Справа № 349/235/26
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2026-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"25" березня 2026 р. Справа № 349/235/26

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Микитин Н.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Галицького відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківьскої області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Рогатинської міської ради Івано-Франківської області про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

23.02.2026 ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Галицького відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Рогатинської міської ради Івано-Франківської області про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 24.02.2026, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицького відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківьскої області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Рогатинської міської ради Івано-Франківської області про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню та зобов`язання вчинити дії передано за підсудністю на розгляд Івано-Франківському окружному адміністративному суду.

16.03.2026 справа 349/235/26 супровідним листом від 12.03.2026 надійшла до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2026, справу 349/235/26 розподілено для розгляду судді Микитин Н.М.

Суд зазначає, що приписами пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Приписами пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 4 КАС України відповідач це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина друга статті 5 КАС України).

У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування (частина 1 статті 160 КАС України).

Також, частиною 5 статті 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів (пункт 4); виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункт 5).

Перевіряючи на відповідність позовну заяву вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив, що позивач визначив відповідачами: Галицький відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Рогатинську міську раду Івано-Франківської області однак зі змісту прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивачем не зазначено зміст позовних вимог до Рогатинської міської ради Івано-Франківської області.

Враховуючи вищевикладене, позивачем невірно визначено склад відповідачів та не належно сформульовано прохальну частину позову.

Згідно з пунктом 2 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві вказується повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Проте, відповідно до змісту позовної заяви позивач не вказав ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача Галицького відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Відповідно до пункту 11 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються: власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

При цьому, в порушення зазначеної правової норми, позивачем не зазначено в позовній заяві письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Частиною третьою статті 161 КАС України встановлено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України Про судовий збір.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць з 01.01.2026 складає 3328,00 гривні.

Положенням підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, сума судового збору, що підлягає сплаті за подання цього позову до суду становить 1331,20 (3328,00 *0,4=1331,20 грн.).

Одночасно в позовній заяві позивачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору. Вказане клопотання мотивовано тим, що позивач є особою з інвалідністю 3 групи, не працює інших доходів окрім пенсії не має, що є підставою для звільнення від сплати судового збору за подання цієї позовної заяви.

Розглянувши клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, суд вказує на таке.

Відповідно до частини першої та другої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною першою статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною 2 статті 8 Закону України "Про судовий збір" закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині 1 цієї статті.

Відтак, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, то враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням звільнити від сплати судового збору.

Наведені положення процесуального закону дають підстави для висновку, що звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони.

В позовній заяві позивач зазначив, що є особою з інвалідністю 3 групи, а його доходи є вкрай низькими.

Як вбачається з наданої позивачем до позовної заяви довідки від 13.02.2026 №60 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області і отримує пенсію по інвалідності 3 групи.

При цьому, суд зазначає, що вказаний документ жодним чином не свідчить про відсутність доходу у позивача або його недостатність для сплати судового збору, оскільки не містить відомостей про майновий стан позивача у якого можуть бути інші джерела доходу (вклади, нерухоме та рухоме майно, грошові допомоги та компенсації, тощо), а відтак не є достатнім доказом на підтвердження того, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік.

Таким чином, довідка від 13.02.2026 №60, видана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, не є документом, із якого можливо встановити всю суму доходу позивача за попередній календарний рік та не підтверджує відсутність у позивача іншого доходу для сплати судового збору.

Зазначеним документом підтверджується факт нарахування позивачу щомісячної пенсійної виплати. Сам по собі факт отримання особою пенсії не позбавляє її права та можливості отримувати інші доходи, з яких може бути сплачено судовий збір. Доказів, що вказана пенсійна виплата є єдиним доходом, а також інших доказів на підтвердження рівня майнового стану позивачем суду не надано.

Статтею 70 Податкового кодексу України передбачено, що до інформаційної бази Державного реєстру фізичних осіб-платників податків включаються дані про фізичних осіб, зокрема про джерела отримання доходів, суми нарахованих та/або отриманих доходів, суми нарахованих та/або сплачених податків.

Крім того, суд звертає увагу, що документом, який відображає всю суму доходу за попередній календарний рік може бути, зокрема, довідка про суми виплачених доходів та утриманих податків, яка формується на підставі відомостей, що містяться у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків.

