Справа № 160/21955/24
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2026-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНіколайчук С.В.
за участі секретаря судового засіданняБеседі Г.Р.
представник позивача представник відповідача 1 прелдставник відповідача 2 Терехова О.О. Попова І.В. не з`явився (повідомлений належним чином)
14.08.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат Імені Ілліча» (надалі позивач, ПРАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА) до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (надалі відповідач - 1), Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (надалі відповідач - 2), в якій позивач просить суд:
Суд переніс розгляд справи на 26.02.2026 на 14:40, на 24.03.2026 о 14:00 год.
02.02.2026 до суду надійшло клопотання від представника відповідача-1 про залишення позову без розгляду через пропуск строку звернення до суду, яке обґрунтовано тим, що дотримання позивачами строку звернення до суду передує розгляду питання щодо правомірності дій відповідача, що оскаржуються (розгляду справи по суті). Встановлення обставин, що свідчать про порушення строку звернення до суду є перешкодою для розгляду справи по суті. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Відповідач вважає, що позовні вимоги стосовно правовідносин 03.05.2023 обґрунтовано повинні залишитися без розгляду через пропуск шестимісячного строку звернення до суду керуючись частиною другою статті 122 КАС України.
Представник позивача подав заперечення на клопотання про залишення позову без розгляду, де вказав, що у цій справі ПРАТ «ММК ІМ.ІЛЛІЧА» 13.08.2024 року звернувся до суду першої інстанції із позовною заявою до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про стягнення з Державного бюджету через Головне управління державної казначейської служби у Дніпропетровській області на користь позивача пені в розмірі 1 523 247,50 грн. із зарахуванням коштів на рахунок позивача.
Пеня стягується на неповернуту своєчасно позивачу суму надміру сплаченого до бюджету податку на прибуток підприємств на підставі пп. 129.1.5. п.129.1, п. 129.4 ст.129 Податкового кодексу України за період прострочення з 13.02.2024 по 12.08.2024 року.
Тобто кожний день триваючого порушення є новою датою порушення права позивача та новою датою, коли сторона дізналась чи могла дізнатись про порушення свого права, оскільки таке порушення відбувається щодня., тому останнім не пропущено строк звернення до суду з цим позовом.
Представники сторін в судовому засіданні підтримали свої правові позиції стосовно заявленого клопотання.
Розглянув клопотання представника відповідача 1 про залишення позову без розгляду та пояснення представника позивача, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд зробив висновок про відсутність обґрунтованих підстав для залишення позову без розгляду, виходячи з таких міркувань.
Пунктом 8 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
З матеріалів справи слідує, що 19.04.2023 року ПРАТ «ММК ІМ.ІЛЛІЧА» в порядку ст. 43 ПКУ звернулось до відповідача-1 із заявою про повернення надміру сплаченого податку на прибуток підприємств у розмірі 18 469 111 грн шляхом зарахування на поточний рахунок платника податку.
На дату звернення позивача із заявою про повернення коштів не минуло 1095 днів з дати виникнення такої переплати податку, у позивача був відсутній податковий борг за всіма видами податків та обов`язкових зборів та в інтегрованій картці платника податків обліковувалась сума надміру сплачених кошті за платежем 1102100 «Податок на прибуток приватних підприємств» в розмірі 34 647 450,37 грн.
За наведеного, за наслідками подання позивачем вказаної заяви відповідач-1 повинен був не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви підготувати і направити до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (відповідачу-2), висновок про повернення позивачу належних сум коштів з відповідного бюджету (п.43.5 ст. 43 Податкового кодексу України).
Оскільки заяву позивача відповідач-1 отримав 19 квітня 2023 року, відповідно до пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України висновок про повернення належних позивачу коштів відповідач-1 був зобов`язаний передати органу казначейства до 02 травня 2023 року (за 5 робочих днів двадцятиденного строку з дня подання відповідної заяви, який закінчувався 09 травня 2023 року).
