Справа № 160/4239/26
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2026-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 березня 2026 року Справа № 160/4239/26

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник С.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Снігура Анатолія Степановича до військової частини НОМЕР_1 , третя особа Міністерство оборони України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення виплат,-

ВСТАНОВИВ:

24.02.2026 року (20.02.2026 року направлено засобами поштового зв`язку) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 в особі представника адвоката Снігура Анатолія Степановича до військової частини НОМЕР_1 , в якій представник позивача просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), код ЄДРПОУ НОМЕР_2 Про призупинення виплат від 03.03.2022 року №2813;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) внести зміни до наказу № 173 від 16.06.2025 року ОСОБА_2 , про виключення ОСОБА_2 , від 31.07.2022 року, зі списків особового складу, на наступне: ОСОБА_2 , виключити зі списків особового складу від 13.06.2025 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) відновити виплату повного грошового забезпечення (100%) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) командира військової частини НОМЕР_1 з 02.03.2022 року по 13.06.2025 року, (включно);

- стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) з військової частини НОМЕР_1 , ( АДРЕСА_1 ), код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) усі належні виплати з серпня 2022 року по 13.06.2025 року, включно з індексацією, всі додаткові винагороди, з оздоровчими, компенсацією за невикористані дні відпусток військовослужбовців та матеріальними допомогами.

Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що ОСОБА_1 , є матір`ю військовослужбовця старшого водія, старшого солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 (на час його військової служби то був НОМЕР_4 окремий мотопіхотний батальйон, 17-тої окремої танкової бригади, польова пошта НОМЕР_5 ), згідно офіційної інформації: військова частина НОМЕР_1 - це ІНФОРМАЦІЯ_2 (з листопада 2024 року - окрема важка механізована бригада), що базується в АДРЕСА_3 . Син позивача ОСОБА_2 , був призваний на військову службу 10.05.2014 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 , (станом на час розгляду позову - є ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та приймав безпосередню участь в антитерористичний операції (на далі - АТО), на території Донецької та Луганських областей. Та при виконанні бойового завданім син позивача ОСОБА_2 , при виході з оточення з м. Іловайська, зник безвісті, чи потрапив в полон до терористичного угрупування, зв`язок з ним було втрачено 28.08.2014 року. ОСОБА_2 , безпосередньо був задіяний до бойових дій, в відповідності до наданих військовою частиною НОМЕР_1 , довідок, в тому рахунку Довідки про безпосередню участь особи в АТО, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 18.01.2022 року станом на час подання заяви (22.11.2024 року), зберігається грошове забезпечення у відповідності до займаної посади - водія 2-го стрілецького відділення 2-го стрілецького взводу стрілецької роти, та з часу введення воєнного стану з 24.02.2022 року, до встановлення особи так як у відповідності до довідки № 93 від 28.04.2015 року, ОСОБА_2 , знаходиться в полоні та є заручником терористичних формувань. У відповідності до діючого законодавства України, Постанови КМУ №884 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти від 30.11.2016 року, за полоненим чи безвісті зниклим в період проведення воєнних дій за бойовим розпорядженням, тому безпосередньо старшому солдату ОСОБА_2 , та його утриманцям, членам його сім`ї яким повинно виплачуються його грошове забезпечення, преміальні та інші обов`язкові виплати належні військовослужбовцю та членам його сім`ї. Станом на час звернення позивача до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення (наказу/наказів) відповідачем не виконується, тобто грошове забезпечення ОСОБА_2 , та членам його сім`ї не законно не виплачується. На підтвердження останнього позивач зазначала про наступне. Відповідно до наданої позивачу раніше офіційної інформації, яким є Витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_3 №29 від 07.06.2014 року, про перехід старшого солдата ОСОБА_2 у підпорядкування керівника АТО у Донецькій та Луганській областях у район виконання бойових завдань с. Краснопілля. Довідкою №93 від 28.04.2015 року, про те, що син позивача старший солдат ОСОБА_2 , дійсно в період з 07.06.2014 року по 29.08.2014 року, безпосередньо брав участь в АТО. Відповідно до матеріалів службового розслідування, проведеного у військовій частині - польова пошта НОМЕР_6 , старший солдат ОСОБА_2 , вважається таким, що 29.08.2014 року за обставин виходу з оточення в районі міста Іловайськ Донецької області був захоплений в полон та є заручником терористичних формувань. Відповідно до довідки №782 від 14.05.2015 року, яка видано старшому солдату ОСОБА_2 , ОСОБА_2 дійсно в період з 15.06.2014 року по 31.08.2014 року брав участь в АТО з посиланням на наказ командира в/ч польова пошта НОМЕР_6 № 88 від 02.09.2014 року. Згідно витягу з наказу №134 від 14.05.2015 року, старший солдат ОСОБА_2 , водій стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти, прибув до складу сил та засобів та бере безпосередню участь в АТО на території Донецької та Луганської областей, з метою виконання службових (бойових) завдань з 07.06.2014 року. Довідкою №1071 від 20.04.2018 року, відповідач підтверджує, що довідка, видана старшому солдату ОСОБА_2 , про те що 31.08.2014 року за обставин виходу з оточення в районі н.п. Іловайськ (м. Іловайськ) Донецької області, зник безвісті та перебуває зниклим безвісті. Довідкою №184 від 18.07.2022 року, виданою старшому солдату ОСОБА_2 , про те, що 31.08.2014 року за обставин виходу з оточення в районі н.