Справа № 705/7275/25
Суддя: Душин О. В.
Дата ухвалення: 2026-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №705/7275/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Душин Олексій Владиславович розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (пров. Троїцька, 20А, м. Дніпро, Дніпропетровська область, ) про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі адміністративного порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6171563 від 17.11.2025 року про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 3400 грн. та провадження по справі закрити.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17 листопада 2025 року інспектором Синельниківського районного управління поліції ГУПН в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Шерстюк А.В., було винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6171563 від 17.11.2025 року, у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень, згідно якої ОСОБА_1 нібито порушив п. 2.1 (а) ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 126 КУПАП.

Із вищевказаною постановою позивач не згоден, вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки правила дорожнього руху України він не порушував.

В оскаржуваній постанові зазначено, що 17 листопада 2025 року о 15 год. 43 хв. в с-ще. Добричі, дорога Т-0401 34 км, водій ОСОБА_1 керуючи т.з. ВАЗ 1074, не мав при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії чим порушив п. 2.1 (а) ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Позивач повідомляє суд, що 17 листопада 2025 року він не знаходився за кермом зазначеного транспортного засобу, був пасажиром та сидів на пасажирському сидінні, керування транспортним засобом не здійснював. Фактично він не виконував жодних дій, які б відповідали визначенню «керування транспортним засобом» у розумінні ПДР України.

Лейтенант поліції ОСОБА_2 безпідставно зробив висновок про керування ним автомобілем і про нібито відсутність документа, хоча жодних фактичних причин для цього

не було. Більше того, інспектор не навів у постанові жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував факт керування позивачем автомобілем чи відсутність у нього посвідчення водія. Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок збору доказів покладається

Позивач вказує, що жодного правопорушення він не вчиняв, транспортним засобом взагалі не керував.

Таким чином, викладені у постанові обставини не відповідають фактичним даним, а сама постанова підлягає скасуванню як така, що винесена без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, з порушенням вимог ст. 280 КУпАП.

Саме по собі описання адміністративного правопорушення не можу бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Вказує, що в порушення зазначених вимог закону, працівником поліції не надано та не долучено до постанови жодного належного та допустимого доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, що є порушенням вимог ст. 251 КУпАП.

2. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі

04.12.2025 року ухвалою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Вказана ухвала разом з примірником позовної заяви була надіслана рекомендованим листом на адресу відповідача, яку він отримав 08.01.2026, про що свідчить відмітка в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №38.

09.07.2025 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву , у якому вказано, що згідно п. 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Як вбачається зі змісту постанови про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 17.11.2025 серії ЕНА № 6171563, інспектором Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції Шерстюк А.В. зафіксовано, що 17.11.2025 о 15:34:08 год., с-ще Добричі дорога Т-0401 35 км, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ-21074, д.н.з НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п.п.2.1.а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 126 КУпАП. Відповідно до п.п. 2.1. а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Згідно частини 2 статті 126 КУпАП передбачено: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, відповідач вважає, що у діях Позивача вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП. Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідач вважає, що постанова про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 17.11.2025 серії ЕНА № 6171563 відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

3. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Суд, вивчивши обставини справи, на яких ґрунтується позов, відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 року поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 цього ж закону поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до статті 14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6171563 від 17.11.2025 року, 17.11.2025 о 15:34:08 год., с-ще Добричі дорога Т-0401 35 км, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п.п.2.1.а ПДР України

Цією постановою позивача притягнуто до відповідальності за вчинення, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 126 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Пунктом 2.1 а ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При вирішенні спору, суд враховує, що згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем у позовній заяві обставин.

Дані обставини не були спростовані відповідачем письмовим відзивом, тобто суду не було представлено належних та допустимих доказів в підтвердження обставин, викладених в постанові по справі про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає, що складення постанови з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП не є достатнім доказом підтвердження вчиненого особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Наведений висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Постанова про адміністративне правопорушення, складена інспектором, не може оцінюватися судом в розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України як належний і допустимий доказ, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.126, КУпАП, оскільки заперечується позивачем, та не спростовується відповідачем.

Суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

З матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем на підтвердження правомірності винесеної постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП не надано, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про скасування постанови. Таким чином позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, а провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 77, 79, 121, 139, 246, 250, 286 КАС України, ст. ст. 7, 17, 18, 251, 254-257, 280, 288, 293 КУпАП, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6171563 від 17.11.2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 гривень скасувати.

Провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (вул. Троїцька, 20А, м. Дніпро, Дніпропетровська область, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на сплату судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 23 березня 2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області (вул. Троїцька, 20А, м. Дніпро, Дніпропетровська область, ).

Суддя О.В. Душин