Відповідач-1 листом №2591/6/32-00-51-08 від 28.04.2023 безпідставно залишив заяву позивача про повернення надміру сплаченого податку без виконання за відсутності у даному листі обґрунтування неправомірності повернення коштів.
Через бездіяльність відповідача-1, яка полягала у не складенні та не направленні відповідачу-2 висновку про повернення надміру сплаченого податку на прибуток підприємств в розмірі 18 469 111 грн, тобто за відсутності цього висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (відповідач-2 у справі) не мав можливості здійснити повернення позивачу надміру сплачених грошових зобов`язань у порядку та строки, встановлені п.43.5 ст. 43 Податкового кодексу України, тобто до 09.05.2023 року.
Таким чином, датою початку порушення права позивача на повернення з бюджету надміру сплачених коштів через протиправну бездіяльність та з вини відповідача-1 є 03.05.2023 року дата, з якої почалось прострочення відповідачем-1 покладеного на нього законодавчого обов`язку з надсилання висновку про повернення позивачу надміру сплачених до бюджету грошових зобов`язань за відсутності законодавчо визначених підстав для відмови контролюючим органом у поверненні коштів.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При триваючому порушенні відповідачем-1 вимог п. 43.5. ст. 43 Податкового кодексу України позивач може звернутися із позовом про стягнення пені протягом всього строку, протягом якого триває правопорушення, оскільки правова природа пені полягає в тому, що вона обчислюється окремо за кожним днем нарахування пені.
Тобто кожний день триваючого порушення є новою датою порушення права позивача та новою датою, коли сторона дізналась чи могла дізнатись про порушення свого права, оскільки таке порушення відбувається щодня.
Право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, яку відповідно до частини першої статті 122 КАС України може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною другою статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Порушення має місце як тоді, коли негативні наслідки вже настали (наприклад, відбулося стягнення штрафу), так і тоді, коли вони лише можуть настати з певною вірогідністю (наприклад, винесене рішення про стягнення штрафу).
Порушення інтересів особи може полягати також у невизначеності публічних правовідносин за її участю, коли у сторін існують різні уявлення щодо взаємних прав та обов`язків.
День, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав , свобод чи інтересів. Цим днем може бути: день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи; день отримання поштового відправлення, в якому особі надіслано рішення, яке вона оскаржує; день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії; день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).
Доказами, які свідчать про день, коли особа дізналася про порушення своїх прав, зокрема, можуть бути: розписка про одержання рішення, докази відправки та отримання кореспонденції, акт про відмову одержати документ (надати пояснення), довідки, складені особами, у випадках, передбачених законом, тощо.
Разом з тим, відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Таким чином, строк, передбачений частиною другою статті 122 КАС України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Водночас поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.
Суд звертає увагу, що, якщо на думку позивача, протиправна бездіяльність не закінчується після спливу законодавчо визначено строку, а продовжує тривати доти, допоки не будуть встановлені обставини, які дозволять визначити, чи були дотриманні приписи цього закону в точному його розумінні. Якщо вона (бездіяльність) триває і порушує права певної особи, то така особа, якщо вважає за можливе отримати судовий захист проти них, вправі звернутися до суду.
Проаналізувавши вищенаведене, можна зробити висновок, що клопотання представника відповідача 1 про залишення позову Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» без розгляду, з підстав пропуску строку звернення до цим позовом до суду, не підлягає задоволенню.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Так рішенням Європейського Суду з прав людини по справі "Іліан проти Туреччини" слідує, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.
У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».
Тобто правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, навіть у разі пропуску строку звернення до суду без відповідних додаткових обґрунтувань суд не може його застосувати.
На підставі вищевикладеного, суд зробив висновок про відмову у задоволенні клопотання відповідача 1 про залишення позовної заяви без розгляду.
Керуючись статтями 122, 123, 240, 243, 248, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 26.03.2026 року.

Суддя С.В. Ніколайчук