Справа № 140/4919/25
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2026-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 рокуЛьвівСправа № 140/4919/25 пров. № А/857/43362/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року (головуючий суддя Смокович В.І., м.Луцьк) у справі №140/4919/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

12.05.2025 позивач ( ОСОБА_1 ) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ГУ ПФУ в Полтавській області), в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Полтавській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 згідно частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.02.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 згідно з частиною другою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу за списком №2 періоди роботи з 10.03.1994 по 07.02.2011.

Позов обґрунтовує тим, що позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до вимог статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області №51 від 24.02.2025 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії. Спеціальний трудовий стаж позивача підтверджується записами в трудовій книжці, де вказано, що ОСОБА_1 працював повний робочий день за професіями віднесеними до шкідливих, а також архівними довідками, та іншими документами, доданими до заяви про призначення пенсії в якості додатків. Тобто, трудова книжка має усі кваліфікуючі ознаки, які відносять таку роботу до пільгової.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2025 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 24 лютого 2025 року №51 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 лютого 2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, з врахуванням висновків суду, викладених у рішенні суду.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що до заяви про призначення пенсії додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, серед іншого, документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» (для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 або із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21.08.1992). У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (пункт 20 Порядку № 637) згідно із Додатком 5. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, зокрема виписки з наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, які підтверджують факт роботи із шкідливими і важкими умовами праці упродовж повного робочого дня. Вказує, що період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи визначає підприємство - шляхом надання оформленої належним чином уточнюючої довідки у відповідності зі Списками, затвердженими Кабінетом Міністрів України на підставі первинних документів за час роботи особи на відповідному підприємстві. В разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, здійснюється комісіями, створеними при Головних управліннях Пенсійного фонду України в областях, відповідно до Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховується до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 №1231/13105. Відтак, на думку відповідача для визначення пільгового стажу роботи (в разі ліквідації підприємства, установи та організації) необхідно звернутися до комісії, створеними при Головних управліннях Пенсійного фонду України в областях. Також, відповідач наголошує, що аналіз наданих документів ОСОБА_1 показує, що страховий стаж складає 32 роки 08 місяців 12 днів, пільговий стаж роботи не визначено, оскільки відсутні підтверджуючі довідки про пільгову роботу, а тому просить у задоволенні позову відмовити. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 17.02.2025 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (Порядок №22-1) визначено, що заява на призначення/перерахунок пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр).

Після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, та відповідно до пункту 4.3. Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку розгляд документів, наданих позивачем, провадився за принципом «екстериторіальності» ГУ ПФУ в Полтавській області, яким рішенням від 24.02.2025 №51 відмовлено у її призначенні.

Рішенням встановлено, що за наданими документами страховий стаж становить 32 роки 08 місяців 12 днів, пільговий стаж роботи за Списком №2 не визначено, оскільки відсутня довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній.

До страхового стажу не зарахований період навчання з 01.09.1987 по 26.06.1992 згідно диплома НОМЕР_1 від 01.07.1992, оскільки прізвище ОСОБА_2 (українською мовою) не відповідає паспорту ОСОБА_2 .

У зв`язку із наведеним відмовлено в призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно з підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Уважаючи таке рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком за Списком №2 протиправним, позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (Закон 1058-ІV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно із пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У відповідності до частини першої статті 114 Закону № 1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Водночас, пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV передбачено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 року; зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за №1451/11731, (Порядок № 383), затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Пунктом 10 Порядку №383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Окрім цього, пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, в яких має бути зазначені періоди, що зараховуються до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, що зараховується до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, на підставі яких видана довідка. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (набула чинності з 21.08.1992; далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Відтак, колегія суддів зазначає, що до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992. В іншому випадку - при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Основним документом, що трудову діяльність, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Тобто, законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17, від 10.12.2020 у справі №195/840/17, від 18.05.2021 у справі №229/2330/17.

Основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до списків, після 21.08.1992 є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці, якими можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

З матеріалів справи, а саме з записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , вбачається, що 12.05.1991 ОСОБА_1 прийнятий на практику учнем машиніста холодильника в цеху обертових печей у Сіверському доломітному комбінаті; 30.09.1991 - звільнений у зв`язку з закінченням виробничої практики з Сіверського доломітного комбінату; 23.07.1992 був прийнятий монтажником устаткування металургійних заводів 4 розряду в Сіверський доломітний комбінат; 10.03.1994 - переведений на посаду випалювача на печах 4 розряду в цеху обертових печей в Сіверський доломітний комбінат; 03.07.1996 - присвоєний 5 розряд випалювача на печах; 31.10.2003 - звільнений, у зв`язку з переведенням в ТОВ «Сіверський доломіт»; 01.11.2003 був прийнятий у зв`язку з переведенням з BAТ «Сіверський комбінат» випалювачем на печах 5 розряду в цех обертових печей; 01.09.2004 - призначений майстром виробничої дільниці цеху обертових печей у ТОВ «Сіверський доломіт»; 07.02.2011 - звільнений за угодою сторін з ТОВ «Сіверський доломіт».

Окрім записів трудової книжки, вказані періоди роботи позивача та його заробіток підтверджується також архівними довідками, виданими Комунальною установою «Трудовий архів» Сіверської міської ради від 12.02.2025 №27, №28 та №29-30.

Також, колегія суддів зазначає, що посада, на якій працював ОСОБА_1 була віднесена до посад із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, що підтверджується наказом АТ «Сіверський комбінат» Міністерства промисловості України від 12.10.1994 про результати проведення атестації робочих місць по умовах праці №250, наказом ВАТ «Сіверський комбінат» від 20.06.2000 про результати проведення атестації робочих місць по умовах праці №127, наказом ТОВ «Сіверський доломіт» від 04.11.2003 про результати проведення атестації робочих місць по умовах праці №7 та наказом ТОВ «Сіверський доломіт» від 25.05.2005 про результати проведення атестації робочих місць по умовах праці №98.

Відтак, спірні періоди роботи (з 10.03.1994 по 07.02.2011) зараховані позивачу до загального стажу роботи та підлягають зарахуванню до його пільгового стажу, оскільки записи трудової книжки ОСОБА_1 містять достатні відомості про роботу (професії), які віднесені до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36.

Оскільки записами у трудовій книжці позивача підтверджується факт роботи випалювачем на печах та майстром виробничої дільниці цеху обертових печей, відомості про умови та характер роботи не свідчать про неповний робочий день, а пільговий характер виконуваної позивачем роботи підтверджується наявністю цих посад у Списку №2 та відповідними наказами про результати проведення атестації робочих місць по умовах праці, то такі обставини спростовують доводи апелянта про необхідність надання уточнюючих довідок.

Саме до вищезгаданих висновків прийшов Верховний Суд за подібних правовідносин у постанові від 20.01.2022 у справі №591/7003/16-а, вказуючи, що посилання відповідачів на неможливість включення до пільгового стажу спірного періоду праці позивача у зв`язку з відсутністю уточнюючих довідок є безпідставними, оскільки спірний трудовий стаж позивача повний робочий день за професією, яка відносяться до Списку № 1, підтверджено записами в трудовій книжці, яка є основним документом.

Щодо періоду навчання з 01.09.1987 по 26.06.1992, який не зарахований згідно диплома НОМЕР_1 від 01.07.1992, оскільки прізвище ОСОБА_2 (українською мовою) не відповідає паспорту ОСОБА_2 , колегія суддів зазначає наступне.

В матеріалах справи знаходиться диплом серії НОМЕР_1 , який виданий ОСОБА_1 про те, що він в 1987 році вступив до Артемівського індустріального технікуму Міністерства металургії і в 1992 році закінчив повний курс названого технікуму по спеціальності «Технологія вогнетривких матеріалів».

Враховуючи наведене, вказаний диплом видано саме ОСОБА_1 та відсутні будь-які сумніви, що прізвище, зазначене у такому документі, не відповідає паспорту. Відтак наведене зауваження апелянта є безпідставним.

Таким чином, проаналізувавши вищезазначені нормативно-правові акти, колегія суддів апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 лютого 2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, з врахуванням висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року у справі № 140/4919/25 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
Т. І. Шинкар