п. Іловайськ Донецької області, зник безвісті та перебуває зниклим безвісті. На думку позивача, означені надані позивачу відповідачем витяги з наказів, довідки відносно військовослужбовця старшого солдата ОСОБА_2 , які чітко зазначають, що останні видані особисто старшому солдату ОСОБА_2 , а довідка №93 від 28.04.2015 року чітко вказує, що старший солдат ОСОБА_2 , знаходиться в полоні та є заручником терористичного формування станом на 28.04.2015 року. На переконання позивача, у відповідача була відповідна інформація, що старший солдат ОСОБА_2 , знаходиться в полоні та є заручником терористичного формування. Відповідач, звертався до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу, із заявою про оголошення особи померлою, тобто військовослужбовця, сина позивача ОСОБА_2 , вих. №4172 від 25.06.2024 року, цивільна справа №216/4803/24, однак ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу, від 09.07.2024 року, провадження №216/4803/24, було направлено за підсудністю на розгляд до Солонянського районного суду. Тож, рішенням Солонянського районного суду від 05.05.2025 року у справі №216/4803/24 (№2-0/192/21/25) було частково задоволено позовні вимоги військової частини НОМЕР_7 та оголошено ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 - померлим. Рішення Солонянського районного суду від 05.05.2025 року, відповідачем не було оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги та рішення Солонянського районного суду набрало законної сили 06.06.2025 року. Позивачем відповідно до рішення Солонянського районного суду від 05.05.2025 року у справі №216/4803/2 отримано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , у віці 37 років, складено відповідний актовий запис №16, місце смерті не встановлено, дата видачі 25.06.2025 року, Серія НОМЕР_8 . Таким чином відповідно до інформації з свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , Серія НОМЕР_8 , дата смерті - є ІНФОРМАЦІЯ_7 , у відповідності до чинного законодавства України, Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та Цивільного кодексу України. Отримавши свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , копію якого позивач надала з запитуваними документами до ІНФОРМАЦІЯ_8 в червні місяці 2025 року, для виплати грошового забезпечення сина, отримання статусу члена сім ї військовослужбовця та 04.08.2025 року за №4362 остання отримала сповіщення сім ї №25 про визнання померлим ІНФОРМАЦІЯ_7 її сина ОСОБА_2 . Станом на час подання адміністративного позову, питання про виплату грошового забезпечення сина позивача військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 старшого водія старшого, солдата ОСОБА_2 , відповідачем не вирішено. Позивач особисто верталася з письмовими зверненнями в порядку до судового вирішення спору до відповідача, тобто командира військової частини НОМЕР_1 , це є звернення від 21.11.2024 року, з проханням перерахувати грошове забезпечення ОСОБА_2 , надати позивачу відповідні документи та їх копії: довідку про грошове забезпечення по місячно, надати витяг з банківського рахунку ОСОБА_2 , грошовий атестат, довідку про проходження військової служби старшого водія, старшого солдата ОСОБА_2 , акт та висновок розслідування щодо обставин полону чи безвісті зникнення мого сина ОСОБА_2 11.12.2024 року позивачем подано письмове звернення до Міністра оборони України, з проханням зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 діяти в межах Конституції України та виконати вимоги у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року № 884 в повному обсязі та надати запитувані документи: довідку про грошове забезпечення старшого солдата ОСОБА_2 , за військовою посадою старшого водія 2-го стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти, його грошовий атестат, витяг з банківського рахунку ОСОБА_2 , тощо. На звернення позивача до Міністра оборони України від 11.12.2024 року, (реєстраційний номер 4-175435 від 27.12.2024), військова частина НОМЕР_9 , код ЄДРПОУ НОМЕР_10 , надала відповідь №1314/10/1/2/163 від 24.01.2025 року повідомила про можливість у відповідності до Закону України Про доступ до публічної інформації, подовження строку розгляду запиту до 20-ти робочих днів. Листом №1407 від 23.01.2025 року ТВО командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , повідомив, що порушені позивачем питання відносно грошових виплат військовослужбовцю ОСОБА_2 , позивач може заявити в судовому засіданні при розгляді справи №216/4803/24, та повідомив останній тільки про те, що грошове забезпечення ОСОБА_2 , здійснювалося на картковий рахунок за заявами від 07.02.2015 року та від 15.04.2016 року. Відповідач, також повідомив позивачу про наказ командира військової частини НОМЕР_1 Про призупинення виплат від 03.03.202 року №2813 щодо призупинення виплати грошового забезпечення. До листа №1407 відповідач надав додатки у вигляді копії карток особистого рахунку ОСОБА_2 за період 2015-2022 року. Відповідно до змісту офіційного листа військової частини НОМЕР_1 за підписом командира військової частини, відповідач зазначає та підтверджує свої дії щодо призупинення виплат грошового забезпечення ОСОБА_2 .. При цьому, у своїй відповіді відповідач посилається на наказ Про призупинення виплат № 2813, але в листі №1407 відповідач дату наказу спотворює, або не зазначає її повністю, чим унеможливлює встановлення дійсної дати наказу № 2813 та його правочинність. Відповідач, листом №1407 зазначив, що виплати грошового забезпечення ОСОБА_2 , були за заявами від 07.02.2015 року та від 15.0.2016 року. Отже, грошове забезпечення ОСОБА_2 , було виплачено в 2015 році можливо за серпень місяць та включно по грудень місяць 2015 року. Інші виплати грошового забезпечення ОСОБА_2 , відповідачем не підтверджуються, та на суб`єктивну думку позивача взагалі не виплачувалися у повному обсязі. До того ж, відповідач надавши позивачу копії заяв від 07.02.2015 року та 15.04.2016 року підтвердив, що такі заяви на виплату грошового забезпечення були надані в його розпорядження, але виплата грошового забезпечення ОСОБА_2 , була незаконно призупинена. Відповідач жодним чином взагалі не підтвердив виплату грошового забезпечення ОСОБА_2 , в період з серпня місяця 2014 року по грудень місяць включно 2014 року. Відомості у позивача відсутні. 30.08.2025 року позивач звернулася до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_9 з письмовим зверненням відносно дій та бездіяльності посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ) щодо поданих нею до них відповідних заяв з додатками копії документів, відносно виплат передбачених законодавством України в разі втрати годувальника, також на поховання, на встановлення пам`ятника ОСОБА_5 , відносно передбачених пільг сім`ї загиблого, в тому рахунку й пенсійного забезпечення. Усі документи, які вимагали від позивача посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_11 ще у червні місяці 2025 року, було надано весь комплект необхідних документів, але станом на вересень місяць 2025 року, жодної відповіді від ІНФОРМАЦІЯ_8 , на свої заяви позивач не отримала. Листом від 13.10.2025 року №7/27733/8, начальник ІНФОРМАЦІЯ_12 полковник ОСОБА_6 , повідомив, що посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_8 за вих. №1860/1507 від 26.06.2025 року до військової частини НОМЕР_1 було направлено повний пакет необхідних документів щодо отримання належного грошового забезпечення та повний пакет документів для призначення пенсії в разі втрати годувальника, отримання одноразової грошової допомоги, оформлення посвідчення члена сім`ї військовослужбовця, тощо. Не отримавши у визначений строк відповіді від відповідача та необхідних документів, ІНФОРМАЦІЯ_4 повторно направив відповідачу запит від 29.07.2025 року за вих. № 1860/1734. 31.07.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 від відповідача отримали оригінали документів за вх.6262. Також позивачу повідомлено, що начебто направлено запит на 20-ту регіональну ВЛК документи для встановлення причинного зв`язку смерті її сина ОСОБА_2 , направлено 05.08.2025 року вих.№ 7/4373, після отримання витягу з протоколу 20 РВЛК (вх. 7/8017 від 22.09.2025 року) було розпочато роботу по оформленню пакетів документів для призначення пенсії в разі втрати годувальника, отримання ОГД та оформлення посвідчень члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Позивач отримала від ІНФОРМАЦІЯ_8 копію листа №16971 від 12.11.2025 року, від військової частини НОМЕР_1 , відносно розгляду її заяви вих.№ 1860/2500 від 14.10.2025 року, яким відповідач повідомляє, що ним розглянуто її заяви з додатками та прийнято позитивне рішення щодо виплат грошової допомоги на поховання відповідно до заяви від 17.09.2025 року, матері військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_7 у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини. Позивачу також було надано копію протоколу засідання військово-лікарської комісії №2025-0905-1456-3847-7 від 05.09.2025 року 20 Регіональна ВЛК (м. Дніпро). Даним протоколом зазначено наступне: Члени комісії слухали: начальника 2-го відділення ІНФОРМАЦІЯ_13 №7/4373 від 05.08.2025 року питання встановлення причинного зв`язку старшого солдата ОСОБА_2 , розглянуто документи: свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , наказ командира військової частини НОМЕР_1 №173 від 16.06.2025 року, сповіщення на загиблого (померлого), захопленого в полон №1905 (вих.№1569) від 02.07.2025 року, інше №216/4803/24 провадження №2-о/192/21/25 від 05.05.2025. Встановлено: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , військове звання старший солдат призваний 10.05.2014 року Солонянським ВК, дані про проходження військової служби у Збройних Силах з 10.05.2014 по 13.06.2025 року, висновок комісії: СМЕРТЬ,ТАК, ПОВ`ЯЗАНА ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ. Додатки до протоколу позивачу не надавалися. Також позивач отримала від ІНФОРМАЦІЯ_8 витяг із наказу командира НОМЕР_11 окремої важкої механізованої Криворізької бригади імені Константина Пестушка №73-РС від 17.06.2025 року, параграф 1, яким зазначено, наступне: Відповідно до пункту 230 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, нижчепойменованих осіб рядового, сержантського та старшинського складу виключити зі списків особового складу Збройних Силах України у зв`язку з загибеллю (смертю): 1. Старшого солдата ОСОБА_2 , який перебуває в розпорядженні командира НОМЕР_11 окремої важкої механізованої Криворізької бригади, із 13 червня 2025 року, Народився ІНФОРМАЦІЯ_14 . У ЗС із 05.2014 року. НОМЕР_12 . Вважати померлим з 13 червня 2025 року. Смерть настала під час проходження військової служби, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби та із захистом Батьківщини. Отже, надану позивачу попередню інформацію, яка міститься в листі №18248 від 19.12.2025 року, де було посилання на наказ командира військової частини НОМЕР_1 №173 від 16.06.2025 ОСОБА_2 щодо виключення зі списків особового складу від 31.07.2022 року, копію наказу №173 позивачу не було надано. Зміст наказу №173 позивачу не відомий. Цим ж листом відповідач просить ІНФОРМАЦІЯ_13 повідомити позивачу, що у відповідності до Розділу XXX наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 Про затвердження Порядку виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам ( зі змінами і доповненнями): У разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення та додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень (якщо смерть пов`язана із захистом Батьківщини) за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець, дружині (чоловіку), а вразі якщо її (його) немає, повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачем неповнолітніх дітей ( осіб з інвалідністю з дитинства-незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовця рівними частинами, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей. Відповідач у цьому листі зазначає, наступне: враховуючи викладене, з метою дотримання черговості при здійсненні виплат яка визначена вищевказаною нормою наказу МО України просить скерувати до частини завірені повні витяги з ДРАЦСГ стосовно військовослужбовця ОСОБА_2 про народження, шлюб, розлучення, зміну імені, прізвища, ім`я по-батькові, наявність/відсутність дітей, а також витягів щодо встановлення батьківства/усиновлення. Цим абзацом листа №16971 від 12.11.2025 року, відповідач суперечить та заперечує, що інформацію надану в листі від 13.10.2025 року №7/27733/8 начальником ІНФОРМАЦІЯ_12 полковником ОСОБА_7 , яким позивачу повідомлялося, що посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_8 за вих. №1860/1507 від 26.06.2025 року було направлено до військової частини НОМЕР_1 повний пакет необхідних документів щодо отримання належного грошового забезпечення та повний пакет документів для призначення пенсії в разі втрати годувальника, отримання одноразової грошової допомоги, оформлення посвідчення члена сім ї військовослужбовця, тощо. Не отримавши у визначений строк відповіді від відповідача та необхідних документів, ІНФОРМАЦІЯ_4 повторно направив відповідачу запит від 29.07.2025 року за вих. № 1860/1734. Отже, відповідач у листі №16971 від 12.11.2025 року посилається на Розділ XXX наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 Про затвердження Порядку виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (зі змінами і доповненнями), позивач вивчила зміст Розділу XXX Наказу № 260, але зазначене відповідачем в листі №16971 не знайшло підтвердження через відсутність зазначеного в діючому наказі № 260. Тож, 01.12.2025 року позивач вчергове звернулася до відповідача зі зверненням про відновлення грошового забезпечення ОСОБА_2 та грошового забезпечення його членів сім`ї. Також позивач отримала 27.12.2025 року лист від фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 №18248 від 19.12.2025 року за підписом ТВО командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , яким позивачу повідомлялося наступне: За дорученням командира військової частини НОМЕР_1 у фінансово-економічної служби військової частини в межах компетенції розглянуто звернення ОСОБА_1 від 01.12.2025 року стосовно нарахувань та виплат грошового забезпечення за період перебування ОСОБА_2 у статусі безвісті зниклого. Повідомляється, що ОСОБА_2 , було призупинено нарахування грошового забезпечення від 01.08.2022 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №2813 від 03.09.2022 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №173 від 16.06.2025 року ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу від 31.07.2022 року на підставі рішення № 216/4803/24. Також відповідач надав позивачу копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 №2813 від 03.09.2025 року. Таким чином, відповідач своїм листом №18248 від 19.12.2025 року, підтверджує, що дії посадових осіб військової частини НОМЕР_1 є незаконними, тому що: навіть призупинення нарахування грошового забезпечення від 01.08.2022 року ОСОБА_2 , відповідно до наказу №2813 від 03.09.2022 року виконано з порушенням вимог чинного законодавства України в частині початку дії наказу, дата підписання наказу №2813 є 03.09.2022 року, а наслідки настали з 01.08.2022 року, також призупинення нарахування грошового забезпечення ОСОБА_2 , не є позбавленням його та членів його сім`ї, права на грошове забезпечення; надана позивачу інформація в листі №18248 від 19 грудня 19.12.2025 року, з начебто наказу командира військової частини № НОМЕР_13 від 03.09.2025 року взагалі вказує на невідповідність дій посадових осіб, до відповідності до чинного законодавства України, які є незаконними; в листі №18248 зазначено наказ №173 від 16.06.2025 року про виключення ОСОБА_2 , зі списку особового складу військової частини на підставі рішення №216/4803/24, яке було ухвалено Солонянським районним судом 05.05.2025 року, та набрало законної сили 06.06.2025 року, тобто ОСОБА_2 , не був оголошеним померлим, та мав право на грошове забезпечення, до виключення його зі списку особового складу військової частини, за наказом командира, що можливо тільки на підставі свідоцтва про смерть, а законною підставою для видачі відповідного свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , серії НОМЕР_8 від 25.06.2025 року, про факт його смерті відповідач був обізнаний тільки з часу видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , що було на підставі рішення Солонянського районного суду від 05.05.2025 року. Свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , отримувала позивач особисто. А відповідачу міг надати копію свідоцтва про смерть тільки ІНФОРМАЦІЯ_4 , це є вих.№ 1860/1507 від 26.06.2025 року, яке було до військової частини НОМЕР_1 , направлено разом з повним пакетом необхідних документів. Відповідач, в листі №18248, зазначає, що наказом № 173 від 16.06.2025 року рогу ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу від 31.07.2022 року начебто на підставі рішення № 216/4803/24. Таким чином відповідач, своїм листом №18248 вводить позивачу в оману, фальшує накази, надає недостовірні данні, які в подальшому відповідачем не підтверджуються, й частково спростовуються. В рішенні суду від 05.05.2025 року, дата смерті ОСОБА_2 , не ухвалювалася. Згідно рішення суду від 05.05.2025 року, було частково задоволено позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 , тобто відповідача та оголошено ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 - померлим. Вказана в листі інформація відносно наказу № 2813 начебто від 03.09.2025 року не відповідає наданій позивачу відповідачем інформації змісту в копії наказу № 2813 від 03.09.2022 року. Враховуючи зміст листа №18248, позивачем не виключена можливість існування іншого наказу командира військової частини НОМЕР_1 №2813 від 03.09.2025 року, який відповідачем позивачу не надано. Отже позивач вважає, що дії посадових осіб військової частини НОМЕР_1 в частині прийняття наказу №2813 від 03.09.2022 року про призупинення виплат грошового забезпечення військовослужбовцю ОСОБА_2 та наказу № 173 від 16.06.2025 року щодо виключення ОСОБА_2 зі списків особового складу від 31.07.2022 року є протиправними та такими, що прийняті всупереч нормам чинного законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, тому підлягають скасуванню або внесення відповідних змін та вчинення відповідачем певних дій по відновленню грошового забезпечення військовослужбовцю ОСОБА_2 , та членів його сім`ї.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2026 року, зазначена вище справа була розподілена та 25.02.2026 року передана судді Пруднику С.В.

02.03.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду означену позовну заяву було залишено без руху та надано було позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду: оригіналу документа про доплату судового збору в розмірі 2662,40 грн.; позовної заяви разом із її копією а також копіями доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, оформлену у відповідності до вимог ст.ст.160, 161 КАС України із зазначенням кількісним складом відповідачів (вірним найменуванням відповідача (чів)); заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом та обґрунтування пропуску строку.

17.03.2026 року від ОСОБА_1 до суду надійшли заява про усунення недоліків, пояснення на ухвалу суду від 02.03.2026 року та заява про поновлення строку. До означених заяв та до пояснення позивачем було долучено підтвердження щодо сплати судового збору у сумі 2662,40 грн.

У заяві про усунення недоліків позивач просить суд прийняти усунені недоліки, викладені в ухвалі суду від 02.03.2026 року в адміністративній справі 160/4239/26 та відкрити провадження у даній справі.

У поясненнях позивач зазначила, що зазначене в ухвалі має невідповідність вимог до чинного Закону України «Про судовий збір». Таким, чином в ухвалі суду не було чітко та без заперечно встановлено обсяг позивних вимог, позивачу надано не відповідні роз`яснення, розрахунок судового збору не відповідає описовій та результативній частинам ухвали, що унеможливлює позивачу діяти в межах чинного законодавства України, а ухвалу суду має бути скасовано. Отже, позивачем виконано ухвалу суду в частині доплати до судового збору, шляхом доплати судового збору розмірі 2662,40 грн., код документу: 8408-1716-4177-2225 від 05.05.2026 року. Позиція суду прямо суперечить існуючим правовим позиціям Верховного суду та прямим нормам Закону України «Про судовий збір». В прохальній частині позовної заяви від 20.02.2026 року позивачем у п. 2 зазначено наступне: «Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 «Про призупинення виплат» від 03.03.2022 року № 2813», що як зазначено в ухвалі суду начебто є зобов`язання особисто до командира військової частини НОМЕР_1 , який в розумінні п.9 ч.1 ст.4 КАС України не є суб`єктом владних повноважень. Судом в ухвалі прописано, що позивачем в позовній заяві не визначено «на підставі якого саме рішення чи якого нормативно-правового акту слід зобов`язати відповідача відновити виплату повного грошового забезпечення позову». Позивачем в описовій частині позовної заяви було зазначено та є посиланням на вимоги Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців", відносно грошового забезпечення військовослужбовців. Також в ухвалі судом зазначено, що відсутня в додатках копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 2813 від 03.09.2025 року, яку позивач не подав. Відповідно до опису в позовній заяві та фактично в додатках позивачем додано: «копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.09.2022 року, № 2813», тому доказ у вигляді копії наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.09.2025 року у позивача відсутній. Посилання суду на дату 03.09.2025 року, в ухвалі є хибним. В ухвалі суду є посилання на наказ №173 від 16.06.2025 року відносно якого в позовній заяві позивач посилається на інформацію в листі №18248 від 19.12.2025 року, де було посилання на начебто «наказ командира військової частини НОМЕР_1 №173 від 16.06.2025року, а фактично було позивачу надано тільки в грудні 2025 року «витяг із наказу №73-РС від 17.06.2025 року, зміст якого є невідповідними інформації, яка є у офіційному листі командира від 19.12.2025 року №18248, повний та дійсний зміст наказу № 73-РС, чи зміст наказу №173, позивачу не відомий, і є необхідність ухвалою суду запросити у військової частини НОМЕР_1 оригінали цих наказів, для їх вивчення в судовому засіданні на відповідність їх змісту, до наданої позивачем інформації в листі №18248 від 19.12.2025 року. При цьому, позивачу було надано до листа від 19.12.2025 року №18248 командира військової частини НОМЕР_1 , тільки копію наказу №2813 від 03.09.2022 року. В додатках до позовної заяви позивачем була допущена технічна помилка, опису де було зазначено «копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 №2813 від 03.09.2022 року, як копію наказу №2813 від 03.09.2025 року, як було тільки зазначено в їх листі. Таким чином, позивач просить суд відкрити провадження у даній справі.

У поданій до суду заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду позивач посилається на запровадження в Україні воєнного стану, відсутність дій з боку відповідача щодо нарахування та виплати грошового забезпечення з серпня 2022 року по 13.06.2025 року, на приписи ст. ст. 122, 123 КАС України та на практику Європейського Суду з прав людини. Позивач стверджує, що наданій їй офіційні відповіді в тому рахунку додані до них копії наказів мають суперечливі та недостовірні відомості.

Щодо строку звернення до адміністративного суду, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В той же час, в контексті розгляду питання про поважність причин пропуску строку звернення до суду, суд враховує правову позицію, викладену у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, згідно з якою, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання необхідно звертати увагу на обставини справи.

У справі Bellet v. Fгаnсе Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Як зазначає позивач

Беручи до уваги норми Конституції України, а також враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, спрямовану на ефективний доступ особи до суду для захисту її порушеного права, з метою недопущення обмеження права позивача на судовий захист, прошу, причини пропуску строку звернення позивача з даною позовною заявою до адміністративного суду визнати поважними, пропущений процесуальний строк звернення до суду - поновити.

При вирішення питання щодо відкриття провадження в адміністративній справі та призначення її до розгляду суд виходить з такого.

Позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

За змістом норм ч. 1, 2 ст. 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Пунктом ч. 4 ст. 12 цього Кодексу визначено, що виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Поряд з цим, згідно п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Також нормами ч. 2 і 3 ст. 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті, зміст якої відповідає змісту ч. 4 цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши наявні матеріали справи, предмет та підстави позову, склад учасників справи, суд вважає, що подана до суду позивачем позовна заява підлягає до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження згідно частини 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України.

З матеріалів адміністративного позову порушень строків, передбачених статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається.

Підстав для її повернення або відмови у відкритті провадження у справі не має.

Керуючись статтями 171, 257, 260, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовною заявою.

Прийняти до свого провадження позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Снігура Анатолія Степановича до військової частини НОМЕР_1 , третя особа Міністерство оборони України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення виплат та відкрити провадження в адміністративній справі.

Призначити справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду з 23 квітня 2026 року за адресою: 49089, м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, 4, зала судових засідань № 1.

Здійснювати розгляд адміністративної справи одноособово суддею С. В. Прудником.

Витребувати у військової частини НОМЕР_1 та у Міністерства оборони України:

засвідчені належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України копії:

- наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), код ЄДРПОУ НОМЕР_2 Про призупинення виплат від 03.03.2022 року №2813;

- наказу № 173 від 16.06.2025 року ОСОБА_2 , про виключення ОСОБА_2 , від 31.07.2022 року, зі списків особового складу.

Письмові та вмотивовані пояснення щодо не нарахування та не виплати грошового забезпечення (100%) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) командира військової частини НОМЕР_1 з 02.03.2022 року по 13.06.2025 року, (включно) та усіх належних виплат з серпня 2022 року по 13.06.2025 року, включно з індексацією, всі додаткові винагороди, з оздоровчими, компенсацією за невикористані дні відпусток військовослужбовців та матеріальними допомогами.

Витребувані судом докази слід подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (; ) ) у строк до 23 квітня 2026 року.

Суд попереджає військову частину НОМЕР_1 та Міністерство оборони України про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.

Роз`яснити відповідачу його право на подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов.

Встановити відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. Повідомити сторін, що відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення та пояснення повинні відповідати вимогам частин другої-четвертої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Інформацію щодо адміністративної справи учасники даної справи можуть отримати на офіційному порталі судової влади України у мережі Інтернет (веб-адреса сторінки: http://adm.dp.court.gov.ua/sud0470/gromadyanam/csz/).

Здійснювати розгляд (формування та зберігання) справи у змішаній (паперова та електронна) формі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. В. Прудник