Справа № 420/7530/25
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2026-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/7530/25

Категорія: 111030000 Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту:23.10.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління (далі - ГУ) ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішення:

- №1-1511- НОМЕР_1 від 03 липня 2024 року;

- №1-1511-UA0052726 від 03 липня 2024 року;

- №1-1511-UA0052726 від 03 липня 2024 року;

- №1-1511-UA0052726 від 03 липня 2024 року;

- №1-1511-UA0052726 від 03 липня 2024 року;

- №1-1511-UA0052726 від 03 липня 2024 року;

- №1-1511-UA0052726 від 03 липня 2024 року;

- №0-1511-UA0052726 від 20 травня 2024 року;

- №0-1511-UA0052726 від 20 травня 2024 року;

- №0-1511-UA0052726 від 20 травня 2024 року;

- №0-1511-UA0052726 від 20 травня 2024 року;

- №0-1511-UA0052726 від 20 травня 2024 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що він підпадає під статус сільськогосподарського товаровиробника, а належні йому на праві власності нежитлові приміщення не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу пп."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПК України. Тому, визначення грошових зобов`язань по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не можна вважати обґрунтованим та правомірним, що за своєю сукупністю створює підстави для скасування оспорюваних рішень контролюючого органу.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що ГУ ДПС в Одеській області не погоджується з позовними вимогами, вважає доводи позивача необґрунтованими та безпідставними. Відповідач зазначав, що керуючись ст.ст 266 та 102 ПК України на ім`я ОСОБА_1 в автоматичному режимі згідно даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС сформовано податкові повідомлення рішення за податкові періоди 2021-2023 роки за об`єкти нерухомого майна. Відповідач вказує, що виходячи із системного тлумачення норм ПК України необхідно вказати, що законодавець у кожному буквеному пункті (від "а" до "л") передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Заява щодо неможливості виконання податкових зобов`язань відповідно до Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 липня 2022 №225, ОСОБА_1 до ГУ ДПС в Одеській області не надавалась.

Відповідач вважав, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято законно та обґрунтовано.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 до ГУ ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області №1-1511-UA0052726 від 03 липня 2024 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області №1-1511-UA0052726 від 03 липня 2024 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області №1-1511-UA0052726 від 03 липня 2024 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області №1-1511-UA0052726 від 03 липня 2024 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області №1-1511-UA0052726 від 03 липня 2024 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області №1-1511-UA0052726 від 03 липня 2024 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області №1-1511-UA0052726 від 03 липня 2024 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області №0-1511-UA0052726 від 20 травня 2024 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області №0-1511-UA0052726 від 20 травня 2024 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області №0-1511-UA0052726 від 20 травня 2024 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області №0-1511-UA0052726 від 20 травня 2024 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області №0-1511-UA0052726 від 20 травня 2024 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 15 951,82 грн.

В апеляційній скарзі ГУ ДПС в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції надав перевагу доводам позивача, не прийнявши до уваги доказів відповідача, що призвело до порушення принципів, закріплених у ст. 8 КАС України, щодо рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, що у свою чергу, призвело до порушення вимог ст.ст. 72, 242 КАС України.

Зокрема, судом першої інстанції не дотримана така основна засада судочинства, передбачена ст. 129 Конституції України, як законність, що передбачає вирішення спору при правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права.

Податковий орган наголошує на правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень, оскільки згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інформаційної системи "Податковий блок", ОСОБА_1 є власником низки об`єктів нежитлової нерухомості, що відповідно до п.п.266.1.1 п.266.1 ст. 266 ПК України визначає його як платника податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Нарахування грошових зобов`язань за період 2021-2023 роки здійснено контролюючим органом в автоматичному режимі на підставі законодавчо встановлених ставок та бази оподаткування (загальної площі об`єктів), а самі ППР оформлені з дотриманням вимог Порядку №1204 та належним чином надіслані платнику згідно зі ст. 42 ПК України.

Також апелянт зазначає, що заява щодо неможливості виконання податкових зобов`язань відповідно до Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №225 (далі Порядок №225), ОСОБА_1 до ГУ ДПС в Одеській області не надавалась.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує, що рішення Одеського окружного адміністративного суду у даній справі є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Аргументи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що не містять жодних заперечень по суті встановлених судом обставин щодо права позивача на податкову пільгу, а посилання на неподання заяви відповідно до Порядку №225 є безпідставним.

Також, у відзиві на апеляційну скаргу, позивач просить суд апеляційної інстанції стягнути з ГУ ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 40 000,00 гривень.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУ ДПС в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС в Одеській області.

