Справа № 300/1016/26
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2026-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"19" березня 2026 р. справа № 300/1016/26

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Матуляк Я.П., розглянувши матеріали позовної заяви приватного підприємства "Славутич" до Державної податкової служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

ПП "Славутич" звернулось до суду з позовом до Державної податкової служби України, згідно якого просить суд визнати протиправними дії Державної податкової служби України та зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складені позивачем податкові накладні від 30.09.2025 за №№ 1-263.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.03.2026 дану позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з її невідповідністю вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом: визначення змісту позовних вимог в частині визнання дій протиправними; подання документа про сплату судового збору в повному обсязі.

Згідно відомостей про доставку документа, електронний примірник ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.03.2026, що має статус оригіналу і підписаний ЕП судді, отриманий 02.03.2026 ПП "Славутич" за допомогою зареєстрованого електронного кабінету. Вказана обставина підтверджується довідкою Івано-Франківського окружного адміністративного суду по справі № 300/1016/26.

На виконання вимог ухвали суду, 10.03.2026 ПП "Славутич", згідно заяви про усунення недоліків від 10.03.2026, подано суду уточнену позовну заяву від 10.03.2026, відповідно до якої визначено такий зміст позовних вимог до Державної податкової служби України про визнання протиправними дій щодо неприйняття на реєстрацію податкових накладних та зобов`язання зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складені позивачем податкові накладні від 30.09.2025 за №№ 1-263. У поданій заяві про усунення недоліків від 10.03.2026, ПП "Славутич" зазначено, що враховуючи предмет позову (визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання здійснити певні дії) позивач заявив одну позовну вимогу немайнового характеру, відтак, сплативши 2662,40 грн, ПП "Славутич" виконало вимоги Закону України "Про судовий збір" та Кодексу адміністративного судочинства України щодо сплати судового збору в належному розмірі.

З цього приводу суд зазначає, що позивачем заявлено позовні вимоги про визнання протиправними дій Державної податкової служби України щодо неприйняття 263 податкових накладних, складених 30.09.2025 ПП "Славутич", а також зобов`язання контролюючий орган зареєструвати 263 податкові накладні, при цьому ПП "Славутич" сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн як за одну позовну вимогу немайнового характеру.

Оцінюючи доводи позивача про правильність здійсненої ним оплати судового збору за подання позову у цій справі як за одну вимогу немайнового характеру, суд враховує усталену практику Верховного Суду, що сформована за наслідками вирішення такого процесуального питання (зокрема, але не виключно постанови від 12 листопада 2019 року у справі № 640/21330/18, від 05 червня 2020 року у справі № 280/5161/19, від 05 лютого 2021 року у справі № 400/2863/19, від 02 грудня 2021 року у справі № 280/5145/19, від 08 лютого 2022 року у справі № 400/6051/21).

Так, у вказаних справах Верховний Суд сформулював висновок про те, що системний аналіз частини 1 статті 6 Закону України "Про судовий збір", частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою. Відповідно, вимоги про скасування рішення контролюючого органу про відмову в реєстрації податкової накладної та зобов`язання її зареєструвати Верховний Суд визнає однією вимогою немайнового характеру.

Як вже зазначалось судом, спірні правовідносини у цій справі виникли з приводу неприйняття контролюючим органом 263 податкових накладних, поданих ПП "Славутич" на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відповідно, вимоги про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати спірні 263 податкові накладні мають похідний характер і залежать від наявності самого порушеного права платника податків внаслідок формування контролюючим органом квитанцій про неприйняття таких податкових накладних.

При цьому суд наголошує, що дії контролюючого органу, які полягають в неприйнятті податкових накладних, та відповідно зобов`язання здійснити їх реєстрацію, що складають предмет цього спору, стосуються 263 податкових накладних.

Так, частиною 1 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

За приписами частини 1 статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Зі змісту позовної заяви слідує, що ПП "Славутич" у позовній заяві об`єднало декілька вимог до Державної податкової служби України, які стосуються 263 податкових накладних, складених позивачем за наслідками відповідних господарських операцій із контрагентами.

Обґрунтування підстав об`єднання в одному позові такої кількості вимог, які за своїм змістом, фактично, утворюють самостійні предмети доказування у справі (щодо кожної з 263 податкових накладних контролюючим органом прийнято окреме і самостійне рішення квитанція про неприйняття податкової накладної, і кожну з яких позивач просить зобов`язати зареєструвати), ПП "Славутич" не зазначено.

При цьому, суд зазначає, що без дослідження під час судового розгляду конкретних доказів у справі щодо кожної податкової накладної, у суду відсутні підстави вважати, що заявлені вимоги є пов`язаними між собою підставою виникнення або поданими доказами, є основними та похідними.

На користь такого висновку свідчить й те, що, вирішуючи вимоги про зобов`язання зареєструвати конкретну податкову накладну, суд, з метою встановлення всіх фактичних обставин у справі, має дослідити докази у розрізі кожної податкової накладної щодо порядку її реєстрації: складання і подання податкової накладної до реєстрації, проведеної перевірки, надіслання квитанції про неприйняття податкової накладної, причини такого неприйняття, надання платником податків підтверджуючих документів, тощо. Тобто вимоги щодо реєстрації податкових накладних в цій справі, не пов`язані між собою одними доказами.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій щодо неприйняття на реєстрацію 263 податкові накладні та зобов`язання їх зареєструвати не можуть вважатися однією позовною вимогою, з огляду на те, що при вирішенні спору по суті, правова оцінка законності кожної з квитанцій про неприйняття податкової накладної буде надаватися судом окремо.

Суд зазначає, що об`єднання позивачем у позові декількох вимог немайнового характеру, не може призводити до штучного зменшення розміру судового збору, який підлягає сплаті за подання такої позовної заяви, а порядок розрахунку судового збору у випадку заявлення декількох вимог чітко визначено частиною 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір".

Аналогічну правову позицію щодо застосування статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подібних правовідносин викладено у постановах Верховного Суду, зокрема, від 25 квітня 2023 року у справі № 300/3800/22 та 21 вересня 2023 року у справі № 160/20444/21.

Станом на день вирішення питання щодо виконання ухвали суду від 02.03.2026 минув термін, встановлений судом на усунення недоліків позовної заяви, додаткових заяв чи клопотань позивач суду не подав. Відтак, суддя розцінює заяву ПП "Славутич" від 10.03.2026 як єдиний процесуальний документ по справі, на виконання вимог ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.03.2026.

З врахуванням наведеного, судом встановлено, що вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху від 02.03.2026 виконані позивачем не в повному обсязі, оскільки ПП "Славутич" не надано документа про сплату судового збору в повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Окрім наведеного, на думку суду, заява ПП "Славутич" від 10.03.2026 зводиться до оцінки судового рішення та висловлення незгоди із висновками Івано-Франківського окружного адміністративного суду, викладеними в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 02.03.2026.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву приватного підприємства "Славутич" до Державної податкової служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій - повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до Івано-Франківського окружного адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Матуляк Я.П.