Справа № 641/10254/25
Суддя: Щепелева Г. М.
Дата ухвалення: 2026-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

23 березня 2026 року м. Харків
Слобідський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Щепелевої Г.М.,
за участю секретаря судового засідання Масалової М.Є.,
Рішенням суду від 05.03.2026 позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного штрафу задоволено частково. Скасовано постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 1654 від 04.08.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1КУпАП на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП закрито. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати, встановлено представнику позивача строк п`ять днів після ухвалення рішення для подання доказів щодо розміру понесених позивачем судових витрат.

05.02.2025 від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 до суду надійшли письмові заперечення проти ухвалення додаткового рішення, в яких він просив відмовити у задоволенні клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, послався на те, що розмір витрат на професійну (правничу) допомогу адвоката є неспівмірними із складністю цієї справи, обсяг послуг та затрачений час на надання таких послуг не вимагало значного обсягу юридичної та технічної роботи, аде зазначена справа не є складною, тому витрати на правову допомогу підлягають зменшенню до нуля.

16.03.2026 від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшла заява, в якій він просив відмовити у задоволенні заяви представника позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 34588,00 грн. Послався на не співмірність із складністю даної справи та виконаними адвокатом роботами та невідповідність основним критеріям визначення та розподілу судових витрат, таких як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

23.03.2026 до суду через систему «Електрнний суд» надійшло клопотання представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у повному обсязі, в якому вона зазначила, що розмір штрафу, який було незаконно застосовано до позивача, в декілька разів перевищує розмір мінімальної заробітної плати по Україні, і тому справа не може вважатися малозначною. Також позивач самостійно не міг представляти свої інтереси через його статус особи із інвалідністю, тобто людини, яка має певні обмеження у своїй життєдіяльності, а отже у ОСОБА_1 при захисті своїх прав наявні підстави стверджувати, що ця справа для нього не є малозначною.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник позивача прохала суд проводити розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача.

Згідно із ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши доводи заяви позивача та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 246 КАС України, рішення суду складається зокрема з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат.

Відповідно до вимог ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.

Виходячи із аналізу вказаної норми чинним законодавством передбачений виключний перелік підстав для постановлення додаткового рішення. У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі. Додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

В даному випадку, судом не було проведено розподіл судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги позивачу, отже в цій частині питання залишилося не вирішеним, що дає підстави для постановлення додаткового рішення з метою усунення неповноти судового рішення на підставі п. 3 ч.1 ст. 252 КАС України.

Згідно із ч. 3 ст. 252 КАС України суд вирішує питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

У відповідності до положень частини 1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з вимогами ч. 5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу адвоката, до суду було надано ордер про надання правничої допомоги №б/н від 29.12.2025, копію Акту про надання правничої допомоги від 10.03.2026. на суму 34588,00грн.

З опису наданих послуг вбачається, що адвокатом надано наступні послуги та витрачено наступну кількість годин у справі №641/10254/25: вивчення матеріалів справи (2 години); підготовка позову (2 години); підготовка відповіді на відзив (2 години); вивчення судової практики (2 години).

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що зазначено у рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява №19336/04), заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Суд наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

Врахувавши конкретні обставини цієї справи, суд дійшов переконання, що заявлений позивачем розмір судових витрат, понесених при розгляді справи, не є пропорційним та підлягає зменшенню.

Зокрема, суд зазначає, що дана справа є справою незначної складності. В межах судового розгляду було призначено три судових засідання, фактичне відбулося одне із них.

Окрім того, вивчення документів, аналіз судової практики у подібних правовідносинах, підготовка позову як документу не входить до складових надання правничої допомоги, безпосередньо пов`язаною з розглядом справи в суді, а є правничою допомогою, наданою під час досудового врегулювання спору, а також є складовими етапу складання позовної заяви.

Суд наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

Врахувавши конкретні обставини цієї справи, суд дійшов переконання, що зазначені адвокатом витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію розумності їхнього розміру. Виходячи з принципу обґрунтованості й пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви про відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи в суді в розмірі 4000,00 грн

Керуючись ст.ст.132, 134, 139, 252, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача адвоката Шевченко Галини Миколаївни про стягнення з відповідача судових витрат - витрат на правничу допомогу справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного штрафу - задовольнити частково.

Ухвалити по справі №641/10254/25 додаткове рішення, яким стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені в ході розгляду справи, у розмірі 4000 грн. (чотири тисячі) грн. 00 коп.

В іншій частині вимог заяви представника позивача адвоката Шевченко Галини Миколаївни - відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо судового рішення за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Суддя Г.М.Щепелева