Справа № 160/1752/25
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2026-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 березня 2026 рокуСправа №160/1752/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., перевіривши у м. Дніпрі заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зміну способу і порядку виконання судового рішення в рішенні у адміністративній справі №160/1752/25,-

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2026 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення, яка надійшла від відповідача в підсистемі «Електронний Суд».

Відповідач зазначає, що в рішенні суду вказано про зарахування стажу «з 21.08.2024 року дня призначення пенсії за віком», однак ця дата є датою звернення з заявою про призначення пенсії, а сама пенсія призначена 09.08.2024 року.

Ознайомившись із поданою заявою та доданими до неї документами, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Суд повертає письмову заяву (клопотання, заперечення) її заявнику без розгляду також у разі, якщо її подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

У разі необхідності встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення необхідно звернути увагу на те, що:

1) із відповідною заявою варто звертатися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції;

2) із такою заявою можуть звернутися стягувач чи виконавець (у випадках, встановлених законом);

3) для зміни способу або порядку виконання судового рішення повинні існувати обставини, що істотно ускладнюють належне виконання рішення або роблять його неможливим;

4) на виконання вимог процесуального законодавства потрібно надати суду належні та допустимі докази на підтвердження вищевказаних обставин як підстави для задоволення судом відповідної заяви.

Тобто, процесуальна можливість встановити чи змінити спосіб або порядок виконання судового рішення виникає за наявності виняткових обставин, які б ускладнювали його виконання або робили його виконання неможливим, адже в такий спосіб змінюються висновки вже прийнятого судового рішення. Разом із тим, зміна способу чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення повинна узгоджуватися з тими обґрунтуваннями судового рішення, на які спираються висновки суду, що містяться в резолютивній частині судового рішення. Здійснюючи зміну способу і порядку виконання судового рішення, суд не може змінювати зміст резолютивної частини рішення або змінити обраний судом спосіб захисту порушеного права. Висновки судового рішення щодо способу і порядку його виконання чітко визначені та не можуть бути змінені іншим судовим рішенням без відповідного обґрунтування виняткової необхідності застосування такої зміни рішення.

З аналізу положень частин першої, третьої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів Верховного Суду робить висновок, що підставою для застосування правил цієї норми є настання обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, а для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин. Тобто, зміна способу і порядку виконання рішення суду - це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими судом. Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, однак не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18.02.2025 року у справі №640/7827/22.

Суд звертає увагу на те, що поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Порядок виконання судового рішення означає визначену у рішенні суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним/приватним виконавцем, спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі об`єктивної (безумовної) неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений судом.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24.07.2023 року у справі №420/6671/18.

Суд зауважує, що суб`єкт звернення з заявою про змісту способу і порядку виконання рішення суду не є ані стягувачем, ані виконавцем заявник є боржником за відповідним зобов`язанням, відповідачем у справі. Тобто, він не має права подавати таку заяву.

Більш того, зміст поданої заяви свідчить про ініціативу змінити не визначену послідовність і зміст дій, а також не спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Заявник порушує питання, яке не стосується ані послідовності дій (послідовність в рішенні суду не визначена), ані змісту дій (передбачено зарахування стажу з дати), натомість фактично вказує на те, що дата, з якої необхідно зарахувати стаж, невірно визначена судом як «день призначення пенсії за віком», адже таким днем є інша дата.

Такі доводи можуть бути розтлумачені або як ініціатива щодо виправлення описки, або як незгода з висновками суду щодо встановлення обставин у справі, що може бути підставою для апеляційного оскарження.

Однак, відповідні обставини не підлягають зміні (виправленню) шляхом застосування механізму зміни способу і порядку виконання рішення суду.

Суд враховує, що при цьому заявник просив «встановити спосіб та порядок виконання рішення», однак навіть не вказав бажаний спосіб і порядок виконання, в той час як мотивувальна частина заяви свідчить про потребу зміни, а не встановлення будь-чого. При цьому як вже вказав суд, заявник невірно обрав правовий інструмент для таких змін (виправлення, встановлення).

Також заявлена ініціатива змінює саме зміст рішення в частині дати, з якої у позивача мають виникнути зміни у правовому становищі, що також свідчить про неможливість зміни способу або порядку виконання рішення суду (або встановлення способу/порядку виконання рішення).

Таким чином, подана заява наразі є очевидно безпідставною, в зв`язку з чим вона підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Керуючись ст. ст. 167, 243, 248, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зміну способу і порядку виконання судового рішення в рішенні у адміністративній справі №160/1752/25 повернути без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко