Справа № 320/12791/26
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2026-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

25 березня 2026 року м. Київ справа №320/12791/26

Суддя Київського окружного адміністративного суду Дудін С.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить суд вжити заходи забезпечення адміністративного позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 та іншим територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 до набрання законної сили судовим рішенням у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити дії.

Означена заява мотивована тим, що 09.05.2022 позивач був виключений з військового обліку на підставі пункту 6 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній станом на 09.05.2022), про що здійснена відмітка у військовому квитку. Проте позивач стверджує, що 12.03.2026 його було затримано працівниками поліції за нібито порушення мобілізаційного законодавства та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де посадовими особами територіального центру було здійснено дії щодо взяття позивача на військовий облік військовозобов`язаних, складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та у примусовому порядку доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де заявник пройшов військово-лікарську комісію. ОСОБА_1 пояснив, що 18.03.2026 йому було вручено бойову повістку № 3648 з наказом 18.04.2026 о 9:00 год. з`явитися за зазначеною у ній адресою з документами та особистими речами.

На переконання заявника, у разі призову його на військову службу під час мобілізації в особливий період, незважаючи на попереднє виключення з військового обліку, він фактично набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що грубо порушить його конституційні права та законні інтереси, а також унеможливить реалізацію можливого рішення суду на користь ОСОБА_1 , оскільки внесення інформації до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення з військового обліку буде неможливим.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Інститут забезпечення позову за своєю сутністю та з урахуванням європейського досвіду є інститутом попереднього судового захисту.

Згідно Рекомендації №R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятої Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 87640690) зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 в справі №753/22860/17 (провадження № 14-88цс20, реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 92270719) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.11.2018 у справі №826/8556/17 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 78022699).

У заяві про забезпечення позову заявник просить суд вжити заходи забезпечення адміністративного позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 та іншим територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 до набрання законної сили судовим рішенням у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити дії.

Означена заява мотивована тим, що 09.05.2022 позивач був виключений з військового обліку на підставі пункту 6 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній станом на 09.05.2022), про що здійснена відмітка у військовому квитку. Позивач стверджує, що 12.03.2026 його було затримано працівниками поліції за нібито порушення мобілізаційного законодавства та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де посадовими особами територіального центру було здійснено дії щодо взяття позивача на військовий облік військовозобов`язаних, складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та у примусовому порядку доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де заявник пройшов військово-лікарську комісію. ОСОБА_1 пояснив, що 18.03.2026 йому було вручено бойову повістку № 3648 з наказом 18.04.2026 о 9:00 год. з`явитися за зазначеною у ній адресою з документами та особистими речами.

Позивач зауважує, що після виключення його з військового обліку його статус військовозобов`язаного був припинений з визначених законом підстав, а тому він не може бути призваний на військову службу під час мобілізації.

На переконання заявника, у разі призову його на військову службу під час мобілізації в особливий період, незважаючи на попереднє виключення з військового обліку, він фактично набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що грубо порушить його конституційні права та законні інтереси, а також унеможливить реалізацію можливого рішення суду на користь ОСОБА_1 , оскільки внесення інформації до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення з військового обліку буде неможливим.

Разом з тим, суд зазначає, що ймовірне настання певних негативних наслідків для заявника в межах спірних правовідносин ще не є беззаперечним свідченням необхідності вжиття судом заходів забезпечення позову, оскільки метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа (або до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими КАС України), заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача (заявника) від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу (заявнику) реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача (заявника), в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, а також у очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Позивач зазначає, що до Київського окружного адміністративного суду найближчим часом буде подано позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 (Відповідач 1) та ІНФОРМАЦІЯ_6 (Відповідач 2) про:

- визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо поновлення ОСОБА_1 на військовому обліку як військовозобов`язаного після його виключення з військового обліку на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній станом на 09.05.2022 року);

- визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо взяття ОСОБА_1 на військовий облік як військовозобов`язаного;

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 виправити недостовірні відомості в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Оберіг) щодо ОСОБА_1 , які полягають у перебуванні ОСОБА_1 на військовому обліку, та поновити у вказаному реєстрі дані про виключення ОСОБА_1 з військового обліку наступного змісту « 09 травня 2022 року виключений з військового обліку на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

За таких обставин, предмет майбутнього позову, з яким позивач має намір звернутися до суду, пов`язаний з взяттям та виключенням позивача з військового обліку, у той час як у заяві про забезпечення позову позивач просить заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 та іншим територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 .

Отже, обраний позивачем спосіб забезпечення позову вочевидь не відповідає предмету майбутнього позову, не є адекватним та співмірним, оскільки позивачем не доведено, яким чином його призов на військову службу ускладнить або унеможливить виконання судового рішення про виключення ОСОБА_1 з військового обліку (у разі задоволення позову).

Також суд звертає увагу на те, що заявник у поданій ним заяві виходить з того, що якщо його було виключено з військового обліку 09.05.2022 на підставі пункту 6 частини 6 статті 37 Закону "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII (у редакції станом на той час), то цей статус зберігається і надалі, а тому він не може бути повторно поставлений на облік і мобілізований. Таку позицію він прямо формулює у заяві.

Так, відповідно до пункту 6 частини 6 статті 37 Закону "Про військовий обов`язок і військову службу" у редакції станом на 09.05.2022 виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Натомість відповідно до частини шостої статті 37 Закону №2232-ХІІ в редакції станом на теперішній час виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі; 5) були кандидатами для прийняття на військову службу за контрактом відповідно до частини десятої статті 20 цього Закону, але не були прийняті на військову службу за контрактом; 6) звільнені з військової служби за контрактом відповідно до підпунктів "й" або "к" пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.

Таким чином, станом на час виникнення спірних правовідносин приписи ч. 6 ст. 37 Закону № 2232 не передбачають такої підстави для виключення з військового обліку як засудження до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Суд зазначає, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суд не вирішує спір по суті, але все одно оцінює, чи наявні, зокрема, очевидні ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень (п.2 ч.2 ст.150 КАС України).

У даному випадку судом не встановлено наявність очевидних ознак протиправності дій відповідача по включенню позивача на військовий облік, оскільки не є переконливими твердження позивача про те, що наслідком виключення з військового обліку є звільнення особи від обов`язків військової служби, а тому до неї не можуть застосовуватись мобілізаційні заходи.

Таким чином, суд зазначає про недостатність обґрунтованих підстав, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб та за даних обставин, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам заявника, захист яких стане взагалі неможливим без вжиття таких заходів.

Поряд з вказаним, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що визначений заявником спосіб забезпечення адміністративного позову фактично втручається у здійснення мобілізаційних повноважень держави в умовах воєнного стану.

Таким чином, підстави для вжиття заходів забезпечення позову відсутні, оскільки заявник не навів належних доводів того, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів як позивача, за захистом яких він планує звернутися.

Враховуючи вказане, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 151, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Дудін С.О.