Справа № 320/10080/24
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2026-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Приватного підприємства «Самсоне» про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом Приватного підприємства «Самсоне» до Головного управління ДПС у м.Києві про скасування наказу та податкових повідомлень-рішень,
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 23.10.2023 №1 на суму 17000,00 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 23.10.2023 №1 на суму 17000,00 грн.

16.02.2026 Приватним підприємством «Самсоне» через систему "Електронний суд" було подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 19000,00 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.02.2026 для відповідача встановлено процесуальний строк для подання заперечень щодо заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.

02.03.2026 на адресу суду через систему Електронний суд від відповідача ГУ ДПС у м.Києві надійшли заперечення на заяву про стягнення судових витрат на правову допомогу.

Згідно з частиною першою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини третьої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи наведену норму, вирішення питання про постановлення додаткового рішення у цій справі здійснюється судом у порядку письмового провадження.

Вирішуючи питання про стягнення відповідних судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з частинами третьою та п`ятою статті 143 якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною третьою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положенням частини першої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як вбачається з пункту 1 частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

З наведеної норми вбачається, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Отже, розподілу підлягає навіть кредиторська заборгованість позивача перед адвокатом зі сплати витрат на професійну правничу допомогу, надання якої підтверджується відповідними доказами.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 85211544) та постанові від 20.12.2019 у справі №903/125/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 86504028).

Відповідно до положень частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною сьомою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу наведених положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний з позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.09.2018 у справі №810/4749/15 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 76397938).

При цьому, з імперативних положень частини шостої статті 134 КАС України вбачається, що зменшити розмір витрат на правничу допомогу через їх неспівмірність суд може виключно у разі наявності відповідного клопотання іншої сторони про це. Отже, за відсутності такого клопотання суд не може надавати оцінку співмірності витрат на правничу допомогу за власною ініціативою, а лише перевіряє, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії", заява №34884/97, п.30).

У пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Водночас, надання такої оцінки можливо, виходячи з аналізу частини шостої статті 134 КАС України, виключно у разі наявності відповідного клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу через їх неспівмірність.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.12.2019 у справі №520/1849/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 86504176).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05.07.2012 №5076-VI (далі Закон №5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9 ч.1 ст.1 Закону №5076).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону №5076).

Статтею 19 Закону №5076 визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до статті 30 Закону №5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом встановлено, що 13.02.2024 між Адвокатським бюро «Кирила Андрусенка» (виконавець) та Приватним підприємством «Самсоне» (замовник) укладено договір №13/02/2024 про надання правової (правничої) допомоги, за умовами якого виконавець бере на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу замовнику в справі про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у м.Києві №4173-п «Про проведення фактичної перевірки суб`єктів господарювання» від 24.08.2023, визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень Головного управління ДПС у м.Києві №1 від 23.10.2023 на суму 17 000, 00 грн., №1 від 23.10.2023 на суму 17 000,00 грн., а замовник бере на себе зобов`язання оплатити надані послуги у порядку та строку обумовлені в даному Договорі.

Розділом 3 означеного договору встановлено що вартість послуг, що надаються виконавцем замовнику за цим Договором, визначаються з урахуванням Додатку №1 до Договору «Вартість правничої допомоги». Фактично надані послуги фіксуються у актах надання правничої допомоги, які підписуються сторонами поетапно, протягом трьох робочих днів після кожного фактичного надання послуг. Вартість наданих послуг оплачується замовником на розрахунковий рахунок виконавиця, що зазначений у реквізитах даного Договору, на підставі рахунку (рахунків) який (які) формуються виконавцем у відповідності з актами, наступними етапами:

- при представництві інтересів замовника у суді першої інстанції - протягом 20 календарних днів з для винесення рішення по суті справи, закриття провадження по справі, залишення позову без розгляду;

- при представництві інтересів замовника у суді апеляційної інстанції - протягом 15 календарних днів, з дня закінчення розгляду справи у суді апеляційної інстанції;

- при представництві інтересів замовника у суді касаційної інстанції - протягом 15 календарних днів, з дня закінчення розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Акт вважається підписаним, якщо протягом 5 днів, з моменту його отримання замовником, останній не надав виконавцеві письмові аргументовані заперечення на акт.

Оплата вказана в розділі 3 даного Договору є гонораром виконавця за надання правової допомоги та поверненню не підлягає.

Відповідно до додатку №1 на виконання умов договору №13/02/24 про надання парової (правничої) допомоги сторони погодили вартість правничої допомоги.

З акта №1 надання правничої допомоги від 15.02.2024 вбачається, що виконавцем було надано позивачу наступні послуги:

- консультація 2 години (2000,00 грн.);

- підготовка та направлення адвокатом до ГУ ДПС у м.Києві адвокатського запиту №13/02/24 1 година (1000,00 грн.).

Відповідно до акта №2 надання правничої допомоги від 29.02.2024 виконавцем було надано позивачу послуги:

- підготовка позовної заяви 6 годин (9000,00 грн.);

- виїзд адвоката до Київського окружного адміністративного суду для подання позовної заяви 1 година 30 хвилин (1500,00 грн.).

З акта №3 надання правничої допомоги від 14.03.2024 виконавцем було надано позивачу наступні послуги:

- підготовка та направлення до Київського окружного адміністративного суду заяви про усунення недоліків позовної заяви 30 хвилин (500 грн.).

З акта №4 надання правничої допомоги від 21.01.2026 виконавцем було надано позивачу послуги:

- підготовка заяви про долучення доказів понесення витрат позивача на професійну правничу допомогу та винесення додаткового рішення 5 годин (5000,00 грн.).

Позивачем було долучено рахунок на оплату №1 від 21.01.2026, відповідно до якого кількість часу витраченого на надання правничої (правової допомоги) всього 16 годин, вартість наданої правничої (правової) допомоги складає 19000,00 грн.

ГУ ДПС у м.Києві, заперечуючи проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зазначило, що заявлений позивачем розмір витрат не є співмірним зі складністю справи.

Досліджуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 19000,00 грн. на предмет їх співмірності на підставі заявленого відповідачем клопотання, суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №360/3764/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄРСР - 91919350) зауважив, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Суд враховує, що предметом розгляду у цій справі є два рішення контролюючого органу - Головного управління ДПС в м.Києві.

Практика розгляду спорів зазначеної категорії є досить поширеною та сталою, що не потребує значних зусиль для розв`язання цієї справи.

Судом враховує заявлене відповідачем клопотання про неспівмірність розміру витрат на професійну правничу допомогу, які заявлені до відшкодування, зокрема, з огляду на їх розмір порівняно зі складністю справи.

За наслідками здійсненої оцінки розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною п`ятою статті 134 КАС України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді першої інстанції.

Суд зазначає, що при зменшенні витрат на правову допомогу суд враховує: чи є достатньої складною дана справа; яка кількість епізодів правовідносин підлягала дослідженню та правовому аналізу; чи значний обсяг законодавства регулює правовідносини, що склалися; чи наявна та чи є усталеною практика розгляду судами подібних спорів; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі №910/20852/20.

Суд зазначає, що дана справа не є достатньо складною в порівнянні з розміром витрат (19000,00 грн.) та по суті стосувалася надання оцінки правомірності дій контролюючого органу при прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень.

На підставі цього, проаналізувавши розрахунок та надані докази, враховуючи критерій співмірності, обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, суд дійшов висновку щодо необхідності зменшення заявленої суми судових витрат на правову допомогу та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу зі 190000,00 грн до 10000,00 грн, що є співмірним з обсягом наданої правничої допомоги під час розгляду справи в суді.

У зв`язку з цим, керуючись принципами добросовісності, справедливості та розумності, суд вважає за доцільне частково задовольнити заяву представника позивача та стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м.Києві витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн, що є співмірним з обсягом наданої правничої допомоги під час розгляду справи в суді.

Таким чином, заява Приватного підприємства «Самсоне» про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 132, 139, 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Заяву Приватного підприємства «Самсоне» про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі №320/10080/24 - задовольнити частково.

Стягнути на користь Приватного підприємства «Самсоне» (ідентифікаційний код 31723790, місцезнаходження: 02221, м.Київ, вул. Закревського, буд. 33, кв.109) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. (десять тисяч грн 00 коп) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у м.Києві (ідентифікаційний код 44116011, місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини додаткового рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткового рішення.

Суддя Дудін С.О.