Справа № 320/63222/24
Суддя: Перепелиця А.М.
Дата ухвалення: 2026-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року м. Київ № 320/63222/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Перепелиця А.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації, третя особа - «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 (далі - позивач) з позовом до Київської міської державної адміністрації (далі - відповідач), третя особа - «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить (з урахуванням уточнених позовних вимог):

- визнати протиправною бездіяльність Київської міської державної адміністрації щодо непроведення перевірки дотримання законодавства щодо правомірності скидання побутових каналізаційних відходів з будинку вул. Академіка Лебедєва 45 на територію провулку Кільцевого;

- зобов`язати Київську міську державну адміністрацію провести перевірку щодо правомірності розташування вигрібних ям на території провулку Кільцевого міста Києва та скидання у них побутових каналізаційних відходів з будинку вул. Академіка Лебедєва 45 на територію провулку Кільцевого; та прийняти рішення в порядок та спосіб встановлений законом, у випадку встановлення порушень правил благоустрою міста Києва.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що через дорогу (провулок Кільцевий) навпроти від ділянки позивача знаходиться багатоквартирна будинок з адресою м. Київ, вул. Лебедева, 45. Загальна площа будинку - 412 квадратних метра. Будівля одноповерхова. Кількість квартир - 11. Рік будівництва - 1948. Вказана будівля не облаштована системою відведення каналізаційних стоків. Зазначає, що каналізаційні стоки зливаються просто на вулицю, з одного боку якої знаходиться цей будинок, а з другого боку ділянка Позивача.

Враховуючи, що ухил місцевості йде в сторону ділянки позивача, стоки течуть йому на ділянку. Багатоквартирний дім обслуговується КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», власником якого є Київська міська рада. Голосіївська РДА у своєму листі № 100-08/Г-995(e)-1651 від 06.05.2025 зазначила з цього приводу таке: «Централізованеводовідведення в будинках не передбачене проєктом забудови. Мешканцями, в свій час самостійно господарським способом, без узгодження проєктно-дозвільної документації, були побудовані вигрібні ями та прокладені мережі до них».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Позивачем вимоги ухвали виконано належним чином.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

11.07.2025 за допомогою підсистеми «Електронний суд» до суду надійшов відзив на адміністративний позов, у якому зазначив, що проти задоволення позовних вимог заперечив з огляду на те, що матеріалами позовної справи не містять жодних доказів звернень позивача до КМДА з питань, порушених у позові. Таким чином, висновок про бездіяльність є передчасним, нічим не обґрунтованим та не підтвердженим відповідними доказами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 замінено позивача у справі №320/63222/24 з ОСОБА_2 на його правонаступника ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.12.2025 прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог у справі №320/63222/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації, третя особа - «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.03.2026 виправлено описку в Ухвалі Київського окружного адміністративного суду від 18.12.2025 про уточнення позовних вимог.

У той же час, суд не приймає до розгляду уточнену позовну заяву в редакції від 10.12.2025, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Встановлене згаданою нормою право позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог має обмеження у часі. Таким чином, право позивача збільшити позовні вимоги є обмеженим першим судовим засіданням, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 262 КАС України підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

З урахуванням того, що провадження у справі відкрито 16.06.2025, тридцятиденний строк на здійснення деяких процесуальних дій сплинув 16.07.2025.

Зважаючи на те, що позивач не скористався своїм процесуальним правом щодо зміни позовних вимог вчасно, ураховуючи часові обмеження на реалізацію такого права, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні уточненої позовної заяви в редакції від 10.12.2025 слід відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані учасниками справи, суд зазначає таке.

02.06.2025 за нотаріальним посвідченим договором купівлі-продажу ОСОБА_2 продав позивачці земельну ділянку (кадастровий номер :79:476:0032), що підтверджується Витягомз реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як зазначає позивач, через дорогу (провулок Кільцевий) навпроти від її ділянки знаходиться багатоквартирний будинок з адресою м. Київ, вул. Лебедєва, 45. Загальна площа будинку - 412 квадратних метра. Будівля одноповерхова. Кількість квартир - 11. Рік будівництва - 1948.

Зазначена будівля не облаштована системою відведення каналізаційних стоків. Зазначає, що каналізаційні стоки зливаються просто на вулицю, з одного боку якої знаходиться цей будинок, а з другого боку ділянка Позивача.

Так, відповідно до листа від 06.05.2025 № 100-08/Г-995(е)-1651 централізоване водовідведення в будинках не передбачене проєктом забудови. Мешканцями, в свій час самостійно господарським способом, без узгодження проєктно-дозвільної документації, були побудовані вигрібні ями та прокладені мережі до них.

Вважаючи бездіяльність Київської міської державної адміністрації щодо непроведення перевірки дотримання законодавства щодо правомірності скидання побутових каналізаційних відходів протиправною, позивач звернулася із цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Кожному гарантується право вільного доступу до інформації про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побуту, а також право на її поширення. Така інформація ніким не може бути засекречена.

Законом України від 06.07.1999 №832-XIV ратифіковано Конвенцію про доступ до інформації, участі громадськості в процесі прийняття рішень та доступ до правосуддя з питань, що стосуються довкілля (Орхуська Конвенція) (далі Конвенція), відповідно до статті 2 якої Конвенція прийнята з метою захисту кожної людини нинішнього і прийдешніх поколінь жити в навколишньому середовищі, сприятливому для її здоров`я та добробуту, кожна зі Сторін гарантує права на доступ до інформації, участь громадськості в процесі прийняття рішень і на доступ до правосуддя з питань, що стосуються навколишнього середовища, відповідно до положень Конвенції.

Згідно із частиною першою статті 3 Конвенції кожна зі Сторін здійснює необхідні законодавчі, регулятивні та інші заходи, включаючи заходи щодо досягнення відповідності положень, які регламентують порядок виконання положень цієї Конвенції, стосовно інформації, участі громадськості та її доступу до правосуддя, а також відповідних заходів для забезпечення умов їх застосування, для створення і підтримки чіткої, прозорої, злагодженої структури на виконання положень цієї Конвенції.

Частиною першою статті 9 Конвенції, серед іншого, встановлено, що кожна із Сторін у рамках свого національного законодавства гарантує кожній особі, яка вважає, що її запит з отримання інформації відповідно до умов статті 4 було проігноровано, неправомірно відхилено частково чи повністю, неадекватно задоволено, або підхід до розгляду такого запиту не відповідав положенням зазначеної статті, доступ до процедури розгляду прийнятого рішення в суді або іншому належному та неупередженому органі, заснованому згідно зі законом.

Враховуючи наведені положення Конституції України та Конвенції суд зазначає про наявність права позивача на доступ до правосуддя з метою захисту своїх прав з питань щодо довкілля.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування відповідно до Конституції України визначає Закон України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР).

Згідно із статтею 1 Закону №280/97-ВР виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Громадяни України реалізують своє право на участь у місцевому самоврядуванні за належністю до відповідних територіальних громад (частина перша статті 3 Закону №280/97-ВР).

Статтею 4 Закону №280/97-ВР визначено, що місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах: народовладдя; законності; гласності; колегіальності; поєднання місцевих і державних інтересів; виборності; правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами; підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб; державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування.

У свою чергу, система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення (частина перша статті 5 Закону №280/97-ВР).

Згідно із статтею 11 Закону №280/97-ВР виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

У сільських радах, що представляють територіальні громади, які налічують до 500 жителів, за рішенням відповідної територіальної громади або сільської ради виконавчий орган ради може не створюватися. У цьому випадку функції виконавчого органу ради (крім розпорядження земельними та природними ресурсами) здійснює сільський голова одноособово.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону №280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать:

а) власні (самоврядні) повноваження:

1) підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад; визначення в установленому порядку розмірів відшкодувань підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності за забруднення довкілля та інші екологічні збитки; встановлення платежів за користування комунальними та санітарними мережами відповідних населених пунктів;

2) підготовка і подання на затвердження ради проектів місцевих програм охорони довкілля, участь у підготовці загальнодержавних і регіональних програм охорони довкілля;

3) підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо прийняття рішень про організацію територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні; внесення пропозицій до відповідних державних органів про оголошення природних та інших об`єктів, що мають екологічну, історичну, культурну або наукову цінність, пам`ятками природи, історії або культури, які охороняються законом, підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо прийняття рішень про оголошення в місцях масового розмноження та вирощування потомства дикими тваринами "сезону тиші" з обмеженням господарської діяльності та добуванням об`єктів тваринного світу;

5) оприлюднення у мережі Інтернет геопросторових даних та метаданих, що створені за рахунок коштів місцевого бюджету, коштів міжнародної технічної допомоги та передані органу місцевого самоврядування, згідно із Законом України "Про національну інфраструктуру геопросторових даних";

б) делеговані повноваження:

1) здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів;

3) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів;

4) погодження клопотань про надання дозволу на спеціальне використання природних ресурсів загальнодержавного значення;

5) вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом;

