Справа № 240/4947/25
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2026-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Житомир справа № 240/4947/25

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського апеляційного суду про визнання протиправним та скасування наказу в частині,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати наказ Житомирського апеляційного суду від 03.02.2025 №33-к у частині (п.3) встановленого розміру надбавки за вислугу років державної служби заступнику начальника відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду ОСОБА_1 на 2025 рік, а саме у період з 04 лютого 2025 року на рівні 26% місячного посадового окладу.

- зобов`язати Житомирський апеляційний суд здійснити перерахунок та виплачувати заступнику начальника відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду ОСОБА_1 надбавки за вислугу років державної служби з 04 лютого 2025 року відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про державну службу», а саме на рівні 3% посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, тобто 39% посадового окладу.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що під час визначення надбавки за вислугу років на державній службі Відповідач необґрунтовано керувався положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та видав наказ від 03.02.2025 №33-к «Про призначення ОСОБА_1 » у частині пункту 3, яким встановлено розмір відповідної доплати на рівні 26% місячного посадового окладу, незважаючи на те, що стаж державної служби Позивача становить 13 років 2 місяці 27 днів.

Ухвалою суду від 27.02.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач, Житомирський апеляційний суд ухвалу про відкриття провадження у справі отримав 03.03.2025 р. в електронному кабінеті. Правом на подачу відзиву не скористався. На підставі ч. 4 ст. 159 КАС України судом розцінюється як визнання позову.

Ухвалою суду від 16.05.2025 року зупинено провадження у цій справі до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі №240/7215/24.

Ухвалою суду від 25.03.2026 року поновлено провадження у справі.

Дослідивши заяви по суті справи, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд установив, що Позивач працював на різних посадах у Житомирському апеляційному суді.

Станом на 04.02.2025 стаж державної служби Позивача становить 13 років 2 місяці 27 днів. Згідно з наказом керівника апарату Житомирського апеляційного суду від 03.02.2025 №33-к «Про призначення ОСОБА_1 », зокрема пунктом 3 цього наказу, Позивачу визначено надбавку за вислугу років у розмірі 26% від місячного посадового окладу.

Позивач уважає, що оскаржуваний наказ у частині встановленого йому розміру надбавки за вислугу років державної служби на 2025 рік є протиправним, а тому підлягає скасуванню в судовому порядку.

Спірні правовідносини між сторонами у даній справі стосуються визначення розміру надбавки за вислугу років на державній службі, яка підлягає виплаті Позивачу: відповідно до положень Закону України «Про державну службу» чи з урахуванням положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», у разі якщо ним встановлено відповідні обмеження.

Організацію судової влади, зокрема загальні питання організаційного забезпечення діяльності судів, визначено в Законі України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII з наступними змінами та доповненнями, у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України № 1402-VIII).

Згідно з частиною 1 статті 150 Закону України № 1402-VIII призначення на посади державних службовців, працівників, які виконують функції з обслуговування, оплата праці та соціальні гарантії працівників апаратів місцевих, апеляційних судів, вищих спеціалізованих судів, апарату Верховного Суду, секретаріатів Вищої ради правосуддя і Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Державної судової адміністрації України, Служби судової охорони регулюються нормами законодавства про державну службу з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Правовий статус державного службовця та відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII з наступними змінами та доповненнями, у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України № 889-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 7 названого Закону державний службовець має право, зокрема, на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).

Згідно з частиною 1 статті 46 Закону України № 889-VIII стаж державної служби дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Відповідно до статті 52 Закону України № 889-VIII надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

Пунктом 11 розділу «Прикінцеві положення» Закону України №4059-ІХ установлено, що в 2025 році оплата праці державних службовців здійснюється на основі класифікації посад, з урахуванням класифікації посад, проведеної у 2024 році, крім державних органів, зазначених у пунктах 16 та 17 цього розділу та частині 7 статті 50 Закону України № 889-VIII.

Пункт 13 названого розділу передбачає, що в 2025 році оплата праці державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з:

1) сталої заробітної плати посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за ранг державного службовця, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, інших доплат, передбачених законами України;

2) варіативної заробітної плати премій, компенсацій за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця та за вакантною посадою державної служби, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.

Грошова допомога, що виплачується державному службовцю під час надання щорічної основної відпустки, визначається у розмірі суми посадового окладу, надбавки за вислугу років та надбавки за ранг державного службовця станом на останній день місяця, що передує першому дню такої відпустки, незалежно від фактично відпрацьованого часу в місяці.

Норми Закону України № 889-VIII щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до 3 розділу «Прикінцеві положення» Закону України №4059-ІХ зупинено на 2025 рік дію частини 1 статті 52 Закону України № 889-VIII в частині встановлення надбавки за вислугу років на державній службі державним службовцям державних органів, які здійснюють оплату праці на основі класифікації посад.

Суд зазначає, що спір у цій справі виник у зв`язку із установленням Позивачці у 2025 році надбавки за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу.

Суд враховує, що Велика Палату Верховного Суду розглянула 19.02.2025 року справу №240/7215/24 як зразкову, предметом спору в якій було встановлення надбавки за вислугу років на державній службі в 2024 році.

У зазначеній постанові висловлені такі узагальнені висновки:

«Нарахування та виплата у 2024 році державним службовцям надбавки за вислугу років має відбуватися з урахуванням вимог пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 3460-IX на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.

Зміни щодо розміру надбавки за вислугу років на державній службі в сукупності зі збільшенням посадового окладу не є проявом очевидного свавілля та в кінцевому результаті не призвели до реального порушення будь-яких прав позивачки як державного службовця. Саме лише зменшення розміру надбавки за вислугу років на державній службі не спричинило звуження соціальних гарантій і зменшення загального розміру грошової винагороди, а є складовим елементом послідовного та виваженого підходу держави до поступового підвищення конкурентоспроможності заробітних плат на посадах державної служби.».

Додатково суд зауважує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо впровадження єдиних підходів в оплаті праці державних службовців на основі класифікації посад» від 11.03.2025 року №4282-IX (далі Закон України № 4282-IX) внесені зміни до статті 52 Закону України № 889-VIII, виклавши її в новій редакції.

З 01.04.2025 року набули чинності внесені згаданим вище Законом зміни, а частина 1 статті 52 Закону України № 889-VIII викладена в такій редакції: «Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотки посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу».

Отже з 01.04.2025 року спеціальний Закон також передбачає проведення нарахування та виплати надбавки за вислугу років у розмірі, визначеному Законом України №4059-ІХ.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що нарахування та виплата у 2025 році державним службовцям надбавки за вислугу років має відбуватися з урахуванням вимог розділу «Прикінцеві положення» Закону України № № 4059-ІХ, який зупинив дію приписів Закону України № 889-VIII і неконституційним у встановленому законом порядку не визнавався, а отже, підлягав застосуванню розпорядником бюджетних коштів стосовно позивачки, а також частини 1 статті 52 Закону України № 889-VIII у новій редакції.

Отже, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, тому задоволенню не належать.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України підстави для відшкодування або стягнення судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Житомирського апеляційного суду про визнання протиправним та скасування наказу в частині зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

26.03.26