Справа № 380/4506/26
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2026-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/4506/26
провадження № П/380/4552/26
У Х В А Л А

з питань розгляду справи в порядку загального позовного провадження

20 березня 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Чаплик І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження в адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Івано-Франківської селищної ради про стягнення податкового боргу, -

в с т а н о в и в :

Головне управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35; ) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Івано-Франківської селищної ради (адреса місцезнаходження: 81070, Львівська обл., Яворівський р-н, смт. Івано-Франкове, пл. Ринок, 1; ), в якому просить суд стягнути з Івано-Франківської селищної ради () як засновника боржника Комунального підприємства «Комфорт-Янів» () грошові кошти в розмірі 419 063,11 грн.

Суд ухвалою від 17.03.2026 відкрив провадження в адміністративній справі за цим позовом та вирішив розглянути таку справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

Представник відповідача 18.03.2026 подала клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Клопотання обґрунтоване тим, що відповідач не погоджується із доводами позивача, висловленими у позовній заяві, а також вважає, що позивачем було пропущено строк на звернення до суду. Крім того, відповідач вказує, що відповідно до статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до приписів статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з частиною четвертою статтею 260 КАС України якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача протягом двох днів із дня її надходження до суду постановляє ухвалу про:

1) залишення заяви відповідача без задоволення;

2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Пунктом 2 частини четвертої статті 257 КАС України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналіз вказаної правової норми дозволяє зробити висновок, що така підлягає застосуванню у разі, якщо предметом спору в адміністративній справі є рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і позивачем додатково заявлено вимогу про відшкодування про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю.

Проте за змістом спірних правовідносин, предметом спору є не рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, за наслідками яких позивач просить відшкодувати матеріальну або моральну шкоду, а стягнення податкового боргу в порядку, визначеному пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України.

Верховний Суд неодноразово зазначав (наприклад, у постанові від 09.01.2024 у справі № 160/9696/22), що у спорах про стягнення податкового боргу суд перевіряє виключно факт наявності узгодженого грошового зобов`язання. Узгоджена сума податкового зобов`язання набуває статусу податкового боргу та підлягає примусовому стягненню. Суд у такій категорії справ не переглядає правомірність визначення суми грошового зобов`язання, а встановлює лише факт наявності боргу та набуття ним статусу узгодженого.

Отже, спір про стягнення узгодженого податкового боргу не є спором щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у розумінні пункту 4 частини четвертої статті 12 КАС України та пунктів 2, 4 частини четвертої статті 257 цього Кодексу.

Більше того, пункт 7 частини шостої статті 12 КАС України прямо передбачає, що до справ незначної складності віднесено справи щодо стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження.

Суд також вказує, що зазначення у статті 263 КАС України майнового критерію («сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб») стосується саме визначення порядку розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження - з викликом учасників або без нього.

Указана норма не може тлумачитися як встановлення загальної заборони на розгляд у порядку спрощеного позовного провадження справ, у яких сума перевищує зазначений розмір. Іншими словами, стаття 263 КАС України визначає випадки, коли справа розглядається без виклику сторін, але не встановлює граничний розмір вимог для застосування спрощеного позовного провадження в цілому.

На підставі наведеного, оцінивши характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, встановивши, що предмет спору не віднесений до переліку справ, які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження, суд вважає, що розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження не суперечить вищенаведеним нормам.

Відповідні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 11.02.2026 у справі №260/3202/25.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада1950 року свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не в кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany» (Аксен проти Німеччини), заява № 8273/78; рішення від 25 квітня 2002 року у справі «Varela Assalino v. Portugal» (Варела Ассаліно проти Португалії), заява №64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів. Крім того, кожен з учасників справи може користуватися своїми процесуальними правами та обов`язками, визначеними статтею 44 КАС України. Отже, відповідач не позбавлений права висловити свою позицію щодо заявлених позовних вимог та щодо можливого пропуску позивачем строку на звернення до суду шляхом подання у письмовій формі відзиву на позовну заяву та заперечень.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідності призначення до розгляду справи з викликом її учасників.

Аналогічний висновок викладений в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2020 року у справі № 9901/491/19 (11-1189заі19).

Зважаючи на доводи викладені у позовній заяві та клопотанні про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, враховуючи обсяг поданих доказів, та характер спірних правовідносин, суд не вбачає підстав для розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 257, 260, 262, 294 КАС України, суд,-

постановив:

у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження - відмовити.

Адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Івано-Франківської селищної ради про стягнення податкового боргу надалі розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею і оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Чаплик І.Д.