Справа № 280/1796/26
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

23 березня 2026 рокуСправа № 280/1796/26 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Чернова Ж.М. розглянувши заяву Комунального сільськогосподарського підприємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради про забезпечення позову в адміністративній справі за позовною заявою Комунального сільськогосподарського підприємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради (69050, м.Запоріжжя, Оріхівське шосе, буд.9, ) до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (49087, м.Дніпро, провулок Універсальний, буд.12, ) про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2026 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Комунального сільськогосподарського підприємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради (далі позивач) до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці № ПС/ ЗП/37287/АА025426/НП/СП-ФС від 24 грудня 2025 року про накладення штрафу на КОМУНАЛЬНЕ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЗАПОРІЖЗЕЛЕНГОСП» ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ.

Ухвалою від 09 березня 2026 року позовну заяву залишено без руху. У встановлений строк позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 20 березня 2026 року відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

23 березня 2026 року через підсистему «Електронний суд» позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить суд:

вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №ПС/ЗП/37287/АА025426/НП/СП-ФС від 24.12.2025 про накладення штрафу на КОМУНАЛЬНЕ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЗАПОРІЖЗЕЛЕНГОСП» ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ;

зупитини виконавче провадження ВП № 80523473, відкритого Комунарським відділом державної виконавчої служби міста Запоріжжя та заборони вчиняти будь-які виконавчі дії у межах зазначеного виконавчого провадження до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що після подання позовної заяви відповідачем оскаржувану постанову 19.09.2026 було направлено на примусове виконання до органів державної виконавчої служби, внаслідок чого Комунарським відділом державної виконавчої служби міста Запоріжжя відкрито виконавче провадження ВП № 80523473. Відкриття виконавчого провадження створює реальну та безпосередню загрозу примусового стягнення грошових коштів з рахунків позивача, накладення арештів на рахунки та майно підприємства, що фактично призводить до блокування його діяльності та істотно ускладнить його роботу. Оскаржувана постанова має ознаки протиправності, що детально викладені у позовній заяві, зокрема відсутність встановленої вини позивача, недоведеність факту створення перешкод у проведенні перевірки, встановлення нереального строку для виконання вимоги контролюючого органу, а також ігнорування об`єктивних обставин, пов`язаних із дією воєнного стану, перебуванням підприємства у стані припинення та відсутністю необхідного кадрового забезпечення. За таких умов позивач вважає, що примусове виконання оскаржуваної постанови до вирішення спору по суті є явно непропорційним втручанням у діяльність позивача.

Приймаючи рішення про забезпечення позову, суд оцінює наявність обставин, що зумовлює винесення відповідної ухвали, з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах справи та керуючись законом.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до положень ч.1 ст.154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Тому суд вирішив розглянути заяву без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Перевіривши зазначені у заяві про забезпечення позову доводи позивача, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб. (ч.2 ст.151 КАС України).

Згідно із ч.2 ст.150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові від 19 лютого 2026 року по справі № 280/6964/25 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду звернув увагу на те, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно із Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, слід також зауважити на тому, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Суд зазначає, що предметом розгляду в даній справі зокрема є правомірність винесення постанови Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №ПС/ЗП/37287/АА025426/НП/СП-ФС від 24 грудня 2025 року про накладення штрафу на Комунальне сільськогосподарське підприємство «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради.

Згідно із п. 7 ч. 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон № 1404) підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Таким чином, оскаржувана постанова є виконавчим документом на підставі якого може бути стягнення суми штрафу.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Статтею 34 Закону № 1404 визначено вичерпний перелік обставини, при наявності яких державний виконавець зупиняє виконавче провадження. Відповідно до вказаної статті не передбачено зупинення виконавчого провадження при оскаржені постанов органів Держпраці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та занятість населення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона набрала законної сили 24.12.2025, а строк пред`явлення постанови до виконання встановлено до 24.03.2026.

За даними Автоматизованої системи виконавчого провадження судом установлено, що 19.03.2026 Комунарським відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження за №80523473, боржник Комунальне сільськогосподарське підприємство «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради, стягувач - Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні №80523473 може призвести до того, що в разі задоволення судом позовних вимог за результатами розгляду даної адміністративної справи, позивачу доведеться докласти значних зусиль та витрат для відновлення порушеного права, у тому числі щодо повернення примусово стягнутих коштів, зокрема шляхом можливого ініціювання інших судових проваджень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Отже, належним способом забезпечення позову в даному випадку є саме зупинення судом стягнення за спірною постановою, наслідком чого на підставі Закону є зупинення виконавцем вчинення виконавчих дій, у зв`язку з чим заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 150-154, 241-243, 294, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Комунального сільськогосподарського підприємства «Запоріжзеленгосп» Запорізької обласної ради про забезпечення позову - задовольнити частково.

Зупинити стягнення на підставі постанови Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці № ПС/ ЗП/37287/АА025426/НП/СП-ФС від 24 грудня 2025 року в межах виконавчого провадження №80523473, відкритого 19.03.2026 Комунарським відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України до набрання законної сили судовим рішенням у справі №280/1796/26.

В іншій частині заяви про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали надіслати Комунарському відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України до виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені ст.ст.294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова