Справа № 420/26124/25
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2026-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/26124/25

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Шляхтицького О.І., Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.10.2025 року у справі №420/26124/25 за позовом Приватного підприємства «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «АЛЬФА-ГРАНТ» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення щодо визначення (коригування) митної вартості товару, а також картки відмови в прийнятті митної декларації

У С Т А Н О В И В:

04 серпня 2025 року Приватне підприємство «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «АЛЬФА-ГРАНТ» (далі позивач, Підприємство) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500090/2025/000044/1 від 19.07.2025 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500090/2025/000092 від 19.07.2025 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував, що визначення відповідачем митної вартості товару, який ввозився на митну територію України, за резервним методом відповідно до положень статті 64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу, а не за основним (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються), як здійснено Підприємством, суперечить вимогам Митного кодексу України.

Як стверджував позивач, декларантом надано до митного органу всі необхідні документи для ідентифікації товару, що ввозився, та в підтвердження заявленої ним митної вартості останнього. За таких обставин, на переконання Підприємства, оскаржувані рішення митного органу є протиправними та підлягають скасуванню.

За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 03 жовтня 2025 року прийнято судове рішення, яким позовні вимоги Приватного підприємства «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «АЛЬФА-ГРАНТ» задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500090/2025/000044/1 від 19.07.2025 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500090/2025/000092 від 19.07.2025 року.

Приймаючи означене судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем подано належні та допустимі докази в підтвердження правильності обраного методу визначення митної вартості товару та числових значень останньої, та як наслідок, відсутність у митного органу підстав для застосування при митному оформленні імпортованого Підприємством товару іншого (резервного) методу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Одеською митницею (далі скаржник, митний орган) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги скаржник обґрунтовує тим, що за результатами проведеної перевірки документів, які надані Підприємством до митного органу разом з митною декларацією, відповідачем правомірно скориговано митну вартість товарів за резервним методом у зв`язку із не підтвердженням позивачем правильності визначення митної вартості імпортованого товару за ціною договору (контракту), зокрема:

- її транспортної складової (документів про вартість перевезення), а також відсутністю, поданих до митного оформлення, документів, які б містили відомості про вартість упаковки або пакувальних матеріалів, та страхування товару.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як установлено судом першої інстанції та з`ясовано судовою колегією, між Приватним підприємством «ВКФ «АЛЬФА-ГРАНТ» (далі - покупець) та компанією «ENERGY EG CO» (далі - продавець) укладено контракт №05/12 від 05.12.2024 року, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати, а покупець прийняти та оплатити харчову сіль згідно до рахунків. (а.с.13-14)

Відповідно до умов даного контракту, ціна товару визначається в попередньому рахунку (п. 3.1.). Остаточна вартість партії поставленого товару визначається в комерційному рахунку та може відрізнятися від попереднього рахунку (п. 3.2.). У вартість товару входить вартість повної упаковки та маркування: слінг-пакети, крафт-пакети, позначки на пакетах (п. 3.3.). Валютою контракту є долар США (п. 3.4.). Вартість упаковки, маркування та робіт, пов`язаних із пакуванням включена у вартість товару (п.5.4.).

Згідно до приписів п. 4.1. контракту товари поставляються окремими партіями відповідно до інвойсів. Умови поставки CIF або FOB згідно до Інкотермс-2010 (конкретні умови поставки вказуються в інвойсі та/або в інших товаросупровідних документах). Всі податки та мита на відправку товару в країні походження сплачуються продавцем (п. 7.1.).

Для проведення митного оформлення товару, поставленого на виконання умов контракту №05/12 від 05.12.2024 року, декларантом подано до Одеської митниці митну декларацію.

Згідно до відомостей графи 42, 43 митної декларації декларантом зазначено метод визначення митної вартості « 1 - основний» за ціною договору у розмірі 131250 доларів США. Умови поставки (графа 20 митної декларації) CIF Chornomorsk.

При поданні митної декларації декларантом надано митному органу наступні документи, зокрема: зовнішньоекономічний договір (контракт) №05/12 від 05.12.2024 року, рахунок-проформу (Proforma Invoice) №INV-2025-1505 від 14.05.2025 року, рахунок (Commercial Invoice) №EN08-2025 від 10.07.2025 року, платіжні інструкції про оплату товару №318 від 14.05.2025 року, №334 від 08.07.2025 року, №339 від 14.07.2025 року, №340 від 15.07.2025 року.

За наслідками дослідження документів, які подані декларантом для здійснення митного оформлення товару, Одеською митницею повідомлено декларанта про те, що подані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей в підтвердження числових значень складових митної вартості товарів.

У зв`язку із зазначеним, відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, декларанта зобов`язано надати (за наявності) додаткові документи. Додатково повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленою ним митної вартості товарів.

На повідомлення митного органу декларантом надіслано лист, у якому Підприємством вказано про те, що додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів надано не буде.

