме виконавчої служби, оскільки без здійснення такої перевірки виконавець може своїми діями позбавити боржника права на соціальний захист, порушивши тим самим принцип співмірності заходів примусового виконання рішень, передбачений ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження".

Водночас, положеннями ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" визначено обов`язок банку повернути постанову про арешт коштів, якщо рахунок має спеціальний режим використання або на якщо на рахунку існують грошові кошти, на які заборонено звертати стягнення.

Системний аналіз ст.ст. 52 та 59 Закону України "Про виконавче провадження" дає підстави для висновку, що саме на банк, іншу фінансову установу, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, покладено обов`язок повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Вказане кореспондує обов`язку виконавця зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п.п.10, 15 ч.1 ст. 34 цього Закону.

Матеріали справи не містять відомостей про повернення банком постанови виконавця з вказаних вище мотивів.

Не містить таких обмежень, в частині можливості звернення стягнення на пенсію чи інші соціальні допомоги, і ст. 73 Закону України "Про виконавче провадження", якою визначено види коштів, на які не може бути звернено стягнення.

Колегія суддів доходить висновку, що в разі, коли банком при виконанні постанови державного виконавця не було враховано вказане в постанові застереження щодо непоширення арешту на кошти на рахунках, накладення арешту та/або звернення на які заборонено законом, державний виконавець не може відповідати за такі дії іншої юридичної особи.

Аналогічний правовий висновок міститься в ухвалі Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі №727/6404/18.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про надходження на рахунок позивача лише коштів, накладення арешту на які заборонено законом.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи та матеріали виконавчого провадження документи із банківських установ з повідомленням про те, що на кошти, які знаходяться на рахунку боржника, заборонено звертати стягнення, відсутні. Отже, банк визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом не заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вимога щодо стягнення усієї суми, а не 50 відсотків розміру соціальної допомоги не підлягає задоволенню.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта, що виконавчий лист був пред`явлений до виконання із пропуском встановленого строку на його пред`явлення, оскільки вищезазначені посилання не відносяться до предмету розгляду у даній справі, а тому не відносяться до предмету апеляційного розгляду.

Підсумовуючи, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків суду першої інстанції не спростовують, тоді як факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні справи.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 23 березня 2026 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.