Справа № 580/2426/25
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2026-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року справа № 580/2426/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка) подала позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі ГУ ПФУ в Черкаській області, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Черкаській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2025 з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2025 рік;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2025 рік, починається з 01.01.2025 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що звернулась до ГУ ПФУ в Черкаській області і заявою про здійснення перерахунку пенсії згідно ст. ст. 40, 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, однак відповідач відмовив у перерахунку пенсії.

Ухвалою від 28 березня 2025 року суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

15.04.2025 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представниця відповідача-1 просила у задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що за принципом екстериторіальності виконавцем визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та за результатами розгляду, вищевказаної заяви, прийнято рішення від 20.01.2025 № 17 про відмову у перерахунку пенсії, відповідно до Закону № 1058-IV. Зазначаємо, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області лише було зареєстровано та внесено до відповідного програмного комплексу заяву позивача про призначення пенсії для її подальшого опрацювання за принципом екстериторіальності. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області жодних неправомірних дій та порушень прав Позивача не вчинялося. Враховуючи вищевказане, з огляду на приписи п. п. 4.2, 4.10 Порядку № 22-1 належним відповідачем щодо позовних вимог про проведення перерахунку призначеної позивачці пенсії вважає саме Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії.

Ухвалою від 29 квітня 2025 року суд залучив до участі у справі № 580/2426/25 в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

14.05.2025 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представниця відповідача-2 просила у задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що станом на дату звернення позивачка отримує пенсію за віком відповідно до Закону 1058 у розмірі 6167,57 грн (при індивідуальному коефіцієнті страхового стажу 0.44167 та індивідуальному коефіцієнті заробітку для обчислення пенсії 1.09289 (заробіток за період з липня 2000 по червень 2023). Для розрахунку пенсії за віком застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки в розмірі 9118,81 грн. Частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV передбачено, що визначена частиною другою статті 40 цього Закону середня заробітна плата (дохід) для призначення пенсії, тобто за три календарні роки, що передують року звернення, застосовуються лише у випадку переведення з одного виду пенсії на інший або призначення пенсії вперше. Відтак, у пенсійного органу відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивачки та застосування показника середньої заробітної плати за 2025 рік.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, яка призначена з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки в розмірі 9118,81 грн.

16.01.2025 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою, у якій просила здійснити перерахунок пенсії за статтями 40, 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування згідно доданого розрахунку, збільшивши його на коефіцієнт набутого на день звернення стажу та здійснити перерахунок пенсії за статтями 40, 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, застосувавши показник середньої заробітної плати за 2025 рік.

Рішенням від 20 січня 2025 року № 17 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відмовило у перерахунку пенсії позивачки, зазначивши, що застосовувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якого сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,197 відповідно до Постанови 168 та у розмірі 1,0796 відповідно до Постанови 185 немає правових підстав.

Листом від 30.01.2025 № 2300-0204-8/8007 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомило про прийняте щодо її заяви рішення від 20 січня 2025 року № 17.

Дії ГУ ПФУ в Черкаській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії з 01.01.2025 з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2025 рік позивачка вважає протиправними, а тому звернулась в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями частини першої статті 9 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Частиною другою статті 40 Закону № 1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Отже, у випадку призначення пенсії на підставі Закону № 1058-IV при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону № 1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Механізм проведення перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, щороку з 01 квітня без додаткового звернення осіб, які після призначення (попереднього перерахунку) пенсії продовжували працювати визначає Порядок проведення перерахунку пенсії без додаткового звернення особи відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 18 травня 2018 року № 10-1 (далі Порядок № 10-1).

Підпунктом 1 пункту 3 Порядку № 10-1 встановлено, що перерахунок пенсії проводиться пенсіонеру, який після призначення (перерахунку) пенсії продовжував працювати та має не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої (якого) призначено (попередньо перераховано) пенсію або із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону, за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії;

Перерахунок проводиться з урахуванням страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) та із заробітної плати (доходу), з якої (якого) призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 10-1 перерахунок проводиться тим особам, які станом на 01 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбачене пунктом 3 цього Порядку, на найбільш вигідних умовах.

Аналіз вказаних положень вказує, що обчислення пенсії здійснюється із урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. У разі якщо, після призначення (перерахунку) пенсії, пенсіонер продовжував працювати та має не менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок здійснюється з урахуванням страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) та із заробітної плати (доходу), з якої (якого) призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Суд встановив, що позивачці призначена пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV у 2021 році, яка обчислена із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки в розмірі 9118,81 грн. Станом на дату звернення із заявою позивачка отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV у розмірі 6167,57 грн (при індивідуальному коефіцієнті страхового стажу 0,44167 та індивідуальному коефіцієнті заробітку для обчислення пенсії 1,09289 (заробіток за період з липня 2000 по червень 2023).

Суд зазначає, що у спірних правовідносинах відбувся перерахунок пенсії (з урахуванням додатково набутого страхового стажу до червня 2023 року) в межах одного закону, позивачка продовжує отримувати той самий вид пенсії з моменту її призначення. Враховуючи вищевикладене, показник середньої заробітної плати в Україні для обчислення пенсії визначається на день призначення пенсії та не змінюється під час перерахунку пенсії.

За таких обставин у органу Пенсійного фонду України не виникає обов`язку застосувати при обчисленні пенсії позивачки показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2025 рік.

Така позиція суду відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постановах від 15 травня 2020 року у справі № 334/13/16-а, від 17 травня 2021 року у справі № 185/1473/17.

Суд зауважує, що у матеріалах справи відсутні докази, що вказували б на застосування відповідачем показника середньої заробітної плати за 2025 рік під час попередніх перерахунків пенсії позивачки.

З урахуванням зазначеного, зважаючи на вищевказані вимоги ч. 4 ст. 42 Закону № 1058-IV та Порядку № 10-1 у органу Пенсійного фонду України відсутні підстави для перерахунку пенсії позивачки із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2025 рік.

Суд врахував, що орган Пенсійного фонду України зарахував стаж позивачки до червня 2023 року та обрахував його загальний розмір у обсязі 44 роки. Розмір стажу не є спірним у цій справі, позивачка не заявляє вимог щодо зарахування певних періодів стажу роботи. У свою чергу, додаткових 24 місяці страхового стажу після червня 2023 року, станом на час звернення із заявою від 16.01.2025, позивачка також не набула, що вказує на відсутність підстав визначених абз. 1-3 ч. 4 ст. 42 Закону № 1058-IV для перерахунку пенсії.

Суд не враховує покликання позивачки у відповіді на відзив, оскільки перерахунок та виплата індексації пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (9118,81 грн), у розмірі 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115 не є предметом цього спору, позивачка таких вимог у позовній заяві не заявляла.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивачка ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

2) відповідач-1 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18002, Черкаська обл., Черкаський р-н, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ).

3) відповідач-2 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (46001, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, м. Тернопіль, майдан Волі, 3, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 23.03.2026.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК