Справа № 460/12142/25
Суддя: О.О. Максимчук
Дата ухвалення: 2026-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2026 рокум. Рівне№460/12142/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позицій учасників справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся через свого представника до Рівненського окружного адміністративного суду (далі - суд) з адміністративним позовом (позовною заявою) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач-1), Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач-2), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29 січня 2025 року №60 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації» в частині призову позивача на військову службу під час мобілізації до військової частини НОМЕР_1 , а також визнати протиправними дії, пов`язані з прийняттям цього наказу та зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 виключити позивача зі списків особового складу військової частини.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає про те, що відповідач-1 в порушення п. 63 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період від 16.05.2024 №560 протиправно призвав позивача на військову службу під час мобілізації, оскільки у позивача на час проведення такого призову була діюча відстрочка від призову на військову службу, у зв`язку з перебуванням позивача на денній формі навчання. Крім того зауважує, що такі дії відповідача-1 слугували підставою для його зарахування до особового складу військової частини НОМЕР_1 , за відсутності на те правових підстав. З огляду на вищенаведене, позивач звернувся до суду з цим позовом задля відновлення порушеного права на продовження відстрочки від призову під час мобілізації, та просить суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач-1 скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та у строк, встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі, подав до суду свій відзив, в якому на обґрунтування заперечень зазначив, що позивач знаходився на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ), був доставлений 29.01.2025 групою оповіщення до ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, станом на 29.01.2025 правом на відстрочку, відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не користувався та не перебував на спеціальному обліку, як заброньований, відповідно до цього підлягав призову на військову службу по мобілізації. З огляду на вказане відппвідач вважає, що на момент розгляду заяви позивача про надання йому відстрочки, відповідач діяв в межах норм чинного законодавства, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідач-2 скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та подав до суду свій відзив, в якому на обґрунтування заперечень зазначив, що. зобов`язання військової частини НОМЕР_2 скасувати наказ про зарахування у списки особового складу виходить за межі правовідносин між ІНФОРМАЦІЯ_4 та позивачем щодо порядку його призову на військову службу під час мобілізації, яка є предметом розгляду в цій справі. Також зазначає, що факт неотримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації не є підставою для звільнення позивача з військової служби відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», яка визначає виключний перелік таких підстав. А тому відповідач вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

2. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.

Позовна заява подана до суду 17.07.2025 у електронній формі із використанням електронного кабінету підсистеми "Електронний суд" ЄСІТС, надійшла до суду і була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства суду 17.07.2025.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2025 визначено суддю Максимчука О.О. головуючим суддею (суддею-доповідачем) з розгляду справи за вказаною позовною заявою.

Ухвалою від 21.07.2025 суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду і відкрив провадження в адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановив відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву та витребував у відповідача-2 додаткові докази у справі, а саме наказ про включення до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Відповідач-1 скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та у строк, встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі подав 06.08.2025 свій відзив на позов до суду.

Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив відповідача-1 та подав 12.08.2025 до суду свою відповідь на відзив, у якій більш детально конкретизовано доводи та обґрунтування, зазначені у позовній заяві, а також наведено аргументи на спростування тверджень відзиву відповідача-1.

Відповідач-2 скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та подав 17.10.2025 свій відзив на позов до суду, вимог ухвали суду від 21.07.2025 про витребування доказів у справі не виконав.

На момент розгляду справи по суті і ухвалення судом цього рішення інші заяви, клопотання від учасників справи до суду не надійшли, а також суд не здійснював інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

З урахуванням вимог частини 4 статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

3. Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті.

Позивач є військовозобов`язаним та перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією із застосунку «Резерв+», відповідно до якого позивач має відстрочку до 07.02.2025 відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону №3543-XII.

Відповідно до довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо документів про освіту та інформації про навчання ОСОБА_1 слідує, що позивач навчається на денній формі навчання у Надслучанському інституті Національного університету водного господарства та природокористування на денній формі навчання з 01.09.2024. Дата завершення навчання 30.06.2028. Вказаною довідкою підтверджується, що поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту».

Відповідно до сформованих 26.05.2025 та 10.07.2025 витягів із застосунку «Резерв+», позивач з 29.01.2025 визнаний придатним до військової служби на підставі висновку ВЛК від 29.01.2025 та знятий з військового обліку, де підставою зняття є перебування позивача у статусі військовослужбовця.

Відповідно до витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.01.2025 №60 позивача з 29.01.2025 призвано на військову службу під час мобілізації до Військової частини НОМЕР_1 .

26.05.2025 представник позивача звернувся до відповідача-1 із адвокатським запитом, у якому просив надати інформацію: щодо реалізації ОСОБА_1 свого права на отримання відстрочки від проходження військової служби на підставі пункту 1 частини 3статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» станом січень 2025 року: чи відображалась у реєстрі військовозобов`язаних призовників та резервістів Оберіг, інформація про наявність у ОСОБА_1 відстрочки до 7 лютого 2025 року; на підставі чого та коли в реєстр військовозобов`язаних, призовників та резервістів Оберіг, внесено інформацію щодо вищої освіти ОСОБА_1 , (рівень-Бакалавр, заклад освіти - Надслучанський інститут Національного університету водного господарства і природокористування, дата закінчення 30.06.2028.

Відповідач-1 розглянув вказаний запит представника позивача та надав відповідь оформлену листом від 03.06.2025 №1/11945, у якій повідомив, що згідно даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів військовозобов`язаного ОСОБА_1 29.01.2025 було призвано на військову службу під час мобілізації до військової частини НОМЕР_1 . На момент призову на військову службу під час мобілізації правом на відстрочку на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та бронювання не мав. На даний час ОСОБА_1 перебуває в статусі військовослужбовця ЗСУ і наявний функціонал Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не дає змоги переглянути історію змін.

Позивач не погоджується з діями відповідачів щодо призову та направлення його на військову службу під час мобілізації, що слугувало підставою для звернення до суду із адміністративним позовом (позовною заявою) у цій справі з наведеними вище позовними вимогами до відповідача.

Отже у цій справі, яка розглядається судом, предметом спору є наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29 січня 2025 року №60 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації» в частині призову позивача на військову службу під час мобілізації до військової частини НОМЕР_1 , а також дії, пов`язані з прийняттям цього наказу та зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 виключити позивача зі списків особового складу військової частини.

4. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та висновки суду.

Встановивши наведені вище фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини, суд вважає, що до спірних правовідносин за наведених фактичних обставин справи підлягають застосуванню такі норми права.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

В силу статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан.

Указом Президента України №69/2022 "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року було оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Пунктом 8 цього Указу визначено місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку:

1) своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини;

2) здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України;

3) виділення тимчасово будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів, надання послуг Збройним Силам України, Національній гвардії України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, Державній спеціальній службі транспорту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та іншим військовим формуванням України відповідно до мобілізаційних планів.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII).

Стаття 1 Закону №3543-XII передбачає, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону №3543-XII проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Згідно з ч. 5 ст. 4 Закону №3543-XII вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.

За змістом ст. 2 Закону №3543-XII правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України Про оборону України, цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №223-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

Частиною 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ передбачає, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 цього Закону проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Згідно з ч. 5 ст. 1 Закону №2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

За змістом ч. 9 ст. 1 Закону №2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону №2232-ХІІ початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону №2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.

Статтею 22 Закону №3543-ХІІ закріплені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 22 Закону №3543-ХІІ під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

Громадяни, які перебувають у запасі, завчасно приписуються до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу.

При цьому, ст. 23 Закону №3543-ХІІ встановлено вичерпний перелік осіб, яким надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації та перелік осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Пунктом 1 частиною 3 статті 23 Закону №3543-XII визначено, що призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

Суд з матеріалів справи встановив, що позивача з 01.09.2024 зараховано до Надслучанського інституту Національного університету водного господарства та природокористування студентом 1 курсу денної форми здобуття освіти за спеціальністю 205 «Лісове господарство». Вказане підтверджується договорами №17//2024 від 19.08.2024 та №18/2024-4 від 19.08.2024.

Відповідно до довідки про здобувача освіти за даними Єдиної електронної бази з питань освіти, інформація про поточне здобуття освіти: ОСОБА_1 , назва закладу освіти - Надслучанський інститут Національний університет водного господарства та природокористування, ступінь/ рівень освіти - бакалавр, форма здобуття освіти - денна, дата початку здобуття освіти 01.09.2024, дата завершення здобуття освіти 30.06.2028, номер наказу про зарахування - 44, дата наказу про зарахування 19.08.2024. У графі: на підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною 2 статті 10 Закону України «Про освіту» зазначено «Так, не порушує».

