Справа № 320/12024/26
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2026-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

23 березня 2026 року № 320/12024/26

Суддя Київського окружного адміністративного суду Щавінського В.Р., розглянувши в місті Києві у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправною та скасування податкової вимоги № Ф-10392-25 У від 10.11.2020, винесену Головним управлінням ДПС у м. Києві та стягнення з Головного управління ДПС у м. Києві на користь Позивача стягнуті кошти у сумі 21 567,85 грн. (станом на 18.03.2026 р.).

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом:

- зупинення стягнення коштів у виконавчому провадженні №79986373 відкритому Печерським відділом державної виконавчої служби у місті Києві від 14.01.2026;

- зупинення дії податкової вимоги № Ф-10392-25 У від 10.11.2020;

- зобов`язання орган державної виконавчої служби Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з рахунків Позивача, у тому числі з пенсійного рахунку.

Вказана заява зареєстрована Київським окружним адміністративним судом 20.03.2026.

Дана заява обґрунтована тим, що, на думку заявника, арешт рахунків та подальше стягнення коштів позбавляє Позивача засобів до існування, створює загрозу істотного погіршення матеріального становища, унеможливлює ефективний захист прав Позивача. Вважає, що у разі подальшого стягнення коштів їх повернення буде значно ускладнене.

Зазначає, що метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звертається до суду.

Дослідивши вказану заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали суддя приходить до висновку, що дану заяву слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вищенаведеного положення КАС України, розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.

Вирішуючи питання про наявність обставин, що дають підстави для забезпечення позову, суддя виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої цієї статті, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз наведених положень процесуального закону є підставою для висновку про те, що ними визначено дві самостійні підстави для вжиття судом заходів забезпечення позову.

За приписами статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до абзацу 2 пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 №2 в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, статтею 151 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних обставин, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Значення інституту забезпечення позову в КАС України полягає в тому, що цим інститутом захищаються законні права/інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

При цьому, забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Зокрема, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Тобто, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо тимчасової охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача та забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення. В тому числі метою забезпечення позову є запобігання потенційним труднощам у подальшому при виконанні такого рішення.

Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі №1-12/2003 наголосив на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При цьому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Зокрема, в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004 зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Отже, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS №005 (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини!).

Згідно приписів статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову та доданих до неї додатків, Головним Управлінням ДПС у м.Києві винесено податкову вимогу про сплату боргу від 10.11.2020 №Ф-10392-25 У (далі Вимога), згідно якої ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 (далі Позивач) нараховане грошове зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Єдиний внесок) на загальну суму 46 803,17 грн.

15.01.2026 Позивачу стало відомо, що 14.01.2026 головним державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Каландей Р.Б. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №79986373, на підставі податкової вимоги № Ф-10392-25 У від 10.11.2020 виданої Головним управлінням ДПС у м. Києві Державної податкової служби України.

Відповідно до відкритого провадження постановою від 15.01.2026 накладено арешт на всі кошти Позивача, в тому числі на пенсійний рахунок.

Станом на 16.03.2026 з рахунків Позивача стягнуто виконавчою службою Печерського району м. Києва на користь ГУ ДПС у м. Києві кошти в сумі 21 567,85 грн.

Судом встановлено, що 27.02.2015 Позивач змінив прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені, серія НОМЕР_2 від 27.02.2015 № 016028. Позивач та особа, зазначена у оскаржуваній податковій вимозі, є однією і тією ж особою.

Суддя враховує негативні наслідки для позивача як фізичної особи, які будуть спричинені стягненням коштів на виконання постанови Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження №79986373, на підставі податкової вимоги № Ф-10392-25 У від 10.11.2020 виданої Головним управлінням ДПС у м. Києві Державної податкової служби України, а саме таке стягнення може призвести до істотного та невідворотного погіршення фінансового стану ОСОБА_1 .

Крім того, суддя враховує, що Позивач є особою з інвалідністю та з 11.07.2011 отримує пенсію по інвалідності, про що свідчить довідка Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві від 11.07.2019 Вих.№ 6411/03 та пенсійне посвідчення серія НОМЕР_3 .

Станом на момент подання заяви про забезпечення позову до суду позивачем представлено переконливі докази, які свідчать, що невжиття таких заходів, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Судом встановлено, що на момент розгляду заяви вже здійснюється примусове стягнення коштів, що підтверджується фактичним списанням грошових коштів з рахунків позивача у сумі 21 567,85 грн, а також накладенням арешту на всі рахунки, у тому числі на рахунок для отримання пенсії.

Зазначені обставини свідчать про наявність реальної, а не гіпотетичної загрози істотного порушення прав позивача, оскільки подальше стягнення коштів може призвести до повного позбавлення його засобів до існування.

Суддя враховує, що накладення арешту на пенсійний рахунок фактично позбавляє позивача єдиного джерела існування, що є непропорційним втручанням у його майнові права та суперечить принципам соціальної держави.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, включаючи право на забезпечення у разі втрати працездатності.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право мирно володіти своїм майном, а втручання держави у це право повинно бути законним, переслідувати легітимну мету та бути пропорційним.

Суддя також враховує, що виконавче провадження вже перебуває на стадії примусового виконання, що істотно підвищує ризик настання невідворотних негативних наслідків для позивача у разі невжиття заходів забезпечення позову.

За таких обставин невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав позивача.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів з урахуванням розумності і обґрунтованості вимог щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення заяви про забезпечення позову до винесення рішення по суті, оскільки невжиття зазначених засобів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити поновлення оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Тому, враховуючи співмірність вимог заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви із обставинами справи, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову в даному випадку може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника.

У свою чергу, вжиття судом заходів забезпечення позову не порушить прав та законних інтересів відповідача чи інших осіб.

Крім того, у разі невжиття заходів забезпечення позову можливе настання негативних наслідків, для виправлення яких позивачу буде необхідно докласти значних зусиль та витрат.

При цьому, обраний заявником спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища позивача до винесення остаточного рішення у справі.

Аналогічні висновки щодо подібних правовідносинах зроблено Верховним Судом у постанові від 14.12.2021 у справі №240/16920/21 та постанові від 15.04.2022 у справі №440/6755/21.

Суддя також наголошує, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Керуючись статтями 150-154, 243, 248 КАС України, суд

у х в а л и в:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити.

2. Зупинити стягнення на підставі постанови головного державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Каландея Р.Б. про стягнення коштів з ОСОБА_5 ( ОСОБА_1 ) (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до розгляду справи по суті.

3. Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

4. Роз`яснити учасникам справи, що оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

5. Копію ухвали надіслати (надати) учасникам справи (їх представникам).

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 ) (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ).

Головне управлінню ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС (код ЄДРПОУ 4411601, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Суддя Щавінський В.Р.