Справа № 240/7993/26
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2026-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

24 березня 2026 року м. Житомир

справа № 240/7993/26

категорія 106030200

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Горовенко А.В., перевіривши виконання вимог законодавства при поданні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати середнього заробітку (індексація грошового забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.05.2024 по 25.12.2025;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 середній заробіток (індексація грошового забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.05.2024 по 15.12.2025, за шість місяців, без застосування принципу співмірності цієї суми щодо коштів, які роботодавець невчасно сплатив працівникові;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, за весь час затримки виплати за період з 01.01.2016 по 25.12.2025;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати за період з 01.01.2016 по 25.12.2025.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 06.03.2026 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання до суду: заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами на підтвердження поважності причин його пропуску.

У визначений судом строк, на усунення недоліків позовної заяви, позивач надіслав до суду заяву за вх.№19668/26 у якій просить прийняти до розгляду його позовну заяву, вважати строк звернення до адміністративного суду не пропущеним, поновити пропущений строк звернення до суду та відкрити провадження у справі.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду із даним позовом, зазначає, що оскільки відповідач фактично розрахувався з позивачем 25.12.2025, та звернувся до суду 02.03.2026, в межах тримісячного строку звернення до суду з урахуванням ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у редакції після 19.07.2022, які, у свою чергу, передбачають тримісячний строк звернення до суду з позовом про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, то, на думку позивача, він не порушив строку звернення до суду та звернувся з позовом із дотриманням встановленою статтею 122 КАС України строку.

Суд зазначає, що наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 р. №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В силу частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

У своїй позовній заяві позивач зазначає, 25.12.2025 відповідачем на його картковий рахунок сплачено кошти у розмірі 306930,90 грн.

Також, позивачем вказано, що з метою з`ясування щодо виплати здійсненої відповідачем, звернувся з заявою від 01.01.2026 про надання документальної інформації, щодо рішень суду які були виконані військовою частиною, вказати розмір виплачених грошових сум, які були нараховані та виплачені на виконання цих рішень суду, та надати розрахунки проведених виплат. Крім того, позивач просив, з урахуванням приписів частини 1 статті 117 КЗпП України виплатити його середній заробіток за весь час затримки грошового забезпечення по день фактичного розрахунку.

Відповідачем надано відповідь від 15.01.2026 №130 в якій повідомлено, що здійснено виплату на виконання рішень суду у справі №240/13465/24 та №240/13391/24.

У постанові від 11.02.2021 у справі №240/532/20 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду відступив від висновку щодо застосування частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України для обчислення строку звернення до адміністративного суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, викладеному в постановах Верховного Суду від 30.01.2019 (справа №806/2164/16), від 11.02.2020 (справа №420/2934/19), від 13.03.2019 року (справа №813/1001/17) (перелік судових рішень не є вичерпним), та підтримав висновок, викладений в постановах Верховного Суду від 04.12.2019 (справа №815/2681/17) та від 22.01.2020 (справа №620/1982/19), відповідно до якого строк звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору в частині вимог, які стосуються несвоєчасного розрахунку при звільненні та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України.

Аналогічного правового висновку щодо того, що встановлений нормами частини п`ятої статті 122 КАС України місячний строк є спеціальним строком для звернення до суду з позовом, що стосується стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні Верховний Суд дійшов у постанові від 09.01.2024 у справі №620/3102/20.

У свою чергу перебіг строку звернення до суду про виплату середнього заробітку (грошового забезпечення) за несвоєчасний розрахунок при звільненні розпочинається з дати фактичного розрахунку з позивачем.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом і у постановах від 23.12.2020 у справі №560/4006/19, від 22.01.2020 у справі №620/1982/19, від 11.02.2021 у справі №240/532/20, від 28.06.2023 у справі №560/11489/22, від 30.01.2025 у справі №320/26833/23.

У постанові від 21.11.2024 у справі №620/9315/23 Верховний Суд вказав нате, що у контексті оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо не нарахування та не виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, особа повинна була дізнатися про порушене право після остаточного розрахунку. Тому саме з цього часу необхідно обчислювати перебіг строку звернення до адміністративного суду.

Таким чином, встановленим строком для звернення до адміністративного суду із заявленими позивачем позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є місячний строк.

З матеріалів справи встановлено, що позивачу належні суми при звільненні були виплачені на виконання рішень суду у повному обсязі 25.12.2025, а тому місячний строк звернення позивача до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні розпочався 25.12.2025.

Водночас, до суду позивач звернувся лише 02.03.2026, тобто з пропуском місячного строку з дня остаточного з ним розрахунку.

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Суд критично ставиться до доводів позивача в обґрунтування поважності підстав для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, про те, що право на звернення до суду у спірних правовідносинах обмежено тримісячним строком.

Частиною другою та п`ятою статті 44 КАС України визначено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на звернення з позовом у публічно-правових відносинах.

Встановлення строків звернення до суду передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій щодо захисту своїх прав, свобод та інтересів.

Інститут строків звернення до суду в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вказані позивачем у заяву за вх.№19668/26 підстави для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із даною позовною заявою, є неповажними.

Відповідно до пунктів 1 та 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху та у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на викладене, оскільки недоліки позовної заяви, залишеної без руху не усунено позивачем у повному обсязі у строк, встановлений судом, то суд дійшов висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , що не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 243, 248, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

ухвалив:

1. Визнати неповажними, вказані позивачем у заяві за вх. №19668/26, підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду із позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, зобов`язання вчинити дії.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, зобов`язання вчинити дії, - повернути позивачу без розгляду.

3. Копію ухвали надіслати позивачу не пізніше наступного дня після її постановлення.

4. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

5. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя А.В. Горовенко