Справа № 280/9233/25
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2026-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
280/9233/25: Адміністративні справи (з 01.01.2019); Справи зі спорів з приводу реалізації публічної політики у сферах праці, зайнятості населення та соціального захисту громадян та публічної житлової політики, зокрема зі спорів щодо; управління, нагляду, контролю та інших владних управлінських функцій (призначення, перерахунку та здійснення страхових виплат) у сфері відповідних видів загальнообов’язкового державного соціального страхування, з них; загальнообов’язкового державного пенсійного страхування, з них.
Надіслано судом: 20.03.2026. Зареєстровано: 21.03.2026. Забезпечено надання загального доступу: 23.03.2026.
Дата набрання законної сили: 20.03.2026
Номер судового провадження: 852/206/26
ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2026 року м. Дніпросправа № 280/9233/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2025 року (суддя Батрак І.В.) у справі №280/9233/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду. в якому просив:

визнати протиправною відмову відповідача провести нарахування та виплату позивачу грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату позивачу грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу протиправно відмовлено у призначенні та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсії. Позивач зазначав, що на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, він працював в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і має страховий стаж більш ніж 35 років на таких посадах, що надає йому право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність дій пенсійного органу, з огляду на безпідставність не зарахування до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", періоду роботи позивача на посаді викладача в музичній школі. З цього приводу суд першої інстанції зазначив, що викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років, в тому числі музичних шкіл та шкіл мистецтв.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з

апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Апеляційна скарга фактично обгрунтована незгодою з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для нарахування та виплаті позивачці грошової допомоги, яка передбачена п.7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Відповідач зазначає, що на день досягнення пенсійного віку 60 років позивач не здобув необхідні 35 років стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, що унеможливлює призначення грошової допомоги. З цього приводу посилається на те, що до спеціального стажу позивача, який дає право на пенсію за вислугу років, можливо зарахувати лише період на посаді викладача у музичній школі до 01.01.1992, оскільки така посада була прямо передбачена Переліком закладів, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 №1397. Після вказаної дати посада викладача музики не віднесена до переліку посад робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 19.08.1985 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та довідки від 21.05.2025 №21, виданої Бориспільською дитячою музичною школою імені Лариси Остапенко, яка підпорядкована Управлінню культури Бориспільської міської ради Київської області:

- 28.09.1984 прийнятий на посаду викладача по класу труби в Київській дитячій музичній школі №32 (наказ №54-а від 25.09.1984) по 20.06.1985 (наказ №37 від 03.06.1985);

- 19.08.1985 позивач призначений викладачем по класу духових інструментів Яготинської школи мистецтв (наказ по школі №149 від 18.08.1985);

- 09.04.1986 звільнений від обов`язків викладача у зв`язку з призовом на дійсну військову службу (наказ по школі №41 від 08.04.1986);

- 19.08.1988 прийнятий на роботу педагогом по класу духових інструментів Бориспільської дитячої музичної школи (наказ №110 від 19.08.1988);

- 31.08.2011 звільнений з посади відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін (наказ №50-к від 31.08.2011);

- з 12.09.2011 (наказ №64-к від 12.09.2011) та по теперішній час працює на посаді викладача по класу духових інструментів Бориспільської дитячої музичної школи Бориспільської міської ради Київської області імені Лариси Остапенко. Додатково цей період роботи підтверджено довідкою Бориспільської дитячої музичної школи імені Лариси Остапенко від 21.05.2025 №22.

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у м. Києві та отримує пенсію за віком згідно із Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

28.05.2025 позивач звернувся до ГУ ПФУ у м. Києві із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХУ Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Вказана заява ОСОБА_1 від 28.05.2025 опрацьована за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Запорізький області, яким позивачу було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, у відповідності із положенням пункту 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки на день досягнення пенсійного віку 60 років позивач не здобув необхідні 35 років стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, про що повідомлено листом від 15.10.2025 №0800-0218-8/130063.

Вважаючи відмову відповідача у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення протиправною, позивач звернувся із позовом до суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до пункту 7-1 розділу Прикінцевих положень Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З аналізу наведених норм законодавства слідує, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з: 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах; 2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

У спірному випадку пенсійний орган, заперечуючи право позивача на отримання грошової допомоги, вказує на те, що позивач не має необхідного спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

При цьому, за позицією пенсійного органу, до такого спеціального стажу може бути зарахований лише період роботи позивача на посаді викладача у музичній школі до 01.01.1992, оскільки така посада була прямо передбачена Переліком закладів, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 №1397. Після вказаної дати посада викладача музики не віднесена до переліку посад робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач працює на посаді викладача по класу духових інструментів Бориспільської дитячої музичної школи Бориспільської міської ради Київської області імені Лариси Остапенко.

Переліком закладів і установ освіти, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років - у позашкільних навчальних закладах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Відповідно до статті 28 Закону України від 23.05.1991 року №1060-ХІІ "Про освіту" система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

Згідно із статтею 29 Закону України "Про освіту" структура освіти включає, поряд з іншими видами, також позашкільну освіту.

Статтею 12 Закону України "Про позашкільну освіту" та пункту 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2011 року № 433, передбачено, що до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).

Відповідно до статті 21 Закону України "Про позашкільну освіту" право на пенсію за вислугою років мають педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Суд першої інстанції правильно врахував і Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року №963, який відносить посаду "викладач" до педагогічних посад.

Отже, враховуючи наведені норми права, а також правові висновки, сформовані Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 30.01.2019 року у справі №876/5312/17 та від 13.02.2019 року у справі № 233/4308/17, суть яких зводяться до того, що викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років, в тому числі музичних шкіл та шкіл мистецтв, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необгрунтованість позиції пенсійного органу щодо відсутності підстав для зарахування до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", періодів роботи позивача на посаді викладача музичної шкоди.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 325 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2025 року у справі №280/9233/25 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 20.03.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя І.Ю. Добродняк

суддя А.В. Суховаров

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...