Справа № 200/1888/26
Суддя: Лазарєв В.В.
Дата ухвалення: 2026-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

23 березня 2026 року Справа №200/1888/26

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Лазарєв В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Державної прикордонної служби України, Авдіївсько-Мирноградського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною, -

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2026 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної прикордонної служби України, Авдіївсько-Мирноградського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якій просить:

1) визнати протиправним бездіяльність Державної Прикордонної служби України щодо неналежного виконання обов`язків з контролю за дотриманням законодавства про обмеження виїзду за кордон, а саме: у невжитті заходів щодо недопущення перетинання державного кордону України боржником ОСОБА_2 23 березня 2019р., стосовно якого постановою державного виконавця від 02.02.2019 р. було встановлено діюче обмеження у праві виїзду за межі України;

2) визнати протиправним бездіяльність Авдіївсько-Мирноградського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо неналежного направлення та незабезпечення доставки постанови від 02.02.2019 р. про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до органів Державної прикордонної служби України;

3) встановити факт порушення прав стягувача ОСОБА_1 внаслідок протиправної бездіяльності відповідача-1, відповідача-2, або їх сукупності (спільних дій чи бездіяльності), що призвело до безперешкодного перетинання боржником ОСОБА_2 державного кордону України 23.03.2019 р., призвело до виїзду боржника за межі юрисдикції України та унеможливило подальше виконання рішення суду про стягнення аліментів.

Відповідно до статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160,161,172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

З`ясовуючи питання щодо наявності підстав для відкриття провадження в даній адміністративній справі, суд виходить з наступного.

Як вбачається з додатків до позовної заяви, 25.07.2018 року заступником начальника відділу Авдіївського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Тепляковим Антоном Петровичем, винесено постанову № 56853327 про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 185/2386/18, виданого 30.05.2018 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не більше ніж 50% прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 28.03.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

В рамках вищенаведеного виконавчого провадження № 56853327, 02.02.2019 заступником начальника відділу Авдіївського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Тепляковим Антоном Петровичем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Відповідно до частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу ДВС, приватного виконавця.

Згідно частини першої цієї статті учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. У позовній заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).

Тобто, за приписами наведеної норми якщо закон встановив інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно частини 1 статті 447-1 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Отже, діючим ЦПК України визначено порядок оскарження стороною виконавчого провадження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу.

У відповідності до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України).

На підставі пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.

З наведених норм права вбачається, що спори про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, оскарження дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень (в даному випадку Державна прикордонна служба України) підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням наведеного, позивачем в одній позовній заяві об`єднано кілька вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства

Порядок розгляду кількох пов`язаних між собою вимог визначено статтею 21 Кодексу адміністративного судочинства України, за приписами частини 1 якої позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Частиною 6 цієї статті визначено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до частини першої статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

За приписами частини четвертої статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, в порушення наведених вище вимог Кодексу адміністративного судочинства України позивачем до позовної заяви одночасно з позовною вимогою, яку належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, включено вимогу, яка не належить до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно до пункту 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 КАС України).

Приймаючи до уваги, що позивачем було порушено правила об`єднання вимог та наявністю прямої заборони для застосування положень статті 172 КАС України, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до Державної прикордонної служби України, Авдіївсько-Мирноградського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною підлягає поверненню позивачеві.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 169, 248, Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної прикордонної служби України, Авдіївсько-Мирноградського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною - повернути позивачеві.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.В. Лазарєв