Справа № 240/10710/26
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2026-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про забезпечення позову)

23 березня 2026 року м. Житомир справа № 240/10710/26

категорія 113080000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черноліхова С.В., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним і скасування рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), оформленого протоколом №40 від 17.03.2026, про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 12.03.2026 та прийняти рішення про надання такої відстрочки.

Разом із позовом позивачем подано заяву про забезпечення адміністративного позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), оформленого протоколом №40 від 17.03.2026, щодо відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації до набрання рішенням суду у даній справі законної сили.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що оскільки відповідач офіційно відмовив позивачу у наданні відстрочки від призову, існує висока ймовірність негайного призову позивача на військову службу під час мобілізації до закінчення розгляду справи по суті. У разі призову позивача на військову службу та набуття ним статусу військовослужбовця, виконання майбутнього рішення суду про визнання права на відстрочку стане фактично неможливим, оскільки правовий статус особи докорінно зміниться. Це призведе до необхідності ініціювання нових судових спорів, щодо звільнення з військової служби.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частин першої та другої статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Інститут забезпечення позову є інструментом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову при існуванні очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, а також застосовані у дозволений законодавством спосіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17.

При цьому, суд зазначає, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Так, обґрунтовуючи заяву, позивач зазначив, що існує висока ймовірність його призову на військову службу під час мобілізації до закінчення розгляду справи по суті. У такому випадку, у разі набуття ним статусу військовослужбовця, виконання майбутнього рішення суду про визнання права на відстрочку стане фактично неможливим, оскільки правовий статус особи докорінно зміниться. Це призведе до необхідності ініціювання нових судових спорів уже щодо звільнення з військової служби.

Дослідивши додані до заяви та позову докази, суд вважає, що неприйняття заходів забезпечення позову на даному етапі призведе до неминучих наслідків, а саме до призову позивача до служби та направлення його до району виконання бойових завдань, де позивач зобов`язаний неухильно виконувати накази командирів, що фактично унеможливить реалізацію його права на звільнення, навіть у разі задоволення позову в майбутньому.

Отже, наявна підстава для забезпечення позову, яка передбачена пункту 1 частини 2 статті 150 КАС України.

Суд зазначає, що позивач в заяві про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову просить суд шляхом зупинення дії рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), оформленого протоколом №40 від 17.03.2026, щодо відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації до набрання рішенням суду у даній справі законної сили.

Такий спосіб не захистить, на думку суду, належним чином права позивача, оскільки рішенням комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) лише відмовлено у наданні відстрочки.

Тому, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача частково шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) проводити відносно ОСОБА_1 заходи щодо його призову на військову службу під час мобілізації на особливий період до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №240/10710/26.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Задовольнити частково заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) проводити відносно ОСОБА_1 заходи щодо його призову на військову службу під час мобілізації на особливий період до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №240/10710/26.

Негайно надіслати примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу суду складено у повному обсязі: 23 березня 2026 року.

Суддя С.В. Черноліхов