Справа № 420/1197/25
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2026-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
420/1197/25: Адміністративні справи (з 01.01.2019); Справи зі спорів з приводу реалізації публічної політики у сферах праці, зайнятості населення та соціального захисту громадян та публічної житлової політики, зокрема зі спорів щодо; управління, нагляду, контролю та інших владних управлінських функцій (призначення, перерахунку та здійснення страхових виплат) у сфері відповідних видів загальнообов’язкового державного соціального страхування, з них; загальнообов’язкового державного пенсійного страхування, з них.
Надіслано судом: 20.03.2026. Зареєстровано: 21.03.2026. Забезпечено надання загального доступу: 23.03.2026.
Дата набрання законної сили: 20.03.2026
П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/1197/25

Головуючий І інстанції: Бжассо Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Голуб В.А., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року (м.Одеса, дата складання повного тексту судового рішення - 17.03.2025р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

15.01.2025р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті йому з 09.11.2021р. доплати до пенсії, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області перерахувати та виплатити пенсію з 09.11.2021р. з урахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», виходячи з розміру грошового забезпечення, встановленого рішенням суду від 12.07.2021р. у справі №420/7371/21, з урахуванням раніше виплачених сум без обмеження максимальним розміром.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 01.07.2021р. має право на отримання доплати до її пенсії у розмірі - 2000 грн. у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021р. №713, однак ГУ ПФУ в Одеській області, при здійсненні перерахунку пенсії на виконання рішення суду від 12.07.2021р.у справі №420/7371/21, протиправно і безпідставно скасувало виплату йому такої доплати.

Відповідач, у свою чергу, надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті з 09.11.2021р. доплати до пенсії, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб». Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області перерахувати та виплатити пенсію з 09.11.2021р. позивача з урахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», виходячи з розміру грошового забезпечення, встановленого на підставі рішення від 12.07.2021р. у справі №420/7371/21, з урахуванням раніше виплачених сум. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням суду першої інстанції, відповідач 14.04.2025р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.03.2025р. та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2025р. дану апеляційну скаргу - залишено без руху.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2025р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Одеській області та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

09.05.2025р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», перебуваючи на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області.

12.07.2021р. рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/7371/21 ГУ ПФУ в Одеській області зобов`язано провести з 01.04.2019р. перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Адміністрації Держприкордонслужби №11/2099 від 21.09.2020р., виданої станом на 05.03.2019р. у відповідності до вимог ст.ст.43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) і премії.

На виконання рішення суду, ГУ ПФУ в Одеській області 09.11.2021р. проведено перерахунок пенсії позивача, проте, без врахування щомісячної доплати до його пенсії у розмірі - 2000 грн.

23.09.2024р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити позивачу щомісячну доплату у розмірі 2000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

У відповідь на заяву, ГУ ПФУ в Одеській області, листом від 06.11.2024р. №30023-27597/Д-02/8-1500/24 повідомлено, що на підставі рішення суду у справі №420/7371/21 позивачу проведено перерахунок пенсії. Оскільки пенсія переглядалася і до перерахунку її розмір складав 7476,60 грн., а після перерахунку - 11387,28 грн., то щомісячна доплата відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» відсутня.

Вважаючи дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови у нарахуванні з 01.07.2021р. доплати до пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021р. №713 і обмеження розміру пенсії максимальним розміром протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, наявності підстав для їх часткового задоволення.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз цієї норми Основного Закону України дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється відповідно до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом, та дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів або ж моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, однак непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання відповідних дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Відповідно до ч.5 ст.17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Положеннями ст.22 Конституції України закріплено, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія) та одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За правилами ч.1 ст.15 Закону №2011-XII, пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-ХІІ.

Так, у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку (ч.18 ст.43 Закону №2262-ХІІ).

Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано положеннями ст.63 Закону №2262-XII, згідно з якими перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо ж пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які надають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому, перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, Кабінету Міністрів України надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для такого перерахунку.

У свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008р. №45 був затверджений «Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII».

Відповідно до п.1 Порядку №45, пенсії, призначені відповідно до Закону №2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704 (набрала чинності з 01.03.2018р.) передбачено, зокрема, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії), а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення (п.2). Також, цим нормативно-правим актом встановлено тарифну сітку розрядів та коефіцієнтів посадових окладів, схему тарифних розрядів за основними типовими посадами, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями.

Таким чином, з набранням чинності Постанови №704, якою було змінено розміри грошового забезпечення військовослужбовців, у позивача виникли підстави для перерахунку розміру його пенсії.

21.02.2018р. Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» №103, за п.1 якої зобов`язано перерахувати пенсії, призначені у відповідності до Закону №2262-XII до 01.03.2018р. (окрім пенсій, призначених згідно із цим Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби, що визначені станом на 01.03.2018р. відповідно до Постанови №704.

