Справа № 320/12057/26
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2026-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

24 березня 2026 року м. Київ № 320/12057/26

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши в електронній формі позовну заяву Громадської організації «Центр правозахисту та взаємодії», в особі голови правління Ярмоли Олександра Володимировичач до Голови Державного бюро розслідувань , Генерального прокурора України про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду через підсистему Електронний суд звернулась Громадська організація «Центр правозахисту та взаємодії», в особі голови правління Ярмоли Олександра Володимировича з позовом до Голови Державного бюро розслідувань, Генеральної прокуратури України, у якому просить суд:

- зобов`язати Генерального прокурора провести службове розслідування стосовно керівника групи прокурорів, прокурорів по кримінальному провадженню № 00000016 за фактом бездіяльності, затягування направлення справи до суду з обвинувальним актом, та фактом знищення протоколу допиту ОСОБА_1 від 11.07.2017;

- зобов`язати голову Державного бюро розслідувань провести службове розслідування стосовно керівника групи слідчих по кримінальному провадженню № 00000016 за фактом бездіяльності та затягування направлення справи до суду з обвинувальним актом, знищення протоколу допиту ОСОБА_1 від 11.07.2017;

- винести рішення про постійне зберігання даної справи, так як справа має істотне правове та суспільне значення, має історичне значення, оскільки стосується реалізації рішень Парламентської асамблеї Ради Європи (Резолюція № 1645 (2009) та Резолюція № 1466 (2005)) , якими Україну зобовязано провести розслідування стосовно організаторів вбивства ОСОБА_2 , а також з`ясувати причини насильницьких смертей генералів МВС Дагаєва Ю. та ОСОБА_3 , має значення для формування єдиної судової практики; може бути використана як орієнтир у подальших аналогічних спорах.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 172 КАС України в межах однієї позовної заяви допускається об`єднання кількох вимог, якщо вони пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, а також можуть поєднувати основні та похідні вимоги.

Разом з тим, не допускається об`єднання в одному провадженні вимог, які підлягають розгляду в порядку різних видів судочинства, якщо інше прямо не передбачено законом.

Також заборонено об`єднання вимог, щодо яких встановлена виключна підсудність різним судам (частина шоста статті 21 КАС України, частини четверта та п`ята статті 172 КАС України).

Згідно з частиною другою статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється, зокрема, на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства. Порядок здійснення кримінального провадження на території України визначається виключно нормами кримінального процесуального законодавства України.

Відповідно до частини першої статті 24 Кримінального процесуального кодексу України кожній особі гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора або слідчого у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 303 Кримінального процесуального кодексу України визначено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а саме: бездіяльність, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, неповерненні тимчасово вилученого майна або невчиненні інших процесуальних дій у встановлений строк; рішення про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження або провадження щодо юридичної особи; відмова у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність при застосуванні заходів безпеки; відмова у задоволенні клопотання про проведення слідчих або негласних слідчих дій; рішення про зміну порядку досудового розслідування.

Інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора на стадії досудового розслідування не підлягають оскарженню в цей період та можуть бути предметом судового розгляду лише під час підготовчого провадження відповідно до статей 314 316 Кримінального процесуального кодексу України.

Крім того, під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені окремі рішення, дії чи бездіяльність, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої статті 303 цього Кодексу.

Частиною першою статті 304 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність подаються протягом десяти днів з моменту їх прийняття або вчинення, а у разі оформлення рішення постановою з дня отримання її копії.

Відповідно до статті 306 Кримінального процесуального кодексу України такі скарги розглядаються слідчим суддею місцевого суду за правилами судового розгляду з урахуванням особливостей, визначених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 308 Кримінального процесуального кодексу України учасники кримінального провадження мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків, а прокурор зобов`язаний розглянути таку скаргу протягом трьох днів та надати відповідні вказівки. У Рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 № 6-рп/2001 роз`яснено, що кримінальне судочинство є спеціально врегульованою діяльністю органів досудового розслідування, прокуратури та суду, спрямованою на розгляд і вирішення кримінальних справ, а також захист прав учасників процесу. При цьому зазначено, що діяльність цих органів має процесуальний, а не управлінський характер, а отже, оскарження їх дій повинно здійснюватися виключно в межах кримінального процесу.

З урахуванням викладеного, вимоги позивача, які стосуються досудового розслідування у кримінальному провадженні № 00000016, підлягають розгляду за правилами кримінального процесуального законодавства, а не адміністративного судочинства

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Zand проти Австрії» від 12.10.1978 зазначив, що поняття «суд, встановлений законом» охоплює не лише правову основу існування суду, але й дотримання правил його юрисдикції.

Отже, розгляд справи судом, який не має відповідної юрисдикції, суперечить вимогам статті 6 Конвенції.

З огляду на наведені норми права та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги за своїм змістом стосуються перевірки рішень, дій та бездіяльності органів досудового розслідування і прокуратури, вчинених у межах кримінального провадження, а відтак пов`язані з реалізацією ними владних процесуальних, а не управлінських функцій.

Такі правовідносини врегульовані нормами кримінального процесуального законодавства України, яким встановлено спеціальний порядок їх оскарження, зокрема шляхом подання відповідних скарг слідчому судді або прокурору вищого рівня. Водночас адміністративні суди здійснюють розгляд справ у сфері публічно-правових відносин, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктами владних повноважень саме управлінських функцій, тоді як юрисдикція адміністративних судів не поширюється на спори, що підлягають вирішенню в порядку кримінального судочинства.

Отже, заявлені позовні вимоги не підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки мають вирішуватися виключно в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

З урахуванням викладеного, а також беручи до уваги, що позовна заява не належить до юрисдикції адміністративних судів, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватися у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 248, 283 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження за позовом Громадської організації «Центр правозахисту та взаємодії», в особі голови правління Ярмоли Олександра Володимировича до Голови Державного бюро розслідувань, Генерального прокурора України про зобов`язання вчинити певні дії,

Копію ухвали надіслати заявнику через підсистему Електронний суд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Лисенко В.І.