Справа № 160/37060/25
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2026-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АНДІ ЛТД» до Енергетичної митниці про визнання протиправною та скасування картки відмови, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903050/2025/002558 від 10.10.2025 року;
- стягнути з Енергетичної митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АНДІ ЛТД» витрати на залучення перекладача в розмірі: 12 390 грн 00 коп. (Дванадцять тисяч триста дев`яносто гривень нуль копійок);
- стягнути з Енергетичної митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АНДІ ЛТД» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн. 00 коп. (Тридцять тисяч гривень нуль копійок).
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що під час митного оформлення товару відповідач безпідставно відмовив у ввезенні товару на умовах вільної торгівлі із країнами ЄС та припинив для позивача митні преференції. Зокрема, позивач зазначив, що відповідач під час митного оформлення, у разі виникнення сумніву щодо країни походження товару, мав направити до компетентних органів країни експорту запити про проведення перевірки на предмет підтвердження або не підтвердження походження товару, і тільки за результатами проведення такої перевірки та отримання інформації контролюючий орган країни імпорту вправі прийняти рішення про відмову у наданні преференції. Натомість, на думку позивача, відповідач порушив норми Митного кодексу України, та відразу відмовив у розмитненні товару із застосування митної преференції, пославшись на те, що за попередніми поставками компетентний орган Республіки Польща не підтвердив преференційне походження товарів, які були поставлені на митну територію України компанією UNIMOT Palwa sp. z 0.0.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 05.01.2026 відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, встановив учасникам процесу строки для надання заяв по суті справи. також суд відмовив у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «АНДІ ЛТД» про залучення до участі у справі Державної митної служби України в якості третьої особи.
Також суд задовольнив клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «АНДІ ЛТД» про витребування доказів та витребував від Енергетичної митниці у термін, що встановлений для подачі відзиву на позовну заяву, засвідчені належним чином копії картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903050/2025/002558 від 10.10.2025 року;
від Державної митної служби України засвідчені належним чином:
На виконання вимог суду від Державної митної служби України надійшли витребувані судом документи.
Згідно із наданою позивачем відповіддю на відзив на позов, позивач заперечив проти доводів відповідача викладених у відзиві на позов, зазначив, що відповідач посилаючись на проведення у минулих періодах перевірки походження аналогічного товару у того ж самого відправника, за результатами якої не було встановлено його країни його походження, а також на те, що Державна митна служба України у рішенні за результатами розгляду скарги позивача посилається на те, що згідно результатів перевірок, проведених митними органами Республіки Польща у попередні періоди за запитами Держмитслужби було встановлено не підтвердження заявленої в них країни походження товару, до відзиву на позовну заяву представником відповідача не було надано жодного доказу, який би свідчив про наведені вище обставини та дійсно підтверджували юридичні факти проведення попередніх перевірок як то митними органами зарубіжних країн, так і за попередніми запитами Держмитслужби відносно контрагента компанії «UNIMOT» (Польща).
Також позивач вказав, що наявність у митного органу країни імпорту обґрунтованого сумніву в достовірності документів про походження товару є лише підставою для направлення таким органом до компетентних органів країни експорту запиту про проведення відповідної перевірки на предмет підтвердження або не підтвердження походження товару, і тільки за результатами проведення такої перевірки та отриманої інформації, контролюючий орган країни імпорту вправі прийняти рішення про відмову у наданні преференції.
Також позивачем, в порядку статті 44 КАС України, подані письмові пояснення з приводу документів наданих Державною митною службою України, 14.01.2026 року
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, позиції сторін у справі, суд встановив таке.
18.11.2024 між ТОВ «АНДІ ЛТД» (покупець) та компанією UNIMOT PALIWA sp. z o.o., Республіка Польща (продавець) укладено Контракт №365-WS-P від 18.11.2024 (далі Контракт), відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов`язується продати та поставити покупцю, а покупець зобов`язується придбати, прийняти та приймати поставки: бензин 95 Е5 EN 228, бензин 95 Е0 EN 228, бензин 98 Е0 EN 228, дизельне паливо 10ppm за EN 590 (дизель В0 CN 27101944 MG), скраплений газ (SKROPLONE GAZY), далі - товар.
Згідно п. 1.2 Контракту деталі кожної доставки товару, тобто ціна, якість, кількість товару, термін поставки, кінцеве місце доставки, країна походження, формула ціни кожної узгодженої доставки товару, транспортні засоби, а також будь-які інші умови угоди, обумовлюється у відповідних додаткових угодах, які є невід`ємною частиною цього Контракту (далі додаткова угода).
Пунктом 2.1 Контракту визначено, що якість доставленого товару повинна підтверджуватися і відповідати сертифікату якості.
Згідно п. 3.1 Контракту товар доставляється залізничним транспортом (вагони-цистерни ЗВЦ) або вантажними автомобілями.
Відповідно до п. п. 5.1-5.2 Контракту ціна кожної поставки товару розраховується на основі формульної ціни або фіксованої ціни, узгодженої в Додатковій угоді, і відповідно вказується в рахунку-фактурі. Загальна вартість Контракту не має перевищувати 100 000 000 (сто мільйонів) доларів США.
Згідно п. 6.1 Контракту покупець забезпечує 100% передоплату товару шляхом банківського переказу протягом 1 (одного) банківського дня з дати виставлення рахунку продавцем або інших умов оплати згідно з відповідною додатковою угодою. Датою платежу вважається дата, коли на рахунок продавця зарахована сума до сплати. Дата виставлення рахунку нульова дата.
Сторонами Контракту укладено низку Додаткових угод до Контракту №365-WS-P від 18.11.2024.
Разом з митною декларацією та іншими документами, що підтверджували митну вартість товару, позивачем надано до Енергетичної митниці сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №PL/MF/AU0329127 від 15.07.2025.
За результатом митного оформлення імпортованого товару Енергетичною митницею складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA903050/2025/002558 від 10.10.2025 року, якою у митному оформленні (випуску) імпортованих позивачем товарів відмовлено з наступних причин: «Митне оформлення заявленого товару не може бути здійснено в зв`язку з прийняттям рішення про застосування механізму призупинення надання преференційного режиму по задекларованому товару у відповідності до ст. 34 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (Закон України від 08.11.2017 №2187-VІІІ). Згідно п.4 статті 34 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, якщо митні органи договірної сторони-імпортера вирішують призупинити надання преференційного режиму для відповідних товарів до отримання результатів перевірки, вони можуть запропонувати імпортеру здійснити випуск товарів з урахуванням запобіжних заходів, які вважатимуться необхідними».
27.10.2025 ТОВ «АНДІ ЛТД» подано скаргу до Державної митної служби України щодо картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903050/2025/002558 від 10.10.2025.
Рішенням №15/15-03-01/13/6426 від 06.11.2025 про розгляд скарги ТОВ «АНДІ ЛТД» від 27.10.2025 №27/10/25-1-Юр.В залишено скаргу без задоволення, а рішення Енергетичної митниці про відмову в прийнятті митної декларації в оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене шляхом складання картки відмови №UA903050/2025/002558 від 10.10.2025, залишено без змін.

