Справа № 300/5891/25
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2026-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"26" березня 2026 р. справа №300/5891/25

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Чернохатній Дмитро Анатолійович, до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Чернохатній Дмитро Анатолійович, звернувся в суд із позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , Національного університету оборони України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання до вчинення дій.

Ухвалою від 27.08.2025 суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Боршовський Т.І. відкрив провадження в адміністративній справі та вирішив її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ухвалою судді Боршовського Т.І. від 27.08.2025 про роз`єднання позовних вимог вирішено у провадженні цієї справи розглядати вимоги до військової частини НОМЕР_1 про: визнання протиправною бездіяльності щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 21.09.2020 включно, відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078; зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію-різницю грошового забезпечення 4463,15 грн. в місяць у загальній сумі 137018,71 грн. за період з 01.03.2018 по 21.09.2020 включно, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 №44; визнання протиправною бездіяльність щодо врахування індексації грошового забезпечення при обрахунку допомоги на оздоровлення за 2018, 2019, 2020 роки; зобов`язання провести перерахунок та виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2018, 2019, 2020 роки, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати, індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 №44.

У зв`язку з відрахуванням судді ОСОБА_2 зі штату Івано-Франківського окружного адміністративного суду (наказ від 03.03.2026 №55-ОС) проведено 12.03.2026 повторний автоматизований розподіл даної судової справи між суддями.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду даної справи визначено суддю Могилу А.Б.

Ухвалою судді від 20.03.2026 прийнято до провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 та розпочато з початку розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач 27.10.2025 подав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропущенням строку звернення до адміністративного суду. В обґрунтування клопотання зазначив, що грошове забезпечення є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі його розмір відомий особі, яка його отримує. Отже, з дня отримання грошового забезпечення особою, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів, у тому числі й щодо розміру нарахування та виплати грошового забезпечення та його індексації, а при звільненні відповідних компенсаційних виплат. Таким чином, строк звернення до суду пропущено позивачем, оскільки ОСОБА_1 04.09.2020 виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Розглянувши заявлене клопотання, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спірних правовідносин у даній справі є нарахування та виплати індексації грошового забезпечення у належному розмірі за період з 01.03.2018 до 21.09.2020.

Таким чином, спір щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення, пов`язаний з недотриманням законодавства про оплату праці.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин») у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частину другу статті 233 КЗпП України викладено в редакції, згідно з якою із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення сум належних йому при звільненні. Після цієї дати строк звернення до суду зі спором про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, обмежений трьома місяцями з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Верховний Суд у складі cудової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду, вирішуючи питання щодо застосування статті 233 КЗпП України, в частині строку звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати, у постанові від 21.03.2025 по справі №460/21394/23 дійшов висновків, що якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»).

Суд зазначає, що спірні правовідносини виникли до набрання чинності Законом №2352-ІХ, та на момент їх виникнення строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.

Таким чином, відсутні підстави для застосування строку до спірних правовідносин, оскільки момент їх виникнення частина 2 статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.

Отже, в задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись статтями 122, 248, 256, 257, 260, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відповідача про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Чернохатній Дмитро Анатолійович, до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання до вчинення дій, відмовити.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.