Справа № 520/4528/26
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2026-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 520/4528/26
ХАРКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

24 березня 2026 року м. Харків
Суддя Харківського окружного адміністративного суду - Полях Н.А., розглянувши позовну заяву та додані до неї документи ОСОБА_1 до Територіального управління Бюро економічної безпеки України у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Бюро економічної безпеки у Полтавській області щодо не нарахування та невиплати грошового забезпечення, у тому числі, одноразової грошової допомоги при звільненні із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2023 році у розмірі 2684,00 грн, та у 2024-2025 роках у розмірі 3028,00 грн, встановленого абзацом 4 частини першої статті 7 Законів України про Державний бюджет України на 2023, 2024 та 2025 роки, за період з 30.03.2023 до 15.10.2025;

- зобов`язати Територіальне управління Бюро економічної безпеки у Полтавській області здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення, у т.ч. одноразової грошової допомоги при звільненні, за період з 30.03.2023 до 15.10.2025 (включно) з урахуванням посадового окладу, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року (2684,00 грн), Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01.01.2024 року (3028,00 грн) та Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025 року (3028,00 грн), на відповідний коефіцієнт посадового окладу, з урахуванням раніше проведених виплат;

- зобов`язати Територіальне управління Бюро економічної безпеки у Полтавській області підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області грошовий атестат для перерахунку пенсії позивача із зазначенням грошового забезпечення, розрахованого із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2023 році у розмірі 2684,00 грн, у 2024 та у 2025 роках у розмірі 3028,00 грн, встановленого абзацом 4 частини першої статті 7 Законів України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», «Про Державний бюджет України на 2024 рік», «Про Державний бюджет України на 2025 рік».

Ухвалою від 09.03.2026 позовну заяву було залишено без руху із наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду: заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом із зазначенням підстав для поновлення строку, а також надання доказів поважності причин його пропуску.

У наданий строк представником позивача до суду було подано заяву, в якій він просив:

- поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним позовом;

- відкрити провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Бюро економічної безпеки України у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заяви зазначено, що наказом керівника Територіального управління Бюро економічної безпеки України у Полтавській області від 29 березня 2023 року № 14-к/ДСК «Про призначення працівників» позивача було прийнято з 30 березня 2023 року на посаду детектива ТУ БЕБ у Полтавській області. Наказом відповідача від 14.10.2025 №28-к/ДСК позивача було звільнено зі служби в Бюро економічної безпеки України. Цим же наказом було наказано провести розрахунки всіх належних виплат. Позивач вважає, що за час перебування позивача на службі відповідач нараховував йому посадовий оклад у розмірі меншому, ніж передбачено чинним законодавством.

Представник позивача зазначає, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що, у цій справі, відбулося 19.02.2026, коли листом від 19.02.2026 №АЗ-15/23.14/11-37-26/23.14/11-26/9-26 у відповідь на запит надав інформацію щодо нарахування посадового окладу. В грошовому атестаті, доданому до позову, вказано загальні відомості про посадовий оклад і не конкретизовано нарахування посадового окладу.

20.03.2026 до суду надійшли заперечення Територіального управління Бюро економічної безпеки України у Полтавській області, в яких представник просив вважати такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та доказам наведені позивачем доводи для поновлення пропущеного строку.

Дослідивши заяву представника позивача, заперечення відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 19 липня 2022 року) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01 липня 2022 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції: «Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 липня 2024 року у справі №990/156/23 зазначила, що стаття 233 КЗпП України є нормою матеріального права, яка визначає строк судового захисту права працівника у разі порушення законодавства про працю. Указана норма поширює свою дію на всіх працівників і службовців підприємства, установи, організації та незалежно від характеру їх трудової діяльності, у тому числі на осіб, які проходять публічну чи державну службу.

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Суд зазначає, що з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» [19 липня 2022 року] положення статті 233 КЗпП України, у попередній редакції, втратили чинність, внаслідок чого було змінено правове регулювання відносин, які підпадають під дію статті 233 КЗпП України.

З наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що наказом Територіального управління Бюро економічної безпеки України у Полтавській області від 14.10.2025 №28-к/ДСК позивача звільнено зі служби в Бюро економічної безпеки України, при цьому цим же наказом передбачено проведення з позивачем остаточного розрахунку всіх належних виплат.

З матеріалів позовної заяви та доданих до неї документів убачається, що при звільненні позивачу було видано грошовий атестат №2 від 15.10.2025, який містить відомості про розмір грошового забезпечення та складові виплат, що підлягали нарахуванню та виплаті позивачу при звільненні.

Крім того, на виконання статті 116 КЗпП України, 15.10.2025 Територіальним управління БЕБ у Полтавській області письмово повідомлено ОСОБА_1 про всі суми, нараховані та виплачені при звільненні шляхом вручення останньому копії відповідного розрахункового листа (повідомлення) та грошового атестату, у яких детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні, про що свідчить особистий підпис позивача на вказаних документах.

Отже, саме з моменту отримання зазначеного документа позивач об`єктивно мав можливість дізнатися про розмір виплаченого йому грошового забезпечення та перевірити правильність його нарахування, у тому числі щодо застосування прожиткового мінімуму як розрахункової величини для визначення посадового окладу.

З урахуванням положень частини другої статті 233 КЗпП України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, працівник має право звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Оскільки грошовий атестат №2 від 15.10.2025 та розрахунковий лист є письмовими документами, які підтверджують обсяг та склад виплат, проведених при звільненні, суд дійшов висновку, що перебіг строку звернення до суду у даній справі розпочався не пізніше 15.10.2025 та закінчився 15.01.2026.

Разом з тим, з адміністративним позовом позивач звернувся до суду лише 03.03.2026, тобто після спливу встановленого законом тримісячного строку.

У поданій заяві про поновлення строку позивач зазначає, що про порушення свого права він дізнався лише 19.02.2026 після отримання відповіді відповідача на адвокатський запит листом від 19.02.2026 №АЗ-15/23.14/11-37-26/23.14/11-26/9-26, у якому було деталізовано порядок нарахування посадового окладу. Також позивач зазначає, що грошовий атестат не містив необхідної інформації для перевірки правильності нарахувань.

Оцінюючи наведені доводи представника позивача, суд зазначає, що сам факт отримання додаткової інформації за запитом не змінює моменту, коли особа повинна була дізнатися про порушення свого права, якщо відповідні відомості вже були відомі їй при звільненні.

З наданих матеріалів встановлено, що позивач при звільненні отримав грошовий атестат та розрахунковий лист, які містять відомості про розмір посадового окладу, що є достатнім для перевірки правильності застосованої розрахункової величини, оскільки розмір прожиткового мінімуму встановлюється законом та є загальновідомим.

Водночас, звернення позивача із запитами до відповідача після звільнення та отримання відповіді у лютому 2026 року є проявом власної ініціативи позивача щодо додаткового з`ясування обставин, однак такі дії не можуть вважатися об`єктивною перешкодою для своєчасного звернення до суду та не впливають на визначення початку перебігу строку звернення до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху від 09.03.2026, в якій суд уже зазначав, що лист відповідача від 19.02.2026 не є документом, який оформлюється при звільненні в розумінні статті 116 КЗпП України та не може визначати початок перебігу строку звернення до суду.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, на виконання статті 116 КЗпП України, 15.10.2025 Територіальним управління БЕБ у Полтавській області письмово повідомлено ОСОБА_1 про всі суми, нараховані та виплачені при звільненні шляхом вручення останньому копії відповідного розрахункового листа (повідомлення) та грошового атестату, у яких детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні, про що свідчить особистий підпис позивача на вказаних документах.

Разом з тим, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували існування об`єктивних, непереборних та незалежних від його волі обставин, що унеможливлювали звернення до суду у встановлений законом строк.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що строк звернення до суду з даним адміністративним позовом пропущено, а наведені позивачем підстави для його поновлення є необґрунтованими та не можуть бути визнані поважними, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про повернення адміністративного позову.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до вимог ч.8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного та керуючись ст. 169, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Бюро економічної безпеки України у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Бюро економічної безпеки України у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Н.А. Полях