Справа № 468/2402/24
Суддя: Муругов В. В.
Дата ухвалення: 2026-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 468/2402/24
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2026 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Муругова В.В, за участю секретаря Зарванської Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баштанка справу № 468/2402/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду 10.12.2024 року з позовом до відповідачів про скасування постанови т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 по накладенню на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч.3 КУпАП.

Посилаючись на неправомірність оскарженої ним постанови, позивач вказав, що склад адміністративного правопорушення в його діях відсутній, проте наявні процедурні порушення про складанні протоколу та вирішення справи про адміністративне правопорушення. Так, у постанові не зазначено, які саме дані він не оновив та в який період він не прибув для проходження військово-лікарської комісії. Також позивач зазначив, що вчасно перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчасно оновив дані через застосунок «Резерв+», жодних викликів до ІНФОРМАЦІЯ_3 не отримував, тому не може бути притягнутий до відповідальності за ухилення від явки за викликом.

У відзиві на позовну заяву відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 зазначав, що він не є належним відповідачем у справі в частині оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності по суті, оскільки районні, оскільки районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є суб`єктами владних повноважень і уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ст. 210-1 КУпАП, а правом на оскарження постанови до ІНФОРМАЦІЯ_5 позивач не скористався. ІНФОРМАЦІЯ_6 як розпорядник бюджетних коштів може бути стороною у справі при вирішенні питання про розподіл судових витрат. У задоволенні позову просить відмовити.

Ухвалою судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 11.12.2024 року адміністративна справа № 468/2402/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення передана на розгляд Центрального районного суду м. Миколаєва за підсудністю.

22.01.2025 року відкрите провадження у справі.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.12.2025 року вказана адміністративна справа передана на розгляд Баштанського районного суду Миколаївської області за підсудністю.

12.12.2025 року справа № 468/2402/24 прийнята до провадження Баштанського районного суду Миколаївської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 26.01.2026 року витребувані у ІНФОРМАЦІЯ_7 додаткові докази, по справі оголошена перерва.

03.02.2026 року ІНФОРМАЦІЯ_8 надав суду витребувані матеріали та заявив про розгляд справи за відсутності відповідача.

За загальним правилом, визначеним ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За такого, оскільки усі учасники даної справи повідомлені відповідно до положень ст. 268 КАС України, відповідачі до суду не з`явились, натомість надали відзиви на позовну заяву і їх неявка не перешкоджає розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не повідомляли, то суд ухвалив про розгляд справи за відсутності відповідачів.

Дослідивши матеріали справи (копію постанови по справі про адміністративне правопорушення № 285 від 28.11.2024 року; копію довідки (взамін військового квитка) ОСОБА_1 ; копію довідки № 37 військово-лікарської комісії; копію протоколу про адміністративне правопорушення від 24.11.2023 року; копію військово-облікового документу ОСОБА_1 , сформованого 16.07.2024 року у застосунку «Резерв+»; копію протоколу № 271 про адміністративне правопорушення від 16.11.2024 року), суд доходить висновку про необхідність задоволення позову про скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Це означає, що ч.2 ст. 77 КАС України встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Крім того, ч. 3 ст. 79 КАС України зобов`язує відповідача надати всі наявні у нього докази разом із поданням відзиву, тим більше, що такі вимоги (про надання документів) вказані в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, а тому, в даному випадку, суд відповідно до ч. 5 ст. 77, ч.3 ст. 205, ст. 286 КАС України безумовно зобов`язаний розглянути справу на підставі тих доказів, які надані суду сторонами.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до протоколу № 271 про адміністративне правопорушення 16.11.2024 року ОСОБА_1 був виявлений групою оповіщення поліції та уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_7 в АДРЕСА_1 і в при уточненні військово-облікових даних в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7 встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_9 не оновлював свої персональні дані, дані військово-облікового документа, в тому числі у визначений законодавством термін не прибув до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку для проходження військово-лікарської комісії в мирний час, для визначення придатності до військової служби, так і в особливий період воєнного стану (з 05.03.2003 року), вчинивши правопорушення в особливий період воєнного стану, передбачене ст. 210-1 ч.3 КУпАП.

Протокол був складений за участі ОСОБА_1 .

В тексті протоколу вказано, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 20.11.2024 року о 16.10 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_1 зазначив, що пояснення надасть при розгляді справи.

28.11.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_8 позивач ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 ч.3 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. В тексті постанови вказано, що 16.11.2024 року ОСОБА_1 був виявлений групою оповіщення поліції та уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_7 в АДРЕСА_1 і в при уточненні військово-облікових даних в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7 встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_9 не оновлював свої персональні дані, дані військово-облікового документа, в тому числі у визначений законодавством термін не прибув до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку для проходження військово-лікарської комісії в мирний час, для визначення придатності до військової служби, так і в особливий період воєнного стану (з 05.03.2003 року), вчинивши правопорушення в особливий період воєнного стану, чим порушив вимоги абзацу 1 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Натомість згідно з п. 1, 9 ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1-2 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За такого, протокол про адміністративне правопорушення має складатись у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та один з його примірників має бути вручений такій особі.

Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, серед іншого, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Також згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, серед іншого, вирішує: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

За такого, обов`язковою умовою розгляду справи про адміністративне правопорушення є своєчасне сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про час і місце її розгляду та наявність у справі доказів, які підтверджують таке повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Натомість відповідно до постанови Верховного Суду від 31.03.2021 року по справі №676/752/17 закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи. Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення. Факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №522/20755/16-а, від 30 вересня 2019 у справі №591/2794/17, від 06 лютого 2020 року № 05/7145/16-а та від 21 травня 2020 року у справі №286/4145/15-а.

Між тим, з протоколу № 271 про адміністративне правопорушення від 16.11.2024 року вбачається, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 мала бути розглянута 20.11.2024 року, про що останній був обізнаний.

Проте справа про адміністративне правопорушення була розглянута 28.11.2024 року та в тексті оскаржуваної постанови зазначено, що позивач не був присутній під час її розгляду. Відповідачами не надані докази того, що позивач був повідомлений про перенесення розгляду і що розгляд справи в цю дату відповідав вимогам ст. 268, 278 КУпАП щодо підтвердження належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про час розгляду справи.

В свою чергу, це вказує на те, що позивач був обмежений в праві брати особисту участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно нього, що відповідно до процитованих вище висновків Верховного Суду є безумовною підставою для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки при такому розгляді без доказів належного повідомлення особи про час розгляду справи порушуються положення 268, 278 КУпАП та ч.2 ст. 2 КАС України.

Крім того, стосовно аргументів позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення суд зазначає таке.

Позивач вказує, що у постанові не зазначено, які саме облікові дані він не оновив у визначений законодавством термін, а також звертає увагу, що не отримував виклику про проходження військово-лікарської комісії.

Абзац шостий ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зобов`язує військовозобов`язаних протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження. Вказана норма набула чинності 18.05.2024 року.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста (абзац четвертий ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України, органами ведення Реєстру є, зокрема, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, які забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

Отже, з 18.05.2024 року і протягом 60 днів військовозобов`язані повинні уточнити свої військово-облікові дані в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста. Військовозобов`язаний не може бути притягнутий адміністративної відповідальності за можливості отримання РТЦК та СП його персональних даних шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

З копії військово-облікового документу ОСОБА_1 вбачається, що він оновив облікові дані 16.07.2024 року, тобто у визначений законодавством строк, за допомогою електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста - застосунку «Резерв+».

Інформації про те, які саме облікові дані вчасно не оновив позивач, і які відповідач ІНФОРМАЦІЯ_8 не може отримати шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, оскаржувана постанова не містить.

Так, відповідно до абзаців першого, третього ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно з п.3.1 Розділу 3 «Медичний огляд військовозобов`язаних у мирний час та під час мобілізації, на особливий період» наказу Міністерства оборони України № 402 від 14.08.20208 року «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, командирів військових частин, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560.

Отже, законодавець визначив, що проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби громадянами здійснюється за рішенням територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Між тим, доказів того, що таке рішення відповідачами або ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем перебування на військовому обліку позивача ухвалювалось і позивачу про нього було відомо, суду не надано.

З огляду на встановлені судом обставини щодо відсутності доказів виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 для направлення на проходження медичного огляду, своєчасне оновлення облікових даних через електронний кабінет, незаначення в оскаржуваній постанові, які саме дані не оновлені та неможливість їх отримати відповідачем шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, суд доходить висновку про відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Що стосується наслідків скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності то, відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Також відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

За такого, скасування постанови та направлення справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) можливе лише тоді, коли оскаржена постанова винесена органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу.

В даному ж випадку постанова винесена органом (посадовою особою), правомочним вирішувати цю справу, тому відсутні підстави для направлення справи на новий розгляд.

У зв`язку з цим, постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Відповідно до чч. 1 та 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, відповідно до п. 7 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки не є юридичними особами та є відокремленими структурними підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Натомість територіальні центри комплектування та соціальної підтримки областей є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

За такого, саме відповідні обласні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до Бюджетного кодексу України є розпорядниками бюджетних коштів, які одержують відповідні бюджетні асигнування.

Оскільки позов підлягає задоволенню, тому на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені на сплату судового збору в сумі 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73-77, 90, 242-244, 246, 250-251, 271, 273 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову №285 від 28.11.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 210-1 ч.3 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідачі:

ІНФОРМАЦІЯ_10 ( АДРЕСА_1 ),

ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ).

Повне судове рішення складене 23.03.2026 року.

СУДДЯ: