Справа № 460/4425/26
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2026-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви в частині позовних вимог

23 березня 2026 року м. Рівне№460/4425/26

Рівненський окружний адміністративний суд в особі судді Комшелюк Т.О., після одержання позовної заяви

ОСОБА_1
доГоловного управління психологічної підтримки персоналу Збройних Сил України, Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління психологічної підтримки персоналу Збройних Сил України, Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (далі - відповідач 1, 2), в якому просить суд: 1) визнати протиправними дії Головного управління психологічної підтримки персоналу Збройних Сил України щодо не видачі наказу про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 року та з 01.01.2024 по 31.12.2024 року у фіксованій величині 3512,75 грн. помісячно ОСОБА_1 ; 2) зобов`язати Головне управління психологічної підтримки персоналу Збройних Сил України видати наказ про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 починаючи з 01.03.2018 по 31.12.2022 року та з 01.01.2024 по 31.12.2024 року у фіксованій величині 3512,75 грн. помісячно; 3) визнати протиправною бездіяльність Фінансового Управління Генерального штабу Збройних Сил України яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 року та з 01.01.2024 по 31.12.2024 року індексації грошового забезпечення в повному розмірі, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 у фіксованій величині 3512,75 грн. помісячно; 4) стягнути з Фінансового Управління Генерального штабу Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 року та з 01.01.2024 по 31.12.2024 року в повному розмірі, з урахуванням нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 у фіксованій величині 3512,75 грн. помісячно, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, з урахуванням раніше виплачених сум; 5) зобов`язати Фінансове Управління Генерального штабу Збройних Сил України здійснити виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2024 по 31.12.2024 року.

Ухвалою суду від 13 березня 2026 року позовну заяву було залишено без руху та позивачу встановлювався строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю 10 днів з дня вручення даної ухвали, а саме подання подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення із зазначенням підстав для його поновлення за весь період його пропуску, а також доказів поважності причин його пропуску.

19 березня 2026 року представником позивача було подано заяву про поновлення пропущеного строку. На обґрунтування поданої заяви зазначає, що ч.1 ст.233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для зверення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат втратила чинність. Також зазначає, що 14.05.2025 позивач вже звертався до суду, проте позовну заяву було повернуто. Вважає ці обставини такими, що унеможливили виконання позивача процесуальних дій протягом установленого законом строку і просить поновити процесуальний строк.

Вирішуючи подане клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

За приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною першою статті 118 КАС України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, яку відповідно до частини першої статті 122 КАС України може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною п`ятою статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до п.17) ч. 1 ст. 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

За змістом ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зауважує, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Порушення має місце як тоді, коли негативні наслідки вже настали (наприклад, відбулося стягнення штрафу), так і тоді, коли вони лише можуть настати з певною вірогідністю (наприклад, винесене рішення про стягнення штрафу).

Порушення інтересів особи може полягати також у невизначеності публічних правовідносин за її участю, коли у сторін існують різні уявлення щодо взаємних прав та обов`язків.

При цьому, день, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав , свобод чи інтересів. Цим днем може бути: день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи; день отримання поштового відправлення, в якому особі надіслано рішення, яке вона оскаржує; день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії; день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Доказами, які свідчать про день, коли особа дізналася про порушення своїх прав, зокрема, можуть бути: розписка про одержання рішення, докази відправки та отримання кореспонденції, акт про відмову одержати документ (надати пояснення), довідки, складені особами, у випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України від 01.07.2022 № 2352-IX) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

За частиною другою цієї статті в цій же редакції, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (ст.116 КЗпП України).

Згідно з пунктом 1 Глави XIX КЗпП України (у редакції Закону України від 30.03.2020 № 540-IX) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до постанови КМУ від 27.06.2023 №651 з 24:00 год. 30.06.2023 на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Верховний Суд у постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23, вирішуючи питання щодо застосування статті 233 КЗпП України в частині строку звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати, дійшов таких висновків:

1) у разі якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», то правове регулювання здійснюється так: правовідносини, які мають місце в період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період із 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»);

2) з урахуванням пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651, відлік тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними статтею 233 КЗпП України, почався 01 липня 2023 року.

За такого розуміння застосування правових норм в аспекті строку звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати конкретно в цій судовій справі Судова палата зазначила, що спірний період умовно варто поділити на дві частини: до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (19 липня 2022 року) та після цього.

Період до 19 липня 2022 року регулюється положеннями статті 233 КЗпП України, у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яка визначає право особи на звернення до суду з позовом про стягнення належної їй заробітної плати (грошового забезпечення) без обмеження будь-яким строком.

Позивач був звільнений 30.04.2025 відповідно до наказу начальника Головного управління психологічної підтримки персоналу Збройних Сил України (по стройовій частині) від 30.04.2025 № 106.

Проте до суду позивач звернувся 12.03.2026, тобто з пропуском тримісячного строку звернення до суду в частині позовних вимог за період з 20.07.2022 по 31.12.2022 та період з 01.01.2024 по 31.12.2024.

Заява позивача про поновлення строку звернення до суду, обґрунтована частиною 1 статтею 233 КЗпП України є безпідставною, оскільки вказана норма стосується працівника, який перебуває у трудових відносинах.

Позаяк позивач є звільненим, то на нього поширююються положення частини 2 статті 233 КЗпП України.

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій, зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення, стягнення індексації грошового забезпечення з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб та зобов`язання здійснити виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 20.07.2022 по 31.12.2022 та за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 слід повернути без розгляду, оскільки позов в цій частині подано позивачем після закінчення строку, встановленого КАС України, а із матеріалів позовної заяви не вбачається підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Керуючись статтями 123, 169, 241, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Визнати причини пропущеного строку звернення до суду в частині позовних вимог за період з 20.07.2022 по 31.12.2022 та за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 неповажними.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління психологічної підтримки персоналу Збройних Сил України, Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України в частині позовних вимог про визнання протиправними дій, зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення, стягнення індексації грошового забезпечення з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб та зобов`язання здійснити виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 20.07.2022 по 31.12.2022 та за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 - повернути позивачу без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 23 березня 2026 року

Суддя Т.О. Комшелюк