З огляду на вказане, у позивача наявне право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону №3543-XII.

Пункт 5 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487(далі - Порядок №1487) визначає, що з метою ведення військового обліку в державі створюється система військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - система військового обліку).

Системою військового обліку є сукупність узгоджених за завданнями державних органів, підприємств, установ та організацій, які ведуть військовий облік та забезпечують її функціонування із застосуванням засобів автоматизації процесів та використанням необхідних баз даних (реєстрів), визначених законодавством.

Головною вимогою до системи військового обліку є забезпечення повноти та достовірності даних, що визначають кількісний склад та якісний стан призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з пунктом 6 Порядку №1487 для забезпечення та організації належного функціонування системи військового обліку в державі Міноборони затверджує порядок ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, вимоги до технічного опису сервісу електронної інформаційної взаємодії між цим реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, зазначені в Законі України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів». В силу п. 17 Порядку №1487 військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний та спеціальний.

На загальному військовому обліку перебувають військовозобов`язані та резервісти, які не заброньовані за державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями на період мобілізації та на воєнний час.

Військовозобов`язані, які згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» заброньовані за державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями на період мобілізації та на воєнний час, перебувають на спеціальному військовому обліку.

Пункт 79 Порядку встановлює, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки серед іншого:

організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку;

організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям;

організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них;

виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів; тощо.

Пунктами 80-81 Порядку №1487 встановлено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до затверджених розпорядженнями голів відповідних районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, міських голів планів щороку (у тому числі позапланово) перевіряють стан військового обліку в державних органах, органах місцевого самоврядування, а також на підприємствах, в установах та організаціях, в яких працюють військовозобов`язані, які заброньовані за цими органами, підприємствами, установами та організаціями на період мобілізації та на воєнний час, а також військовозобов`язані, яким видані мобілізаційні розпорядження. Решта державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій перевіряються один раз на чотири роки.

Взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, підрозділах Служби зовнішньої розвідки здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків, визначених у пункті 15 цього Порядку). При цьому взяття на військовий облік, зняття або виключення з нього здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України та військово-облікових документів, визначених у пункті 20 цього Порядку.

Районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, органи СБУ, підрозділи Служби зовнішньої розвідки беруть на військовий облік, знімають або виключають з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, у яких відсутні військово-облікові документи, лише після відновлення зазначених документів.

У той же час додатком №2 до Порядку №1487 є Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Правила), пунктом 1 яких встановлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема:

- перебувати на військовому обліку за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності;

- не змінювати місце проживання з моменту оголошення мобілізації та у воєнний час без дозволу керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів СБУ, Служби зовнішньої розвідки - без дозволу відповідного керівника);

- особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;

- подавати щороку до 1 жовтня до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки документи, що підтверджують право громадян на відстрочку від призову на строкову військову службу.

Аналізуючи вищевикладені норми суд зазначає, що не лише у військовозобов`язаного громадянина є обов`язок щодо повідомлення органів ТЦК про наявність підстав для відстрочки, а й органи ТЦК зобов`язані перевіряти та володіти інформацією щодо статусу особи з метою недопущення протиправних дій щодо такої особи, а тому твердження відповідача-1 про те, що на момент доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 29.01.2025,були відсутні дані щодо наявності у позивача відстрочки від призову на військову службу, не відповідають дійсності, враховуючи також те, що згідно наданого позивачем витягу із застосунку «Резерв+» у позивача була наявна діюча відстрочка на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону №3543-ХІІ до 07.02.2025.

Крім того, відповідач-1 мав перевірити наявність чи відсутність у позивача права на відстрочу від призову за мобілізацією, ураховуючи відповідне звернення позивача про продовження йому діючої відстрочки від призову на військову службу, у зв`язку з перебуванням його на денній формі навчання у Надслучанському інституті Національного університету водного господарства та природокористування.

Водночас, перевірка наявності відстрочки в силу норм Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 є повноваженнями саме ТЦК.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу на приписи Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560 (з наступними змінами та доповненнями; далі - Порядок №560), який визначає процедуру надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Суд звертає увагу на п. 63 Порядку №560, згідно якого військовозобов`язані, у яких строк дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не завершився, на медичний огляд не направляються, крім випадків, коли військовозобов`язані приймаються на військову службу за контрактом або самостійно виявили бажання пройти медичний огляд.