Також, суд зазначає, що необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак, таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене, оскільки надані суду документи не дають можливість встановити чи сума судового збору перевищуватиме 5% від розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік, та чи були пенсійні виплати єдиним джерелом доходу позивача, позивачу слід подати відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків позивача за попередній календарний рік.

У розумінні приписів вищевказаних норм відстрочення або розстрочення сплати судового збору позивачу, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин та підтвердження їх належними доказами.

Відтак, в задоволенні клопотання позивача заявленого в позовній заяві про звільнення його від сплати судового збору за подання даної позовної заяви слід відмовити.

Таким чином, судом встановлено, що позивач до позовної заяви не додав документ про сплату судового збору або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як зазначено вище, за подання цього адміністративного позову позивач має сплатити судовий збір у загальному розмірі 1331,20 грн.

Відтак, вищенаведений недолік необхідно усунути шляхом подання до суду документа про сплату судового збору у розмірі 1331,20, чи документу про відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за попередній календарний рік або документа, який підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Також суд зазначає, що інформація щодо платіжних реквізитів для перерахування судового збору міститься на офіційному веб-порталі "Судова влада" в розділі "Івано-Франківський окружний адміністративний суд".

Частиною 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно із частинами 1, 2, 4, 5 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Проте, як вбачається з позовної заяви та доданих до неї копій документів, позивач не зазначив у кого знаходяться оригінали доказів, копії яких додано до позовної заяви та обґрунтовує позовні вимоги письмовими доказами не засвідченими належним чином, зокрема без підтвердження відповідності копії письмових доказів оригіналу, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Пунктом 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви, серед іншого, з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин 1, 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд звертає увагу, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця встановлено статтею 287 КАС України, згідно із частиною 1 якої, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Пунктом 1 частини 2 цієї ж статті передбачено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

В зв`язку із наведеним, позовні вимоги про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, зобов`язання внести до автоматизованої системи виконавчого провадження відомості про втрату чинності виконавчого документа, може бути здійснене до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що згідно наявного в матеріалах справи листа від 28.01.2026 №2211, розглянуто заяву позивача про зняття арешту та відмовлено у виключенні останнього з Єдиного реєстру боржників.

Однак, даний адміністративний позов подано до суду лише 23.02.2026, тобто без доказів дотримання строку звернення до адміністративного суду.

При цьому, реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Відтак, суд вважає, що сторона позивача звернулася із пропущенням строку звернення до адміністративного суду та не додала до позову заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо докази дотримання строку звернення до суду або заяву не буде подано особою в зазначений термін або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до приписів частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Враховуючи наведене, позивачу необхідно надати докази дотримання строку звернення до суду або заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з посиланням на обставини, які перешкоджали звернутись до суду із відповідним позовом з дотриманням строку, встановленого пунктом 1 частини 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України та навести доводи на обґрунтування поважності причин пропуску строку, надати докази на підтвердження даних доводів.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовна заява не відповідає вимогам, визначеним статтями 123, 160, 161, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У зв`язку з наведеним вище, згідно з вимогами статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків.

На підставі наведеного, керуючись статтями 5, 160, 161, 169, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Галицького відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківьскої області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Рогатинської міської ради Івано-Франківської області про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення вказаних недоліків шляхом:

- подання належно оформленої позовної заяви із зазначенням відповідачів у відповідності з пред`явленими позовними вимогам;

- вказання в позовній заяві ідентифікаційного коду, зареєстрованого в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача Галицького відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківьскої області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції;

- зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви;

- подання до суду письмового підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову до Галицького відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківьскої області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Рогатинської міської ради Івано-Франківської областіз тим самим предметом та з тих самих підстав;

- документу про сплату судового збору в розмірі встановленому статтею 4 Закону України "Про судовий збір" в сумі 1331,20 грн, або документу про відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за попередній календарний рік, або документу, який підтверджує наявність підстав для звільнення від сплати судового збору;

- подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з посиланням на обставини, які перешкоджали звернутись до суду із відповідним позовом з дотриманням строку, встановленого пунктом 1 частини 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства та навести доводи на обґрунтування поважності причин пропуску строку, надати докази на підтвердження даних доводів.

Роз`яснити, що в разі неусунення недоліків у визначений строк позовна заява буде повернена.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Микитин Н.М.