Не погодившись із рішенням відповідача (картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903050/2025/002558 від 10.10.2025 та припиненням йому митних преференцій, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.

Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України (далі МКУ) митне оформлення це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно ч. 1 ст. 246 МКУ метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МКУ).

Декларування, згідно ч. 1 ст. 257 МКУ, здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно ч. 2 ст. 246 МКУ порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, якщо інше не передбачено МКУ.

Частини 1, 2, 5, 6 ст.36 Митного кодексу України передбачають, що країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Повністю отримані або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються відповідно до законів України, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

За змістом ч.1 ст.41 Митного кодексу України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Відповідно до ч.3 ст. 41 Митного кодексу України сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Згідно з ч.8 ст.41 Митного кодексу України у разі, якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або митним органом встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати митному органу для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.

За змістом ч.9 ст.41 Митного кодексу України додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Відповідно до ч. ст.43 Митного кодексу України, перевірка документів, що підтверджують країну походження товару, зазначених у статті 41 цього Кодексу, здійснюється відповідно до цієї статті після завершення митного оформлення.

У разі виникнення сумнівів щодо дійсності документів про походження товару та/або правильності відомостей, що в них містяться, зокрема щодо відомостей про країну походження товару, митний орган може перевірити факт видачі сертифіката та/або його зміст на веб-сайті компетентного органу (організації), що видав сертифікат, або звернутися у паперовій або електронній формі до такого компетентного органу (організації) із запитом про проведення перевірки автентичності документа про походження товару та відповідності походження товару правилам походження, встановленим цим Кодексом.

Запит про проведення перевірки повинен містити виклад обставин, що дали підстави для сумнівів щодо достовірності задекларованої країни походження товару, посилання на правила щодо визначення походження товарів, що застосовуються в Україні, а також іншу необхідну інформацію.

До запиту додається оригінал документа, що підлягає перевірці, або його копія, а також у разі необхідності інші документи та відомості, що можуть сприяти проведенню перевірки.

Запит про проведення перевірки надсилається протягом 1095 днів з дня подання документа про походження товару, крім випадків, якщо така перевірка ініціюється у зв`язку з кримінальним провадженням.

Частиною 3 ст.1 МКУ передбачено, що якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.

Законом України від 16.09.2014 №1678-VII ратифікована Угода про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співробітництвом з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27.06.2014.

Відповідно до пункту 1 статті 29 глави 1 розділу IV Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі - Угода), кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку І-А до цієї Угоди.

Статтею 26 Угоди встановлено, що положення глави 1 цієї Угоди застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. При цьому для цілей глави 1 термін «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі І до цієї Угоди («Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва») (далі Протокол 1).

Законом України від 17 грудня 2024 року № 4148-ІХ «Про ратифікацію Рішення № 1/2023 Спільного комітету Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження від 07 грудня 2023 року про внесення змін до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження» Верховна Рада України ратифікувала оновлену редакцію Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (далі Конвенція) (набрала чинності для України з 01 січня 2025 року), яка застосовується для цілей Угоди.

Статтею 2 Доповнення І до оновленої Конвенції визначено, що з метою імплементації відповідної Угоди наступні товари вважаються такими, що вироблені в Договірній Стороні при експорті в іншу Договірну Сторону:

(а) товари цілком вироблені в Договірної Сторони, відповідно до статті 3;

(b) товари, отримані в Договірній Стороні, що містять матеріали, які не були повністю там вироблені, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку або переробку в цій Договірній Стороні відповідно до статті 4.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Доповнення І до Конвенції товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, під час їх ввезення в іншу Договірну Сторону підпадають під дію відповідних угод, за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження:

(а) сертифікат з перевезення товарів EUR.1, зразок якого наведений в Додатку IV до цього Доповнення;

(b) у випадках, вказаних у пункті 1 Статті 18, декларація (далі - "декларація про походження") долучена експортером до рахунка-фактури, накладної на поставку чи будь-якого іншого комерційного документа, в якому відповідні товари описуються достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації про походження наводиться в Додатку III до цього Доповнення.

Процедура видачі сертифіката з перевезення товарів EUR. 1 визначена статтею 20 Доповнення І до Конвенції, і передбачає, що сертифікат з перевезення товарів EUR 1 видається митними органами Договірної Сторони-експортера за письмовою заявою експортера або його уповноваженого представника, під відповідальність експортера.