Аналіз викладеного дає підстави для висновку, що військовозобов`язані, які перебувають у процесі оформлення бронювання або ж іншої відстрочки від призову, а так само і військовозобов`язані, які мають діючу відстрочку, на медичний огляд не направляються.

Проте, вказана обставина не була перевірена посадовими особами відповідача-1, внаслідок чого позивача протиправно було доставлено для проходження військово-лікарської комісії та визнано придатним до військової служби, що у подальшому слугувало підставою для призову позивача на військову службу та зарахування його до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Водночас, як суд уже зазначив вище, позивач є студентом 1 курсу денної форми навчання у Надслучанському інституті Національний університет водного господарства та природокористування, здобуває ступінь освіти «бакалавр» та згідно даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти поточне здобуття освіти не порушує послідовність, визначену ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту». Крім того, з наявної в матеріалах справи копії із застосунку «Резерв+» слідує, що позивач має відстрочку від призову на військову службу відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону №3543-XII до 07.02.2025.

Зважаючи на викладене, на час призову позивача на військову службу та зарахування його до списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 , позивач мав діючу відстрочку від призову на військову службу, яка підлягала продовженню на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону №3543-XII. Однак, відповідачем-1 не було належним чином з`ясовано, що позивач не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, не вжито жодних заходів щодо з`ясування таких обставин. Крім того, необізнаність відповідача-1 про наявність у позивача права на відстрочку від призову не спростовує того факту, що позивач не підлягав призову на військову службу під час мобілізації у відповідності до статті 23 Закону №3543-XII.

Зважаючи на досліджені обставини та докази, суд вважає обґрунтованою позовну вимогу про визнання протиправними дій відповідача-1 в частині прийняття наказу начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.01.2025 №60 про призов позивача на військову службу під час мобілізації, внаслідок чого обґрунтованою також є похідна вимога про визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.01.2025 №60 в частині призову ОСОБА_1 та направлення його на військову службу під час мобілізації у склад Військової частини НОМЕР_1 .

Як наслідок, наказ Військової частини НОМЕР_1 в частині зарахування позивача до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 також є протиправним, як прийнятий на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.01.2025 №60.

Суд зауважує, що з метою вжиття заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин справи та повного, всебічного й об`єктивного вирішення спору по суті, суд ухвалою від 21.07.2025 витребував у відповідача-2 додаткові докази, зокрема копію наказу про включення до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 . Однак, витребувані докази від відповідача-2 до суду не надходили, як і повідомлення про неможливість їх подання.

За приписами частини 9 статті 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Відповідно до п. 3, 4, 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти серед іншого рішення, зокрема, про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; застосувати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача необхідно керуватись принципом верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь- яких інших умов для цього.

Окрім того, відповідно до частини 3 та 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд приходить висновку, що для відновлення порушених прав позивача належним способом захисту буде визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.01.2025 №60 в частині призову ОСОБА_1 та направлення на військову службу під час мобілізації до ВЧ НОМЕР_1 , а також зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до приписів частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи встановлені судом у цій справі і описані вище фактичні обставини, відповідні їм правовідносини, застосовані до них судом норми права, суд дійшов до висновку, що у цій справі наявні фактичні і правові підстави для ухвалення судом рішення про задоволення позову повністю.

5. Розподіл судових витрат.

З огляду на приписи чинного законодавства при зверненні до суду із позовною заявою у цій справі позивач сплатив до бюджету судовий збір у розмірі 968,96 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним документом. З урахуванням наведеного та оскільки суд визнав по суті обґрунтованою позовну вимогу позивача щодо визнання протиправними дій відповідача-1 та зобов`язання його до вчинення певних дій, то понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у зв`язку із розглядом справи (за подання позовної заяви) підлягають присудженню на його користь у розмірі 968,96 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 відповідно до приписів частини 1 статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.01.2025 №60 в частині призову ОСОБА_1 та направлення його на військову службу під час мобілізації у склад Військової частини НОМЕР_1 .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 понесені витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 );

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_4 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ).

Суддя Олександр МАКСИМЧУК