Абзацом 1 п.5 Порядку №45 (у редакції Постанови №103) встановлено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Додаток 2 до Порядку №45 містить форму довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку Постановою №103 було викладено в новій редакції, у якій були відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).

У подальшому, Окружний адміністративний суд м. Києва рішенням від 12.12.2018р. у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019р., визнав протиправними та нечинними п.п.1,2 Постанови №103 та зміни до п.5 і додатку 2 Порядку №45.

Судовою колегією встановлено, що у справі, яка розглядається, перерахунок пенсії позивача був зумовлений, зокрема, набранням законної сили рішенням у справі №420/7371/21, яким було зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.04.2019р. на підставі довідки про грошове забезпечення №11/2099 від 21.09.2020р., виданої Адміністрацією Держприкордонслужби, яка, у свою чергу, була сформована у зв`язку із набранням законної сили судовим рішенням у справі №826/3858/18 про визнання протиправними та нечинними п.п.1,2 Постанови №103 та змін до п.5 і додатку 2 Порядку №45.

На виконання вказаного рішення суду 1-ї інстанції відповідачем було проведено перерахунок пенсії позивача, розмір якої після перерахунку склав - 11387,28 грн. При цьому, до проведеного перерахунку розмір пенсії позивача становив - 7476,60 грн.

Разом із цим, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що законодавець делегував Уряду повноваження на встановлення умов, порядку та розміру перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб.

Так, «умовами» слід розуміти встановлення Кабінетом Міністрів України необхідних обставин, які роблять можливим здійснення перерахунку пенсії.

Під «порядком» розуміється, що Кабінет Міністрів України має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, методики здійснення перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

Величина грошового забезпечення як виплати, що є визначальною при перерахунку пенсії, встановлюється Кабінетом Міністрів України в межах повноважень щодо визначення «розміру» перерахунку пенсій. При цьому, орган виконавчої влади не уповноважений та не вправі змінювати визначений Законом перелік складових грошового забезпечення, які встановлені у ст.43 Закону №2262-XII.

Одночасно, до повноважень Кабінету Міністрів України не входить зміна структури грошового забезпечення, натомість приводом для перерахунку пенсій є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій, саме розмір якого (а не його складові) може змінюватись Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, ч.3 ст.1-1 Закону №2262-XII містить безумовне застереження про те, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону №2262-XII та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV.

Саме з цих підстав Окружний адміністративний суд м.Києва у своєму рішенні від 12.12.2018р. в адміністративній справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019р., визнав п.п.1,2 Постанови №103 та зміни до п.5 і додатку 2 Порядку №45 протиправними та такими, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили, зокрема, нормам Закону №2262-ХІІ.

У контексті зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст.7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень, у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Так, Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019р. у справі №913/204/18 та від 10.03.2020р. у справі №160/1088/19).

Таким чином, з огляду на визначені в ч.3 ст.7 КАС України правила, суди у період чинності п.п.1,2 Постанови №103 у правовідносинах щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ, повинні застосовувати Закон №2262-ХІІ (безвідносно до того, чи скасована ця норма постанови Уряду судом), хоч ця норма й не була скасована на момент перерахунку пенсій відповідній категорії осіб у 2018р.

З урахуванням наведеного, зміна (збільшення) грошового забезпечення військовослужбовців є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача з 01.03.2018р. відповідно до Постанови №704, з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, визначеного у ст.43 Закону №2262-ХІІ та в повному розмірі.

У свою чергу, з метою поетапного зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та деяким іншим особам, та до прийняття Верховною Радою України законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб Кабінет Міністрів України ухвалив Постанову «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» №713, п.1 якої установив з 01.07.2021р. особам, яким призначено пенсію до 01.03.2018р. відповідно до Закону №2262-ХІІ (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до ст.ст.13,21 і 36 Закону станом на 01.03.2018р., щомісячну доплату в сумі 2000 грн., що враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до ст.ст.13,21 і 36 Закону.

При цьому, особам, яким було призначено (поновлено) пенсію після 01.03.2018р., розмір якої обчислено відповідно до ст.ст.13,21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018р. або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абз.1 цього пункту.

У разі коли пенсія особам, зазначеним в абз.1 та 2 цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018р., щомісячна доплата, встановлена абз.1 та 2 цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 грн. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 грн., щомісячна доплата, передбачена абз.1 цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

Щомісячна доплата, передбачена вказаним пунктом, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 01.07.2021р.

Як вірно було зазначено судом 1-ї інстанції, відповідно до пояснювальної записки до проекту Постанови №713 метою її ухвалення зазначено поетапне зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018р., які мають місце після перерахунку пенсії.

Таким чином, внаслідок ухвалення вказаного нормативно-правового акта Уряду з 01.07.2021р. колишнім військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та іншим особам, пенсії яким призначено за нормами Закону №2262-ХІІ до 01.03.2018р. було установлено щомісячну доплату у розмірі - 2000 грн., виплата якої не здійснюється у разі коли пенсія особам, зазначеним в абз.1 та 2 цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018р.