Для цього експортер або його уповноважений представник заповнює сертифікат з перевезення товарів EUR. 1 та форму заяви, зразки яких наведені у Додатку IV до цього Доповнення. Ці форми заповнюються однією з мов, на яких складена ця Конвенція, і відповідно до положень національного законодавства Договірної Сторони-експортера. Якщо форми заповнюються власноручно, вони повинні заповнюватися чорнильною ручкою прописом друкованими літерами.

Експортер, який подає заяву про видачу сертифіката з перевезення товарів EUR.1, повинен мати можливість у будь-який час на вимогу митних органів Договірної Сторони-експортера, у якій видається сертифікат з перевезення товарів EUR.1, надати всі необхідні документи для підтвердження статусу походження відповідних товарів та виконання інших умов цієї Конвенції.

Статтею 23 Доповнення І до Конвенції передбачено, що підтвердження про походження є дійсним протягом десяти місяців з дати його видачі або складання в Договірній Стороні-експортері і підлягає поданню протягом цього періоду до митних органів Договірної Сторони-імпортера.

Згідно із статтею 33 Доповнення 1 до Конвенції передбачено, що з метою належного застосування Конвенції Договірні Сторони допомагають одна одній через компетентні митні органи в перевірці достовірності сертифікатів з перевезення товарів EUR.1, декларацій про походження, декларацій постачальника та правильності інформації, наведеної в цих документах.

Перевірки підтвердження про походження після митного оформлення здійснюватися вибірково або кожного разу, коли митні органи Договірної Сторони імпортера мають обґрунтовані сумніви щодо достовірності таких документів, статусу походження відповідних товарів або виконання інших вимог цієї Конвенції (пункт 1 статті 34 Доповнення І до Конвенції).

З метою реалізації положень пункту 1 цієї Статті митні органи Договірної Сторони-імпортера повинні повернути сертифікат з перевезення товарів EUR.1 та рахунок-фактуру, якщо він був виставлений, декларацію про походження або копію цих документів митним органам Договірної Сторони-експортера, вказавши, за необхідності, причини запиту про проведення перевірки. На підтвердження запиту вони надають всі наявні документи та інформацію, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні про походження (пункт 2 статті 34 Доповнення І до Конвенції).

Згідно пункту 3 статті 34 Доповнення І до Конвенції перевірка здійснюється митними органами Договірної Сторони-експортера. З цією метою вони мають право вимагати надання будь-яких підтвердних документів та проводити будь-яку перевірку рахунків експортера або будь-яку іншу перевірку, яку вони вважатимуть необхідною. Якщо митні органи Договірної Сторони-імпортера вирішують призупинити надання преференційного режиму для відповідних товарів до отримання результатів перевірки, вони можуть запропонувати імпортеру здійснити випуск товарів, з урахуванням запобіжних заходів, які вважатимуться необхідними (пункт 4 статті 34 Доповнення І до Конвенції).

Митні органи, на запит яких проводиться перевірка, якнайшвидше повідомляються про її результати. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є документи достовірними, чи можна розглядати відповідні товари такими, що походять з однієї з Договірних Сторін, і чи відповідають вони іншим вимогам цієї Конвенції (пункт 5 статті 34 Доповнення І до Конвенції).

У випадку наявності обґрунтованих сумнівів та за відсутності відповіді на запит про перевірку протягом десяти місяців з дати направлення такого запита або якщо відповідь на запит не містить достатньої інформації для визначення достовірності відповідного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що запитують про проведення перевірки, відмовляють у наданні преференцій, крім як у разі виняткових обставинах (пункт 6 статті 34 Доповнення І до Конвенції).

Водночас, згідно із частиною 1 статті 281 МК України, в редакції зі змінами від 25.03.2025, допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Митний орган має право зупинити надання тарифної пільги (преференції) до товарів, що походять з держави, з якою Україною укладено міжнародний договір про вільну торгівлю, поставляються одним і тим самим експортером та щодо яких компетентним органом держави експорту надано відповідь про непідтвердження їх преференційного походження за попередніми поставками за результатами перевірок, проведених за запитом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, до надходження результатів перевірки їх преференційного походження згідно з міжнародним договором про вільну торгівлю.

Товари, щодо яких здійснюється перевірка достовірності заявленого преференційного походження, випускаються митним органом у вільний обіг на митній території України, за умови сплати ввізного мита за повними ставками Митного тарифу України.

До товарів відновлюється режим вільної торгівлі відповідно до статті 301 цього Кодексу, за умови одержання митним органом від компетентних органів держави експорту результатів перевірки, які свідчать, що перевірені документи дійсні, підтверджують преференційне походження товарів з відповідної держави і відповідають вимогам міжнародного договору про вільну торгівлю.

З наведеного вбачається, що наявність у митного органу країни імпорту обгрунтованого сумніву в достовірності документів про походження товару є лише підставою для направлення таким органом до компетентних органів країни експорту запиту про проведення відповідної перевірки на предмет підтвердження або не підтвердження походження товару, і тільки за результатами проведення такої перевірки та отриманої інформації, контролюючий орган країни імпорту вправі прийняти рішення про відмову/зупинення у наданні преференцій.

Отже, якщо за результатами попередніх перевірок поставок товару на митну територію України виявиться, що преференційне походження товару не підтверджено, тільки тоді митний орган має право зупинити надання тарифної пільги (преференції) до таких товарів.

Як встановлено судом, товар пред`явлений позивачем до митного оформлення з митними преференціями. Разом з іншими документами позивачем до митного органу наданий сертифікат походження товару форми EUR.1 №PL/MF/AU0329127 від 15.07.2025.

Відповідач, відмовляючи у наданні позивачу тарифної пільги зазначив про наявність у нього обґрунтованого сумніву щодо походження товару, оскільки за наслідками попередніх перевірок, походження такого товару не підтверджено.

Разом з тим, як правильно вказав позивач, ні у спірній картці відмови, ні у рішенні за результатами розгляду скарги контролюючий орган не навів фактичних обставин щодо здійснення таких перевірок та їх результатів. Також суду відповідних доказів щодо проведення попередніх перевірок не надано.

На виконання вимог суду Державною митною службою України до суду наданий лист №15/15-03- 01/11/6493 від 11.11.2025, який скерований на адресу уповноваженого митного органу Республіки Польща щодо здійснення відповідно до статей 33 та 34 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (далі Конвенція) перевірки достовірності сертифікатів з перевезення товару EUR.1: №PL/MF/AU 0332088 від 03.07.2025, № PL/MF/AU 0332092 від 03.07.2025, №PL/MF/AU 0329127 від 15.07.2025, №PL/MF/AU 0380664 від 18.07.2025, №PL/MF/AU 0333665 від 23.07.2025, № PL/MF/AU 0333711 від 29.07.2025, № PL/MF/AU 0380882 від 14.10.2025 (далі сертифікати EUR.1) і правильності інформації, що міститься в них (додаються), які було складено експортером «UNIMOT PALIWA SP. Z.O.O., PL».

Проте, такий лист не може підтверджувати належного дотримання Енергетичною митницею процедури зупинення митних преференцій для товарів, які проходили митне оформлення 10.10.2025 за митною декларацією №25UA41U1, оскільки Держмитслужба України звернулась до компетентного органу Республіки Польща 11.11.2025, тобто вже після оформлення спірної картки-відмови.

Як вже зазначалось, у випадку наявності обгрунтованих сумнівів та за відсутності відповіді на запит про перевірку протягом десяти місяців з дати направлення такого запита або якщо відповідь на запит не містить достатньої інформації для визначення достовірності відповідного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що запитують про проведення перевірки, відмовляють у наданні преференцій, крім як у разі виняткових обставинах.

Враховуючи, що митним органом не надано суду доказів про не підтвердження походження товару за результатами попередніх перевірок, а також з огляду на те, що відповідний запит до компетентних органів країни походження товару був направлений Держмитслужбою України вже після оформлення спірної картки-відмови, суд дійшов висновку, що митним органом не доведено наявність обґрунтованого сумніву у походженні товару, який проходив митне оформлення 10.10.2025 за митною декларацією №25UA41U1, а, відповідно і не доведено підстав для зупинення надання преференційного режиму.

Отже, прийнята Енергетичною митницею за результатами відмови позивачу у наданні преференційного режиму товару під час його митного оформлення 10.10.2025 картка-відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903050/2025/002558 від 10.10.2025 року є протиправною та підлягає скасуванню.

До того ж, з метою повного та ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача відновити режим вільної торгівлі для товару за кодом 2710 12 49 01 згідно із УКТЗЕД «Легкі дистиляти, бензини моторні: Benzyna PB 98 EN 228 із вмістом: свинцю менше 0,001 г/л, етанолу 0,4 об.%, етил-третбутилового ефіру 10,6 об.%, сірки 4,4 мг/кг (0,00044 мас.%)», оформленого за митною декларацією типу ІМ-40-ДТ № 25UA75U1 від 10.10.2025 року.

При цьому, задоволення позовних вимог у такій спосіб не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, адже, в даному випадку, у митного органу не було підстав обирати один із можливих варіантів рішення стосовно митного оформлення товару за кодом 2710 12 49 01 згідно із УКТЗЕД «Легкі дистиляти, бензини моторні: Benzyna PB 98 EN 228 із вмістом: свинцю менше 0,001 г/л, етанолу 0,4 об.%, етил-третбутилового ефіру 10,6 об.%, сірки 4,4 мг/кг (0,00044 мас.%)», поданого позивачем до митного оформлення 10.10.2025 за ЕМД № 25UA75U1.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Щодо розподілу судових витрат.

У позові позивач просить стягнути з відповідача витрати на залучення перекладача у розмірі 12390,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн.

Щодо витрат на залучення перекладача.

За змістом приписів частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 3 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать витрати пов?язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Відповідно до положень частини 5 статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Зміст наведених вище положень законодавства України дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на залучення перекладача підлягають компенсації стороні, яка не є суб?єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб?єкта владних повноважень.

Відповідач у заяві про зменшення витрат пов`язаних з розглядом справи від 16.01.2026 зазначив про те, що надані документи на підтвердження витрат на перекладача не містять інформації щодо витраченого часу для оцінки реально наданого обсягу послуги.

Разом з тим, судом встановлено, що з метою підготовки матеріалів даної адміністративної справи до розгляду, 23.12.2025 позивачем укладений з фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 договір №34 надання послуг письмового перекладу, зокрема, з іноземної мови на українську.

Згідно наданого позивачем Рахунку-фактури № 658 від 23.12.2025року до Договору про надання послуг письмового перекладу № 34 від 23.12.2025 року, перекладачем здійснено переклад 12 документів, за ціною одного документу 1032,50, на загальну суму 12390,00 грн.

Згідно Акту здачі-приймання робіт (надання послуг) від 23.12.2025 позивачем прийняті послуги перекладача на загальну суму 12390,00 грн, згідно рахунку №658 від 23.12.2025.

Згідно платіжної інструкції від №7828 від 23.12.2025 року позивачем сплачено на користь ФОП ОСОБА_1 суму 12 390 грн. 00 коп., як оплату за переклад і засвідчення згідно рахунку №658 від 23.12.2025.

Згідно матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 здійснено офіційний переклад документів, викладених іноземною мовою, а саме: сертифікату якості № 76/70/25 від 15.07.2025 року, сертифікату якості №ОК 10432(R-OP 2 026) від 29.06.2025 року, митної декларації на товар до сертифікату якості № ОК 10432 (R-OP Q 026) від 29.06.2025 року, рахунку-проформи №ZZE/EZ/25/00208 від 27.06.2025 року, рахунку-фактури № FE/NEX/25/00675 від 15.07.2025 року, рахунку-фактури № FEK/NEX/25/00231 від 05.08.2025 року, рахунку-фактури № FEK/NEX/25/00242 від 05.08.2025 року, автотранспортної накладної №181310 від 15.07.2025 року, навантажувального документу №2161968 від 14.07.2025 року, навантажувального документу №7530829 від 04.07.2025року, сертифікату з перевезення (походження) товару форми EUR./№ PL/MF/AU 0329127 від 15.07.2025 року, митної декларації країни відправлення №25PL331020001NWGB9 від 15.07.2025 року, документів, що підтверджують рух бензину РВ98 від виробника до термінала в Czechowice-Dziedzice компанії UNIMOT PALWA sp. z 0.0 - додатку до відповіді компанії UNIMOT Palwa sp. z 0.o (Лист Вих. № w/n Warsaw від 14.10.2025 року.

У постанові від 31.03.2020 року у справі №160/7049/19 Верховний Суд, досліджуючи питання розподілу судових витрат пов`язаних із залученням перекладача у аналогічних правовідносинах (здійснення офіційного перекладу документів, що подавались до митного оформлення для суду) погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат, пов`язаних із залученням перекладача в розмірі 324 грн, зазначивши про те, що переклад документів замовлений позивачем вже під час розгляду справи в суді першої інстанції та наданий суду з метою доведення своєї позиції, а понесені позивачем витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи.

Також у цій постанові Верховний Суд зауважив, що склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Повертаючись до цієї справи, суд зазначає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами понесення ним витрат, пов`язаних із залученням перекладача, що було необхідно для подання адміністративного позову у цій справі.

Ці витрати визнані судом реальними та співмірними із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (послуг), тому судом відхиляються доводи відповідача щодо необхідності їх зменшення.

Зазначене є підставою для висновку про покладення витрат пов`язаних із залученням перекладача на відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Щодо витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, позивач у позові зазначив, що подасть відповідну заяву та докази протягом 5 днів після ухвалення рішення у цій справі, тому під час ухвалення рішення суд не вирішує такі судові витрати.

Щодо витрат пов`язаних зі сплатою судового збору.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного, а також зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 6056,00 грн, підлягають відшкодуванню на користь останнього шляхом стягнення їх з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 241-246, 250, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903050/2025/002558 від 10.10.2025 року.

Зобов`язати Енергетичну митницю (код ЄДРПОУ ВП: 44029610; місцезнаходження юридичної особи: 04215, Україна, місто Київ, вулиця Світлицького, будинок 28А) відновити режим вільної торгівлі для товару за кодом 2710 12 49 01 згідно із УКТЗЕД «Легкі дистиляти, бензини моторні: Benzyna PB 98 EN 228 із вмістом: свинцю менше 0,001 г/л, етанолу 0,4 об.%, етил-третбутилового ефіру 10,6 об.%, сірки 4,4 мг/кг (0,00044 мас.%)», оформленого за митною декларацією типу ІМ-40-ДТ № 25UA75U1 від 10.10.2025 року.

Стягнути з Енергетичної митниці (код ЄДРПОУ ВП: 44029610; місцезнаходження юридичної особи: 04215, Україна, місто Київ, вулиця Світлицького, будинок 284) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АНДІ ЛТД» (; місцезнаходження юридичної особи: Україна, 49044, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Барнаульська, будинок 2А, приміщення 133) витрати на залучення перекладача в розмірі 12 390 грн. 00 коп.

Стягнути з Енергетичної митниці (код ЄДРПОУ ВП: 44029610; місцезнаходження юридичної особи: 04215, Україна, місто Київ, вулиця Світлицького, будинок 28А) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АНДІ ЛТД» (; місцезнаходження юридичної особи: Україна, 49044. Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Барнаульська, будинок 2А, приміщення 133) витрати по сплаті судового збору у розмірі 6056,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 24.03.2026 року.

Суддя Н.Є. Калугіна