Справа № 240/10119/26
Суддя: Приходько Оксана Григорівна
Дата ухвалення: 2026-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

23 березня 2026 року м. Житомир справа № 240/10119/26

категорія 109020000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Приходько О.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Андрушівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Андрушівської міської ради, в якій позивачки просять суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення шістдесят дев`ятої сесії восьмого скликання Андрушівської міської ради Житомирської області від 30 січня 2026 року № 78 "Про відмову у скасуванні рішення виконкому Бровківської сільської Ради народних депутатів від 20 лютого 1996 року "Про передачу земельних ділянок у приватну власність" в частині передачі ОСОБА_3 та наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою передачі в оренду ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ";

- зобов`язати відповідача надати позивачкам дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою передачі в оренду для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,25 га, в АДРЕСА_1 .

Згідно з пунктами 3, 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Визначаючись щодо прийняття позовної заяви до розгляду суд виходить з такого.

За приписами частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до частини першої статті 160 КАС України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Пунктом 9 частини п`ятої статті 160 КАС України визначено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Пунктами 4 та 5 частини п`ятої статті 160 КАС України передбачено, що у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Системний аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що процесуальний закон передбачає звернення кожної окремої особи (фізичної чи юридичної) за захистом саме її порушеного права, свободи чи інтересу, при цьому допускаючи звернення у поданому позові вимог до декількох відповідачів.

За змістом позовної заяви "позивачем" вказано ОСОБА_1 , а "позивачем 2" ОСОБА_2 , тобто позовні вимоги заявлено двома позивачками до одного відповідача.

Відповідно до пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Вирішуючи питання застосування положень статті 172 КАС України суд бере до уваги те, що відповідно до частини другої статті 172 КАС України суд може, водночас не зобов`язаний, за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ (не позовів) за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Як встановлено у частині третій статті 172 КАС України об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній зі справ.

Відтак, таке право виникає лише після відкриття провадження по кожній зі справ.

У таких висновках суд враховує прямий припис частини першої статті 172 КАС України, яким установлено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Отже, адміністративним процесуальним законодавством не передбачено можливості звернення з колективним адміністративним позовом, оскільки колективний позов - це процедура процесуальної співучасті, спрямована на об`єднання однорідних вимог чисельної групи осіб, з правовими наслідками для них, в єдине провадження. Тому суд зазначає, що за умови множинності сторін згідно з клопотанням учасника справи або з власної ініціативи адміністративний суд має процесуальне право об`єднати в одне провадження кілька адміністративних справ, тобто позовів окремих позивачів, провадження за якими відкрито у конкретних справах з однорідними позовними вимогами, які базуються на однакових або подібних спірних правовідносинах.

Разом з тим, суд звертає увагу позивачок на те, що правилами частини четвертої статті 172 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

А тому суд бере до уваги, що позовна заява мотивована тим, що "рішенням Бровківської сільської Ради народних депутатів Андрушівського району Житомирської області від 20 лютого 1996 року було безкоштовно передано у приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0, 25 га цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 . При прийнятті вказаного рішення органом місцевого самоврядування не було враховано, що власником вищевказаного житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 був не тільки ОСОБА_3 , а й ОСОБА_1 . Виходячи з вищенаведеного, позивачки мають право на виділення їм по 1/2 часток земельної ділянки, наданої для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, оскільки будинок належить їм на праві спільної часткової власності. Тому позивачки ініціювали оформлення у користування земельної ділянки, на якій розміщений будинок з господарськими будівлями та спорудами, звернувшись 09 грудня 2025 року із письмовою заявою до відповідача.".

Суд також враховує, що за таких мотивів, позивачками заявлено позовну вимогу, зокрема, про визнання протиправним та скасування рішення шістдесят дев`ятої сесії восьмого скликання Андрушівської міської ради Житомирської області від 30 січня 2026 року № 78 "Про відмову у скасуванні рішення виконкому Бровківської сільської Ради народних депутатів від 20 лютого 1996 року "Про передачу земельних ділянок у приватну власність" в частині передачі ОСОБА_3 у приватну власність земельних ділянок загальною площею 0,30 га. Тобто фактично у такий спосіб заявлено вимоги щодо майнового права (власність) земельних ділянок третьої особи ( ОСОБА_3 ).

В цьому аспекті суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції, які зводяться до того, що до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є виконання ним публічно-владних управлінських функцій саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Натомість приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило майнового, приватного права чи інтересу, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії чи рішення суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на всі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних (господарських) справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин.

Так, у постанові від 13 листопада 2019 року у справі № 823/1984/16 Велика Палата Верховного Суду сформувала правий висновок: "Адміністративні суди розглядають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.".

Тому суд вважає доцільним звернути увагу позивачок, що розгляд цього спору в порядку адміністративного судочинства окремо від розгляду спору щодо належності речового права на спірні земельні ділянки не розв`яже остаточно спір.

За викладених у цьому судовому рішенні процесуальних положень КАС України та враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду щодо юрисдикційного розмежування вирішення земельних спорів, суд не вбачає підстав для прийняття до розгляду позовної заяви, яка відповідно до норми пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС України підлягає поверненню особі, яка її подала.

Одночасно суд роз`яснює, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення.

Керуючись статтями 169, 172, 243, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Андрушівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії повернути позивачкам.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.Г. Приходько