19.07.2025 року Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500090/2025/000044/1. (а.с.10)

У вказаному рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем зазначено про те, що надані декларантом додаткові документи не підтверджують об`єктивно та достовірно заявлену митну вартість, і не спростовують вимогу митного органу щодо їх запиту.

Так, у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів митним органом зазначено обставини прийняття спірного рішення, а саме:

1) У поданому коносаменті від 10.07.2025 року № 1 в якості умов оплати фрахту зазначено «freight payable as per Charter-Party dated 23/06/2025». Проте, зазначений документ до митного оформлення не надавався, що унеможливлює здійснення перевірки оплати витрат на транспортування оцінюваних товарів до порту ввезення на митну територію України та відповідно перевірки правильності виконання і додержання умов поставки CIF Чорноморськ (Україна).

2) До митного оформлення декларантом не надано документів щодо страхування товару.

3) Зазначена адреса одержувача/імпортера товару у митній декларації не відповідає адресі, яка вказана у банківському платіжному документі.

У відповідності із означеним вище рішенням, митну вартість товару, що імпортується, скориговано та визначено відповідачем із застосуванням резервного методу згідно до наявної у митному органі інформації.

Як слідує зі змісту рішення про коригування митної вартості товару, враховуючи вимоги статті 64 Митного кодексу України, відповідачем використана наявна в митниці інформація щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей товарів:

товар № 1 - 0,13 дол. США/кг (МД від 19.12.2024 року №UA500110/2024/009872), ніж заявлено декларантом.

Згідно із пунктами 23 та 24 частини першої статті 4 Митного кодексу України:

митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;

митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).

Як визначено у частині третій статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, судова колегія зауважує, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

З наявних в матеріалах справи доказів слідує, що митну вартість імпортованого товару, яка вказана у митній декларації, декларантом визначено за основним методом у розмірі 131250 доларів США.

Апеляційним судом установлено, що відповідачем під час здійснення контролю правильності визначення декларантом позивачем митної вартості імпортованого в Україну товару поставлено під сумнів правильність визначення його митної вартості.

Так, в обґрунтування правомірності прийняття спірного рішення митний орган посилається на те, що позивачем не підтверджено правильність визначення митної вартості імпортованого товару за ціною договору (контракту), зокрема:

- її транспортної складової (документів про вартість перевезення), а також відсутністю, поданих до митного оформлення, документів, які б містили відомості про вартість упаковки або пакувальних матеріалів, та страхування товару.

Надаючи оцінку вище наведеним доводам митного органу, суд апеляційної інстанції вказує про таке.

Так, згідно із частиною 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема є:

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Митним кодексом України не визначено вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, як і не вказано, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи.

Разом з тим, відповідно до розділу ІІІ Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст. 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, які містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Як установлено апеляційним судом, поставка товару за контрактом №05/12 від 05.12.2024 року здійснюється окремими партіями відповідно до інвойсів. Умови поставки CIF або FOB згідно до Інкотермс-2010 (конкретні умови поставки вказуються в інвойсі та/або в інших товаросупровідних документах).

Так, з наявних в матеріалах справи рахунку-фактури (Proforma Invoice) №INV-2025-1505 від 14.05.2025 року та рахунку (Commercial Invoice) №EN08-2025 від 10.07.2025 року слідує, що умови поставки імпортованого товару - CIF Чорноморськ (Україна). (а.с.15-22)

Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс в редакції 2010 року), введених в дію Міжнародною торговою палатою, за умовами терміну «СIF» (Cost, Insurance and Freight (named port of destination) «Вартість, страхування і фрахт (назва порту призначення)» здійснюється за умови, якщо продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження.

Згідно до умов поставки «CIF» продавець зобов`язаний за свій рахунок здійснити страхування вантажу та оплатити його перевезення. У даному випадку, колегія суддів уважає за необхідне зазначити, що продавець зобов`язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. У свою чергу, покупець повинен мати на увазі, що за умовами поставки «CIF» від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям.

У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.

Умовами поставки «CIF» не заборонено покупцю здійснити додаткове страхування товару з метою мінімізації збитків у разі пошкодження або повної втрати вантажу під час його перевезення.

Згідно із усталеною практикою Верховного Суду (зокрема, але не виключно постанови від 09.07.2020 року у справі №815/71/18, від 22.07.2021 року у справі №540/1918/20) за умовами поставки товару «CIF» транспортні витрати і страхування, включаючи страховий платіж, вже включені у вартість товарів. При цьому, у покупця немає обов`язку на укладення договору перевезення та страхування.

Відтак, на умовах CIF, витрати, пов`язані з доставкою товару та його страхуванням, здійснюються продавцем і, відповідно, закладаються ним у контрактну ціну товару. При цьому, сторони узгодивши поставку на умовах CIF, тим самим передбачили, що покупець не зобов`язаний самостійно страхувати вантаж або нести витрати на його транспортування.