Водночас, аналіз наведених норм права, а також мети прийняття Урядом вказаної Постанови №713 свідчить про те, що перерахунок пенсій, проведення якого згідно з абз.3 п.1 Постанови №713 є обставиною, що виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000 грн. до розмірів пенсій, визначених відповідно до ст.ст.13,21 і 36 Закону №2262-ХІІ має бути обумовленим підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ на підставі нормативно-правого акта компетентного органу, оскільки в такий спосіб досягається мета, яка слугувала підставою для ухвалення Постанови №713, а саме зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, визначених на законних підставах. Натомість, перерахунок пенсії, проведений на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, право на отримання якої у особи виникло до 01.03.2018р., не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення або ж інших показників основного розміру пенсії.

Таким чином, оскільки перерахунок пенсії позивача, проведений ГУ ПФУ в Одеській області на виконання судового рішення з метою усунення порушеного його права на належний розмір пенсії, право на отримання якого у нього виникло до 01.03.2018р., не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії, то позивач має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000 грн. відповідно до Постанови №713, яка має виплачуватись для досягнення мети прийняття вказаної вище Постанови №713 - поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018р. А тому, як вірно зазначив суд першої інстанції, позовні вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та, відповідно, підлягають задоволенню.

Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд у постанові від 08.11.2022р. у справі №420/2473/22, яка, відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, є обов`язковою для врахування судом апеляційної інстанції при вирішенні даної справи, предмет спору якої є подібним предмету спору у справі №420/5114/23.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про порушення позивачем встановленого строку звернення до суду, колегія судів зазначає наступне.

Так, відповідно до ч.ч.1,2 та 3 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані ст.123 КАС України, згідно з ч.3 якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Звернувшись до суду з цим позовом 15.01.2025р. позивач заявив вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 09.11.2021р. з урахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000 грн., згідно з Постановою №713, виходячи з розміру грошового забезпечення, встановленого рішенням суду від 12.07.2021р. у справі №420/7371/21, з урахуванням раніше виплачених сум без обмеження максимальним розміром.

Втім, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020р. у справі №510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема, ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст.46 Закону №1058-ІV (щодо не обмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:

1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;

2) ці суми мають бути невиплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

У справі, яка розглядається, фактичні обставини свідчать про те, що щомісячна доплата у розмірі 2000 грн. позивачу не нараховувалася, а тому, відповідно, немає підстав для не обмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії.

Судова колегія зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись вказаного порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до адміністративного суду в межах встановлених строків звернення. Не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що позовні вимоги за період з 09.11.2021р. до 14.07.2024р. (включно) необхідно залишити без розгляду відповідно до ст.123 КАС України.

Аналогічна та актуальна правова позиція була викладена Верховним Судом у постановах від 27.01.2025р. у справі №620/7211/24, від 28.01.2025р. у справі №400/4663/24, від 11.02.2025р. у справі №160/6064/24, від 25.02.2025р. у справі №160/14043/24 та від 30.04.2025р. у справі №160/24242/24.

Отже, доводи апеляційної скарги є суттєвими та свідчать про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та невірне застосування ним норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Слід також зазначити про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За правилами ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Однак, варто звернути увагу на те, що твердження позивача щодо порушення його прав також мають підтверджуватися належними та допустимими доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях та лише суб`єктивній думці останнього.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У силу вимог ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду 1-ї інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За приписами п.3 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Враховуючи наведене, а також те, що позивач звернувся до суду з цим позовом 15.01.2025р. його права можуть бути захищені судом лише з 15.07.2024р. - тобто в межах шестимісячного строку, встановленого ч.2 ст.122 КАС України, а не з 09.11.2021р., як просив позивач, у зв`язку із чим оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов - частковому задоволенню шляхом зобов`язання відповідача здійснити відповідну виплату з 15.07.2024р.

У цьому ж контексті, судова колегія зазначає, що при вирішенні справи суд першої інстанції зробив вірні висновку щодо самої необхідності зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити пенсію позивача з урахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000 грн., відповідно до Постанови №713, однак в резолютивній частині допустив технічну описку в частині зазначення прізвище, ім`я та по батькові позивача, помилково зазначивши « ОСОБА_2 » (яка взагалі не є учасником даної справи), замість вірного « ОСОБА_1 » (з урахуванням відмінків).

Керуючись ст.ст.308,311,315,317,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року в частині зобов`язання територіального органу Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії з 09.11.2021 року - скасувати та прийняти в цій частині нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 15.07.2024 року із урахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», виходячи з розміру грошового забезпечення, встановленого на підставі судового рішення від 12.07.2021 року у справі №420/7371/21, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині періоду з 09.11.2021 року до 14.07.2024 року (включно) - залишити без розгляду.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 20.03.2026р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: В.А. Голуб

В.О. Скрипченко

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...