Справа № 240/7111/25
Суддя: Приходько Оксана Григорівна
Дата ухвалення: 2026-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у зміні способу виконання судового рішення

25 березня 2026 року м. Житомир справа № 240/7111/25

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Приходько О.Г., розглянувши у порядку письмового провадження заяву про зміну способу виконання судового рішення заяву в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

26 лютого 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою (отримано судом 03 березня 2026 року та 09 березня 2026 року внесено до системи авторозподілу суду), в якій просить змінити спосіб і порядок виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2025 року у цій справі встановивши в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років відповідно до положень пункту 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, чинній до 01 жовтня 2017 року, а саме без застосування частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 01 січня 2025 року, з урахуванням проведених виплат, встановивши новий спосіб і порядок виконання рішення, а саме: "Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перераховану за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2025 року у справі № 240/7111/25 заборгованість з пенсійних виплат в сумі 41247,51 грн".

Заява мотивована тим, що рішення суду не виконано в повному обсязі. Згідно з розрахунком пенсійного органу на користь ОСОБА_1 за судовим рішенням нараховано 41247,51 грн пенсії, проте не виплаченої відповідачем.

Ухвалою від 16 березня 2026 року заяву призначено до розгляду у судовому засіданні 25 березня 2026 року.

У запереченні Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області просить відмовити у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду у цій справі, обґрунтовуючи у заяві безпідставність встановлення судового контролю за виконанням судового рішення та подання звіту, тому ці доводи по суті заяви не беруться судом до уваги.

У судове засідання стягувач та боржник (їх представники) не з`явились.

У заяві ОСОБА_1 просив розглянути заяву за правилами письмового провадження; пенсійний орган у поданому запереченні заявив про розгляд заяви без участі Головного управління.

Відповідно до частини другої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) та на підставі частини третьої статті 194 КАС України суд перейшов до розгляду заяви у порядку письмового провадження.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення у цій справі суд виходить з такого.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях зазначав, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі № 560/523/19, від 01 лютого 2022 року у справі № 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справі № 140/279/21.

Відповідно до частини першої статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 378 КАС України невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Оскільки рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2025 року набрало законної сили 29 січня 2026 року, враховуючи звернення заявника (26 лютого 2026 року) до сплину двохмісячного строку з дня набрання законної сили судовим рішенням, імперативне правило щодо зміни способу і порядку виконання судового рішення у цій справі наразі не є застосовним, а суд не знаходить вагомих та достатніх підстав для зміни способу його виконання шляхом стягнення з пенсійного органу відповідних виплат. При цьому суд враховує й те, що ухвалою від 18 березня 2026 року судом встановлено судовий контроль за виконанням судового рішення із зобов`язанням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області упродовж трьох місяців подати звіт про виконання рішення суду, тож, на переконання суду, судом вжито достатніх передбачених КАС України заходів задля забезпечення виконання ухваленого рішення.

Таким чином, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про встановлення або зміну способу та порядку виконання рішення суду у цій справі.

Керуючись статтями 243, 248, 378 КАС України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення або зміну способу та порядку виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2025 року в адміністративній справі № 240/7111/25 залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.Г. Приходько