ГУ ДПС в Одеській області винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

- №1-1511-UA0052726 від 03 липня 2024 року від ГУ ДПС в Одеській області на ім`я ОСОБА_1 згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст. 54 ПК України та відповідно до пп.266.7.2 п.266.7 ст. 266 ПК України, про визначення суму податкового зобов`язання за 2021 рік за податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплаченого фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості у сумі 134 394,12 грн, адреса: Одеська обл., Болградський рн, село Василівка, дата державної реєстрації 24 грудня 2014 року;

- №1-1511- НОМЕР_1 від 03 липня 2024 року від ГУ ДПС в Одеській області на ім`я ОСОБА_1 згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст. 54 ПК України та відповідно до пп.266.7.2 п.266.7 ст. 266 ПК України, про визначення суму податкового зобов`язання за 2021 рік за податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплаченого фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості у сумі 18 665,85 грн, адреса: АДРЕСА_1 , дата державної реєстрації 10 березня 2018 року;

- №1-1511- НОМЕР_1 від 03 липня 2024 року від ГУ ДПС в Одеській області на ім`я ОСОБА_1 згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст. 54 ПК України та відповідно до пп.266.7.2 п.266.7 ст. 266 ПК України, про визначення суму податкового зобов`язання за 2021 рік за податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплаченого фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості у сумі 26 132,19 грн, адреса: Одеська обл., Болградський р-н, село Василівка, дата державної реєстрації 10 березня 2018 року;

- №1-1511- НОМЕР_1 від 03 липня 2024 року від ГУ ДПС в Одеській області на ім`я ОСОБА_1 згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст. 54 ПК України та відповідно до пп.266.7.2 п.266.7 ст. 266 ПК України, про визначення суму податкового зобов`язання за 2021 рік за податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплаченого фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості у сумі 14 932,68 грн, адреса: Одеська обл., Болградський р-н, село Василівка, дата державної реєстрації 11 вересня 2015 року;

- №1-1511- НОМЕР_1 від 03 липня 2024 року від ГУ ДПС в Одеській області на ім`я ОСОБА_1 згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст. 54 ПК України та відповідно до пп.266.7.2 п.266.7 ст. 266 ПК України, про визначення суму податкового зобов`язання за 2022 рік за податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплаченого фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості у сумі 145 593,63 грн, адреса: Одеська обл., Болградський рн, село Василівка, дата державної реєстрації 24 грудня 2014 року;

- №1-1511- НОМЕР_1 від 03 липня 2024 року від ГУ ДПС в Одеській області на ім`я ОСОБА_1 згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст. 54 ПК України та відповідно до пп.266.7.2 п.266.7 ст. 266 ПК України, про визначення суму податкового зобов`язання за 2022 рік за податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплаченого фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості у сумі 16 177,07 грн, адреса: Одеська обл., Болградський р-н, село Василівка, дата державної реєстрації 11 вересня 2015 року;

- №1-1511- НОМЕР_1 від 03 липня 2024 року від ГУ ДПС в Одеській області на ім`я ОСОБА_1 згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст. 54 ПК України та відповідно до пп.266.7.2 п.266.7 ст. 266 ПК України, про визначення суму податкового зобов`язання за 2022 рік за податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплаченого фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості у сумі 28 309,87 грн, адреса: Одеська обл., Болградський р-н, село Василівка, дата державної реєстрації 20 березня 2015 року;

- № НОМЕР_2 від 20 травня 2024 року від ГУ ДПС в Одеській області на ім`я ОСОБА_1 згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст. 54 ПК України та відповідно до пп.266.7.2 п.266.7 ст. 266 ПК України, про визначення суму податкового зобов`язання за 2022 рік за податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплаченого фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості у сумі 20 221,34 грн, адреса: АДРЕСА_1 , дата державної реєстрації 10 березня 2018 року;

- №0-1511- НОМЕР_1 від 20 травня 2024 року від ГУ ДПС в Одеській області на ім`я ОСОБА_1 згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст. 54 ПК України та відповідно до пп.266.7.2 п.266.7 ст. 266 ПК України, про визначення суму податкового зобов`язання за 2023 рік за податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплаченого фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості у сумі 43 771,62 грн, адреса: Одеська обл., Болградський р-н, село Василівка, дата державної реєстрації 20 березня 2015 року;

- № НОМЕР_3 від 20 травня 2024 року від ГУ ДПС в Одеській області на ім`я ОСОБА_1 згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст. 54 ПК України та відповідно до пп.266.7.2 п.266.7 ст. 266 ПК України, про визначення суму податкового зобов`язання за 2023 рік за податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплаченого фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості у сумі 31 265,30 грн, адреса: АДРЕСА_1 , дата державної реєстрації 10 березня 2018 року;

- №0-1511- НОМЕР_1 від 20 травня 2024 року від ГУ ДПС в Одеській області на ім`я ОСОБА_1 згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст. 54 ПК України та відповідно до пп.266.7.2 п.266.7 ст. 266 ПК України, про визначення суму податкового зобов`язання за 2023 рік за податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплаченого фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості у сумі 25 012,24 грн, адреса: Одеська обл., Болградський р-н, село Василівка, дата державної реєстрації 11 вересня 2015 року;

- № НОМЕР_4 від 20 травня 2024 року від ГУ ДПС в Одеській області на ім`я ОСОБА_1 згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст. 54 ПК України та відповідно до пп.266.7.2 п.266.7 ст. 266 ПК України, про визначення суму податкового зобов`язання за 2021 рік за податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплаченого фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості у сумі 225 110,15 грн, адреса: Одеська обл., Болградський рн, село Василівка, дата державної реєстрації 24 грудня 2014 року.

Не погоджуючись з правомірністю прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи доводиться наявність обов`язкових умов, які є необхідними для звільнення від оподаткування належного позивачу об`єкта нежитлової нерухомості, відмінного від земельної ділянки, відповідно до положень пп."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПК України за 2021-2023 роки.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ПК України.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.

Згідно з п.265.1 ст. 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (пп.266.1.1 п.266.1 ст. 266 ПК України).

Відповідно до пп.266.2.1 п.266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1, 266.3.2 п.266.3 ст. 266 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

В силу положень пп.266.5.1 п.266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до пп."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Отже, для застосування податкової пільги, передбаченої пп."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПК України, та звільнення платника податку від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, необхідною була сукупність таких умов:

- будівля (споруда) належить на праві власності сільськогосподарському товаровиробнику, в тому числі фізичній особі;

- будівля (споруда) відноситься до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000;

- будівля (споруда) не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з Державним класифікатором України будівель та споруд ДК 018-2000.

Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" (група 127 "Будівлі нежитлові інші" клас 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства").

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", що включає підкласи: 1271.1 будівлі для тваринництва, 1271.2 будівлі для птахівництва, 1271.3 будівлі для зберігання зерна, 1271.4 будівлі силосні та сінажні, 1271.5 будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства, 1271.6 будівлі для тепличного господарства, 1271.7 будівлі рибного господарства, 1271.8 будівлі підприємств лісівництва і звірівництва, 1271.9 будівлі сільськогосподарського призначення інші.

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з Державним класифікатором України будівель та споруд ДК 018-2000.

З матеріалів справи вбачається, що належні позивачу на праві власності нежитлові будівлі за своїми технічними характеристиками відносяться до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.

Відтак, вказані об`єкти підпадають під визначення споруд, звільнених від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до пп."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач володіючи наявним майновим комплексом, здійснює розведення тварин, а саме: 1. Утримання та розведення великої рогатої худоби: 6 корівників (літ. Б, Г, К, Л, М, Н) загальною площею 4039,3 кв.м свідчать про масштабне виробництво молока та м`яса великої рогатої худоби 1. Свинарство: 1 свинарник (літ. П) площею 623,5 кв.м призначений для розведення та вирощування свиней 1. Допоміжна інфраструктура: Кормоцех (літ. І) площею 126,0 кв.м призначений для виготовлення та підготовки кормів для тварин Склад (літ. Е) площею 265,9 кв.м використовується для зберігання кормів, інвентарю та допоміжних матеріалів Лабораторія (літ. Д) площею 57,2 кв.м слугує для ветеринарного контролю та моніторингу здоров`я тварин 1. Інфраструктура життєзабезпечення: Їдальня (літ. З) площею 194,3 кв.м для харчування Сторіжка (літ. А) площею 105,2 кв.м для забезпечення охорони та цілодобового нагляду Вагова (літ. Ж) площею 68,5 кв.м для обліку та зважування сільськогосподарської продукції.

Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що Василівська сільська рада Болградського району Одеської області на виконання ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року повідомила листом від 24 квітня 2025 року про таке: "За інформацією, наявною в Василівській сільській раді Болградського району Одеської області, громадянин ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) здійснює сільськогосподарську діяльність як сільськогосподарський товаровиробник у межах майнового комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений майновий комплекс включає нежитлові будівлі та споруди, які використовуються ОСОБА_1 для ведення селянського господарства, зокрема для: зберігання сільськогосподарської продукції; утримання сільськогосподарських тварин; Також повідомлено, що інші об`єкти нерухомого майна, які належать ОСОБА_1 на території с. Василівка Белградського району Одеської області, також використовуються ним у процесі ведення сільськогосподарської діяльності як складові частини єдиного майнового комплексу особистого селянського господарства."

Також, апеляційний суд враховує, що відповідачем не заперечується той факт, що нежитлові будівлі, на які нараховані грошові зобов`язання, позивачем не здаються в оренду (лізинг, позичку).

Підсумовуючи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність обов`язкових умов, які є необхідними для звільнення від оподаткування належного позивачу об`єкта нежитлової нерухомості, відмінного від земельної ділянки, відповідно до положень пп."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПК України за 2021-2023 роки.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків суду першої інстанції не спростовують, тоді як факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні справи.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач просить суд апеляційної інстанції стягнути з ГУ ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 40 000,00 гривень.

В обґрунтування витрат на правничу допомогу, позивач посилається на те, що розмір витрат на правничу допомогу є обґрунтованим предмету спору, а усі види правової допомоги відповідають критеріям дійсності та необхідності, спрямовані на забезпечення реалізації прав позивача.

Відповідно ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно із ч.ч.1, 6, 7, 9 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, слід враховувати, що за змістом ст. 139 КАС України, розподілу підлягають усі здійснені документально підтверджені судові витрати.

Згідно ч.7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За правилами ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Положення ст. 59 Конституції України закріплюють, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно п.4 ч.1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 грудня 2012 року №5076-VI (далі Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пункт 9 ч.1 ст. 1 Закону №5076-VІ встановлює, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно п.6 ч.1 ст. 1 Закону №5076-VI інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Згідно ч.ч.4, 5 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Колегією суддів встановлено, що професійна правнича допомога у даній справі надавалася позивачу адвокатом Полегеньким В.С. на підставі договору від 10 березня 2025 року, яким передбачено дії які може вчиняти адвокат від імені позивача по справі.

На підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу у загальному розмірі 40 000 грн. надано:

1. детальний опис робіт.

2. договір про надання правничої допомоги;

3. порядок оплати гонорару.

Дослідивши детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом колегією суддів встановлено, що адвокатом Полегеньким В.С. надано наступний вид правничої допомоги:

- аналіз апеляційної скарги Головного управління ДПС в Одеській області (2 години);

- вивчення матеріалів справи першої інстанції, аналіз усіх 12 податкових повідомлень-рішень, дослідження судової практики Верховного Суду та апеляційних судів з аналогічних справ (3 години);

- консультація з клієнтом щодо стратегії захисту в апеляційній інстанції (1 година);

- підготовка та складання відзиву на апеляційну скаргу, що включала детальний аналіз доводів контролюючого органу, правове обґрунтування позиції позивача (6 годин);

- систематизація та формування доказової бази (1 година);

- підготовка клопотання про розгляд справи за відсутності представника у разі неможливості участі у засіданнях (1 година);

- моніторинг руху справи в апеляційній інстанції (1 000 грн);

- листування з судом апеляційної інстанції (2 000 грн);

- інформування клієнта про хід розгляду справи, надання консультацій (3 000 грн);

Разом з тим, колегія судді констатує, що в силу вимог ст. 12 КАС України, дана справа відноситься до категорії справ незначної складності.

В той же час, у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2023 року по справі №640/8003/20, від 25 травня 2023 року по справі №440/7120/20, від 20 червня 2023 року по справі №280/5922/21 викладено правову позицію, згідно якої визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

У постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 року по справі №560/3073/20 зазначено, що судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п.95 рішення у справі Баришевський проти України (заява №71660/11), п.80 рішення у справі Двойних проти України (заява №72277/01), п.88 рішення у справі Меріт проти України (заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява №58442/00) зазначено, що згідно зі ст.41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Так, Верховний Суд у постанові від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18 дійшов висновку про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на правову допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості і верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним, враховуючи такі критерії як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторін.

Колегія суддів враховує, що розгляд справи в суді апеляційної інстанції був здійснений в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, надані представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу письмові докази, колегія суддів дійшла висновку про неспівмірність заявлених позивачем до відшкодування коштів із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, доходить висновку про зменшення розміру стягнення таких витрат до 3 000 грн., що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат саме в зазначеному розмірі.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року залишити без змін.

Стягнути з рахунку бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. (три тисячі грн.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 23 березня 2026 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.