Більше того, приписами п.6.3. контракту №05/12 від 05.12.2024 року визначено документи, які мають бути надані покупцю з вантажем, а саме 3 примірники коносаменту, 1 примірник попереднього рахунку, 3 примірники рахунку, 3 примірника пакувального листа, 1 примірник сертифікату походження товару, 1 примірник експортної митної декларації.

Серед наведеного переліку відсутній такий документ, як «Charter-Party» (договір фрахтування), оскільки відповідальність за організацію перевезення та оплату фрахту покладається на продавця, а вимоги митного органу про надання цього документу є безпідставними.

Крім цього, згідно до підпункту «в» пункту 1 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті.

Тобто, у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.

Як слідує зі змісту контракту №05/12 від 05.12.2024 року, сторони погодили, що вартість упаковки, маркування та робіт, пов`язаних із пакуванням включена у вартість товару (п.5.4.).

Враховуючи умови поставки товару - CIF Чорноморськ (Україна), та міжнародні правила Інкотермс-2010, ціна товару включає в себе всі витрати із завантаження, розвантажування, пакування та маркування товару, і поставки до зазначеного порту, а тому відповідно до приписів підпункту «в» пункту 1 ч. 10 статті 58 МК України ці витрати не додаються до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначені митної вартості, та, відповідно вони не можуть вплинути на правильність визначення позивачем митної вартості.

Що ж стосується посилання митного органу на те, що зазначена адреса одержувача/імпортера товару у митній декларації не відповідає адресі, яка вказана у банківських платіжних документах, судова колегія вказує про таке.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Відмінність зазначеної у митній декларації адреси одержувача/імпортера товару від вказаної у банківських документах може слугувати підставою для коригування митної вартості товару, якщо така обставина викликає сумніви у достовірності заявленої ціни товару або дотриманні умов поставки.

Апеляційний суд зазначає, що митна вартість товару базується на комерційній пропозиції і не залежить від інших відомостей. Надані митному органу банківські документи дозволяють провести однозначну ідентифікацію товару і жодних розбіжностей щодо ціни товару не містять. У зв`язку з чим, коригування митної вартості з даної підстави є необґрунтованим.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновками суду попередньої інстанції, що наявні в матеріалах справи документи містять достатньо інформації, яка дозволяє ідентифікувати приналежність цих документів до оспорюваної поставки товарів.

При цьому, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

При вирішенні даної справи апеляційний суд враховує висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 26.03.2019 року по справі №826/17973/14.

Зокрема, касаційним адміністративним судом у постанові від 26.03.2019 року по справі №826/17973/14 зазначено про те, що:

«Однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.».

В свою чергу, під час розгляду даної справи митний орган не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами, наявність у поданих позивачем документах недоліків, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за цей товар.

Відтак, колегія суддів погоджується з судом попередньої інстанції, що жодна із вказаних у рішенні про коригування митної вартості товарів підстав не відповідає випадкам, визначеним у частині шостій статті 54 МК України, які надають митному органу право здійснити коригування митної вартості товарів.

Разом з цим, судом першої інстанції належним чином надано оцінку наявним у матеріалах справи доказам та обґрунтовано відхилено доводи митного органу про наявність сумніву у заявленій позивачем митній вартості товару.

Отже, правильність визначення Підприємством митної вартості товару за ціною контракту, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не спростовані відповідачем.

Що ж стосується посилань на факт спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками із формою контролю стосовно перевірки правильності визначення митної вартості задекларованих товарів, то з цього приводу необхідно зазначити таке.

Так, використання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками з метою виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи безпосередньо передбачено, зокрема, Главою 52 Митного кодексу України та «Порядком здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю» (затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 року №684, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21.08.2015 року за №1021/27466).

Дійсно, наявність у такій автоматизованій системі інформації про іншу, ніж визначена декларантом, митну вартість товару, є підставою для сумніву у правильності заявленої митної вартості.

Разом з цим, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару порівняно з митною вартістю іншого аналогічного або ідентичного товару, не може розцінюватись як заниження Підприємством митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Згідно до вимог п.2.1 «Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів» (затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 року), посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень ст. 59, 60, 64 Митного кодексу України з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

За результатами дослідження спірного рішення судовою колегією з`ясовано, що у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів , а саме в графі 33 «Обставини прийняття рішення», Одеською митницею не зазначено обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованого митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо здійснених коригувань.

Також відповідачем не зазначено про те, митна вартість якого товару бралася за основу, фактурну вартість, країну та час імпорту в Україну, виробника, маршрут транспортування та інші комерційні умови поставки.

За таких обставин, оскаржувані рішення митного органу є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки Підприємством надано усі передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу.

Доводи ж апеляційної скарги митного органу зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом попередньої інстанції. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена, що, в свою чергу, також унеможливлює задоволення апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.10.2025 року у справі №420/26124/25 за позовом Приватного підприємства «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «АЛЬФА-ГРАНТ» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення щодо визначення (коригування) митної вартості товару, а також картки відмови в прийнятті митної декларації залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді О.І. Шляхтицький Н.В. Вербицька