Справа № 420/29616/25
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2026-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Вербицької Н.В.,
суддів Джабурії О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2026 року по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Херсонської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,
В С Т А Н О В И Л А :
28 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду позовною заявою, в якій просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Херсонської обласної прокуратури № 517к від 31.07.2025 про його звільнення з посади начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Херсонської обласної прокуратури та з органів прокуратури;
- поновити його на посаді начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Херсонської обласної прокуратури;
- стягнути з Херсонської обласної прокуратури на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.08.2025 по день фактичного поновлення на посаді.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року скасовано та ухвалено постанову про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Херсонської обласної прокуратури № 517к від 31.07.2025 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Херсонської обласної прокуратури та з органів прокуратури.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Херсонської обласної прокуратури з 31 липня 2025 року.

Стягнуто з Херсонської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 серпня 2025 року по 25 лютого 2026 року включно у розмірі 539 864,25грн (п`ятсот тридцять дев`ять тисяч вісімсот шістдесят чотири гривні двадцять п`ять копійок).

27 лютого 2026 року представником позивача направлено до П`ятого апеляційного адміністративного суду заяву про стягнення судових витрат на правову допомогу у розмірі 42 000 грн.

Від Херсонської обласної прокуратури надійшли заперечення на вказану заяву, у яких відповідач вказує, що згідно даних Єдиного реєстру адвокатів України представник позивача адвокат Беженар Євгенія Олександрівна, свідоцтво №000027 видане 30.04.2015 Радою адвокатів Херсонської області здійснює діяльність у формі Адвокатського об`єднання «СНАЧОВ, БЕЖЕНАР та ПАРТНЕРИ». На цей час ОСОБА_2 є учасником юридичної особи код 42259322 АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ «СНАЧОВ, БЕЖЕНАР та ПАРТНЕРИ», тому не могла укладати з позивачем договір про надання правової допомоги як ФОП чи самозайнята особа. За таких обставин надані позивачем договір про надання правової допомоги та акт наданих послуг складені з порушенням чинного законодавства та не можуть бути прийняті судом у якості доказу отримання позивачем правової допомоги. Крім того, наведений розрахунок витрат на правову допомогу не відповідає критерію реальності та співмірності.

Розглянувши подану заяву та врахувавши надані заперечення, колегія суддів доходить висновку про наявні підстави для її часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно приписів ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 16 КАС України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що витрати на професійну правничу допомогу є одним з видів судових витрат і адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право позивача на відшкодування таких витрат за умови їх підтвердження належними доказами.

Відповідно до обставин даної справи, між позивачем та адвокатом Беженар Євгенією Олександрівною 24.12.2025 року укладено договір про надання правничої допомоги в П`ятому апеляційному адміністративному суді за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року. Відповідно до вказаного договору розмір гонорару адвоката становить 42 000 грн.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції позивач надав договір про надання правової допомоги від 24.12.2025 на 3 арк.; квитанцію від 25.12.2025 року про оплату 21 000 грн; квитанцію від 27.01.2026 року про оплату 21 000 грн; акт надання правничої допомоги від 17.02.2025 року.

Крім того, позивач зазначає, що адвокат Беженар Є. О. подала доповнення до апеляційної скарги, приймала участь у судових засіданнях та подавала процесуальні клопотання, що беззаперечно доводить факт надання з її боку правової допомоги Кудю О.С. в суду апеляційної інстанції.

Подаючи заперечення проти ухвалення додаткового судового рішення, відповідач, не заперечуючи факт отримання правової допомоги, наголошував, що представник позивача адвокат Беженар Євгенія Олександрівна здійснює діяльність у формі Адвокатського об`єднання «СНАЧОВ, БЕЖЕНАР та ПАРТНЕРИ», однак договір про надання правничої допомоги укладено з ФОП ОСОБА_2 .

Колегія суддів не приймає наведені вище доводи відповідача, оскільки ст. 13, 14 та 15 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначають можливість здійснення адвокатської діяльності як індивідуально, так і через адвокатське бюро чи адвокатське об`єднання, та не встановлюють заборони адвокату, який є членом адвокатського об`єднання, здійснювати індивідуальну адвокатську діяльність.

Більш того, вирішуючи питання про компенсацію позивачу понесених ним судових витрат визначальною обставиною є факт отримання правової допомоги під час судового розгляду, який не може нівелюватись обставинами підписання договору з адвокатом, як самозайнятою особою, а не з адвокатським об`єднанням, у якому здійснює свою діяльність адвокат.

Отже, матеріалами справи належним чином доведено та відповідачем не спростовано факт отримання правової допомоги позивачем у суді апеляційної інстанції адвокатом Беженар Є.О.

В той же час, колегія суддів керується прецедентною практикою ЄСПЛ (§ 23 справи «Санді Таймс проти Об`єднаного Королівства (№ 2)» (Sunday Times v. UK (№2) від 6.11.1980, скарга № 6538/74), відповідно до якої відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, їх необхідність і, більше того, умова розумності їх розміру.

Таким чином, на суд покладаються вимоги не тільки формально дослідити умови виконання договору про надання правової допомоги, а й встановити співмірність визначеної суми з урахуванням індивідуальних обставин кожної справи.

Отже, у суді апеляційної інстанції також наявні підстави для надання оцінки співмірності заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу, що корелюється з прецедентною практикою ЄСПЛ.

Надаючи оцінку заявленій до відшкодування сумі витрат на правову допомогу, колегія суддів акцентує увагу, що ОСОБА_1 самостійно подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, а адвокат Беженар Є.О. подала доповнення до апеляційної скарги та в подальшому приймала участь у судових засіданнях.

В той же час колегія суддів зауважує на невисокій складності даної справи, оскільки предмет спору стосувався підстав звільнення позивача, а результат розгляду справи ґрунтувався на встановлених обставинах під час розгляду справи у суді апеляційна інстанції, а не на складному юридичному аналізі чинного законодавства, проведеному представником позивача.

Таким чином, колегія суддів, з урахуванням дотримання вимог співмірності та обґрунтованості розміру витрат на оплату послуг адвоката, складності виконаної адвокатом роботи, вважає, що співмірним розміром судових витрат пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції є 15 000 грн (п`ятнадцять тисяч гривень).

Частиною 3 ст.252 КАС України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 15 000 грн.

Керуючись ст.ст.134, 139, 252, 311, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Херсонської обласної прокуратури (Херсонська область, місто Херсон, вулиця Михайлівська, 33, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у загальному розмірі 15 000 грн (п`ятнадцять тисяч гривень).

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: Кравченко К.В.