6) вжиття необхідних заходів щодо ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій відповідно до закону, інформування про них населення, залучення в установленому законом порядку до цих робіт підприємств, установ та організацій, а також населення;

7) визначення території для розміщення відходів відповідно до законодавства;

7-1) здійснення контролю за діяльністю суб`єктів підприємницької діяльності у сфері поводження з відходами;

8) підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування;

9) організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою;

10) здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою;

11) створення та забезпечення функціонування місцевих екологічних автоматизованих інформаційно-аналітичних систем, які є складовою мережі загальнодержавної екологічної автоматизованої інформаційно-аналітичної системи забезпечення доступу до екологічної інформації;

12) здійснення контролю за додержанням юридичними та фізичними особами вимог у сфері поводження з побутовими та виробничими відходами та розгляд справ про адміністративні правопорушення або передача їх матеріалів на розгляд інших державних органів у разі порушення законодавства про відходи;

13) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону;

14) здійснення контролю за забезпеченням безперешкодного і безоплатного доступу громадян до узбережжя водних об`єктів та островів для загального водокористування відповідно до закону;

15) надання податковим органам у строки та в порядку, встановлені Податковим кодексом України, інформації щодо власників та користувачів, у тому числі на правах оренди (суборенди), емфітевзису, земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих на території відповідної сільської, селищної, міської ради, ради об`єднаної територіальної громади, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

До відання виконавчих органів міських (за винятком міст районного значення) рад, крім повноважень, зазначених у пункті "б" частини першої цієї статті, належить координація на відповідній території діяльності спеціально уповноважених державних органів управління з охорони природи.

Між тим, спеціальний статус міста Києва як столиці України, особливості здійснення виконавчої влади та місцевого самоврядування у місті відповідно до Конституції України та законів України визначає Закон України «Про столицю України - місто-герой Київ» від 15.01.1999 № 401-XIV (далі Закон № 401-XIV).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 4 Закону №401-XIV органи місцевого самоврядування і виконавчої влади у місті Києві забезпечують в межах своїх повноважень, визначених законами України, здійснення містом таких функцій виконання інших функцій міста Києва, передбачених у законодавстві України, специфічних для функціонування Києва як столиці держави, в межах законодавства України.

Здійснення столичних функцій забезпечується органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування у місті Києві та гарантується державою (частина друга статті 4 Закону № 401-XIV).

Статтею 6 Закону № 401-XIV встановлено, що місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради (у разі їх утворення) та їх виконавчі органи.

Місцеві державні адміністрації підзвітні і підконтрольні відповідним радам у частині повноважень, делегованих їм відповідними радами.

Місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради (у разі їх утворення) та їх виконавчі органи (ч. 1 ст. 8 Закону № 401-XIV).

Відповідно до статті 11 Закону № 401-XIV питання організації управління районами в місті Києві належать до компетенції Київської міської ради і вирішуються відповідно до Конституції, цього та інших законів України, рішень міської ради про управління районами міста.

У районах міста Києва діють районні в місті Києві державні адміністрації, які підпорядковуються Київській міській державній адміністрації, а в разі утворення районних у місті Києві рад також є підзвітними і підконтрольними відповідним радам як виконавчі органи таких рад.

У разі утворення районної в місті Києві ради на посаду голови районної в місті Києві державної адміністрації Президентом України призначається особа, яка обрана головою районної у місті Києві ради.

У разі неутворення районної у місті Києві ради голова районної у місті Києві державної адміністрації призначається на посаду та звільняється з посади Президентом України відповідно до Конституції України.

Згідно із пунктами 1, 2 частини першої статті 22 Закону № 401-XIV у зв`язку зі здійсненням містом Києвом функцій столиці України Київська міська рада та Київська міська державна адміністрація, кожна в межах своєї компетенції, встановленої законами України, мають право: придбавати у власність жилі і нежилі приміщення, адміністративні, виробничі та інші об`єкти, що належать до інших форм власності, якщо вони необхідні для здійснення містом столичних функцій; встановлювати порядок утримання та експлуатації об`єктів, розташованих у місті, та прилеглої до них території, правила благоустрою, торговельного, побутового, транспортного, житлово-комунального та іншого соціально-культурного обслуговування, визначати особливості землекористування та використання інших природних ресурсів.

Разом з цим, правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини визначає Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 №2807-IV (далі Закон №2807-IV).

Відповідно до пунктів 6, 7 частини першої статті 3 Закону №2807-IV система благоустрою населених пунктів включає здійснення державного, самоврядного і громадського контролю у сфері благоустрою населених пунктів; встановлення відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів.

Законодавство з питань благоустрою населених пунктів складається з цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, що регулюють відносини у цій сфері (частина перша статті 4 Закону №2807-IV).

Згідно із частиною першою статті 5 Закону №2807-IV управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.

До повноважень місцевих державних адміністрацій у сфері благоустрою населених пунктів належить забезпечення реалізації державної політики у цій сфері (пункт 1 частини першої статті 9 Закону №2807-IV).

До повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів (пункту 2 частини першої статті 10 Закону №2807-IV).

Відповідно до пунктів 2, 5 частини другої статті 10 Закону №2807-IV до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом (частина перша статті 20 Закону №2807-IV).

Рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 №1051/1051 затверджено Правила благоустрою міста Києва (далі Правила №1051/1051), які визначають правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою міста і спрямовані на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

Відповідно до розділу I Правил №1051/1051 благоустрій - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюється на території міста з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля; територія - сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об`єктів загального користування: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних, об`єктів промисловості, комунально-складських та інших об`єктів у межах міста; утримання в належному стані території - використання її за призначенням відповідно до Генерального плану міста, іншої містобудівної документації, місцевих правил забудови, правил благоустрою території міста, а також санітарне очищення території, її озеленення, збереження та відновлення об`єктів благоустрою; заходи з благоустрою міста - роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації впорядкування об`єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання.

Відповідно до підпункту 20.2.1 пункту 20.2 Правил №1051/1051 якщо під час перевірки виявлені причини та умови, які можуть спричинити порушення благоустрою, посадова особа контролюючого органу зобов`язана скласти та видати офіційний документ - припис, який є обов`язковим для виконання в термін до трьох діб особами, які є відповідальними за утримання об`єктів благоустрою.

У приписі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала припис, відомості про особу, на яку складений припис, та надаються пропозиції щодо усунення причин та умов, які спричиняють порушення благоустрою території.

Припис підписується особою, яка його склала, і особою, на яку він складений.

У разі відмови особи отримати припис в графі "Припис одержав" робиться про це запис.

У разі виявлення силами Головного управління контролю за благоустроєм м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) самовільно встановлених елементів благоустрою, його власнику вноситься припис з вимогою усунення порушень шляхом проведення демонтажу у триденний термін (підпункт 20.2.11 пункту 20.2 Правил №1051/1051).

Так, у відзиві на позовну заяву представник відповідача посилається на відсутність порушеного права позивача з боку КМДА.

У той же час, на відповідно до листа від 06.05.2025 № 100-08/Г-995(е)-1651 Голосіївської РДА повідомлено позивача, що централізоване водовідведення в будинках не передбачене проєктом забудови. Мешканцями, в свій час самостійно господарським способом, без узгодження проєктно-дозвільної документації, були побудовані вигрібні ями та прокладені мережі до них.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.01.2011 №94 (у редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації від 11.02.2021 №223) затверджено Положення про Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), у відповідності до пункту 4 основними завданням Департаменту є: профілактика запобігання правопорушенням у сфері благоустрою міста Києва; здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері благоустрою міста Києва; притягнення винних до адміністративної відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів.

Разом з цим, Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.01.2011 №121 «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень (із змінами і доповненнями) (далі Розпорядження) відповідно до Законів України "Про столицю України - місто-герой Київ", "Про місцеве самоврядування в Україні", розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.09.2010 № 787 "Про організаційно-правові заходи, пов`язані з виконанням рішення Київської міської ради від 09.09.2010 № 7/4819 "Про питання організації управління районами в місті Києві", з метою забезпечення ефективного функціонування районних в місті Києві державних адміністрацій та належної реалізації прав мешканців територіальних громад районів в місті Києві доручено районним в місті Києві державним адміністраціям реалізовувати окремі повноваження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), надані виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) згідно з Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", іншими актами законодавства згідно з додатками 1 11.

Згідно із пунктами 4, 5 Додатку 4 Розпорядження до повноважень районної в місті Києві державної адміністрації належить контроль за належною організацією та здійсненням збирання та транспортування побутових відходів на території відповідного району; організація благоустрою території відповідного району, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою, у т. ч. виробничих територій, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Суд звертає увагу, що доводи відповідачав частині фактично відсутності з його боку порушених прав позивача не відповідають дійсності, адже згідно Правил №1051/1051 саме на останнього покладено функції щодо перевірки дотримання вимог благоустрою у м. Києві та прийняття відповідних приписів (рішень), за наслідком здійснення перевірки, у випадку встановлення порушень чинного законодавства у сфері благоустрою населених пунктів.

Таким чином, враховуючи наведене суд погоджується зі доводами позивача, що відповідачемне вчинено всіх дій у відповідності до закону щодо встановлення дійсних обставин встановлення огорожі на відповідних вулицях, не перевірено наявність правових підстав для її встановлення станом на час звернень позивача, так і станом на час вирішення спору по суті.

При цьому правові, організаційні, економічні засади діяльності щодо запобігання утворенню, зменшення обсягів утворення відходів, зниження негативних наслідків від діяльності з управління відходами, сприяння підготовці відходів до повторного використання, рециклінгу і відновленню з метою запобігання їх негативному впливу на здоров`я людей та навколишнє природне середовищевизначає Закон України «Про управління відходами» від 20.06.2022 №2320-IX (далі Закон №2320).

Відповідно до статті 1 Закону №2320 відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися.

Відповідно до статті 3 Закону №2330 основними цілями державної політики у сфері запобігання утворенню та управління відходами є:захист здоров`я людей та навколишнього природного середовища від негативного впливу відходів; здійснення заходів у сфері управління відходами без загрози здоров`ю людей та спричинення шкоди навколишньому природному середовищу в межах встановлених нормативів шкідливого впливу фізичних факторів; дотримання ієрархії управління відходами; запровадження розширеної відповідальності виробника.

Основними принципами державної політики у сфері запобігання утворенню та управління відходами є: запобігання - утворювач або власник відходів вживає заходів для запобігання утворенню відходів, а також для уникнення, зменшення або усунення негативного впливу відходів на здоров`я людей та навколишнє природне середовище; "забруднювач платить" - утворювач або власник відходів покриває витрати на запобігання утворенню відходів, їх збирання, перевезення та оброблення, включаючи витрати на створення та утримання об`єктів оброблення відходів;територіальної наближеності - оброблення відходів здійснюється на найближчій споруді або установці з оброблення відходів, або в місці захоронення відходів, враховуючи їх екологічну та економічну ефективність, відповідно до регіональних та місцевих планів управління відходами;формування конкурентного середовища у сфері управління відходами - суб`єкти господарювання, органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані сприяти розвитку конкуренції та не повинні вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію у сфері управління відходами.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 15 Закону №2320 встановлено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства у сфері управління відходами мають право на:одержання у встановленому порядку повної та достовірної інформації про безпечність об`єктів оброблення відходів (тих, що експлуатуються, або будівництво яких розпочато чи планується).

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 25 Закону №2320 до повноважень місцевих державних адміністрацій у сфері поводження з відходами належить: ліквідація несанкціонованих сміттєзвалищ.

Уповноваженими органами виконавчої влади у сфері запобігання утворенню та управління відходами є Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері управління відходами, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, інші органи виконавчої влади у межах повноважень, визначених законом (ч. 1 ст. 18 Закону № 2320).

Тобто, уповноваженими органами виконавчої влади у сфері поводження з відходами є, зокрема, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Разом з цим, матеріалами справи підтверджено, що відповідачем фактично обмежено розгляд вказаного питання наданням листа про відсутність сміттєзвалища, жодних фактичних перевірок наявності чи відсутності останнього ними не здійснювались.

Таким чином, суд вважає, що відповідачами не забезпечено виконання своїх функцій, вставлених законом, у тому числі, щодо контролю за відходами.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині, зобов`язання Київської міської державної адміністрації провести перевірку щодо правомірності розташування вигрібних ям на території провулку Кільцевого міста Києва та скидання у них побутових каналізаційних відходів з будинку вул. Академіка Лебедєва 45 на територію провулку Кільцевого; та прийняти рішення в порядок та спосіб встановлений законом, у випадку встановлення порушень правил благоустрою міста Києва.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який не довів правомірність своєї бездіяльності.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 0170-1194-3731-2789 від 30.12.2024.

Відтак, оскільки позовні вимоги позивача задоволено, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 1 211,20 грн.

Керуючись статями 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Київської міської державної адміністрації щодо непроведення перевірки дотримання законодавства щодо правомірності скидання побутових каналізаційних відходів з будинку вул. Академіка Лебедєва 45 на територію провулку Кільцевого.

Зобов`язати Київську міську державну адміністрацію () провести перевірку щодо правомірності розташування вигрібних ям на території провулку Кільцевого міста Києва та скидання у них побутових каналізаційних відходів з будинку вул. Академіка Лебедєва 45 на територію провулку Кільцевого; та прийняти рішення в порядок та спосіб встановлений законом, у випадку встановлення порушень правил благоустрою міста Києва.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Київської міської державної адміністрації() судові витрати у сумі 1 211,20 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Перепелиця А.М.