Справа № 160/34108/25
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2026-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Царікової О.В.,
01.12.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему Електронний суд надійшов адміністративний позов Державного промислового підприємства "КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
-визнати протиправним та скасувати рішення №319-50 від 25.09.2025р. начальника Криворізького відділу по роботі з податковим боргом управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у Дніпропетровській області Вікторією Кучерук про опис майна ДПП Кривбаспромводопостачання у податкову заставу.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 15.10.2025 року ДПП «Кривбаспромводопостачання» отримало рішення №319-50 від 25.09.2025р. начальника Криворізького відділу по роботі з податковим боргом управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у Дніпропетровській області Вікторією Кучерук про опис майна ДПП «КПВП» відповідно до долученого акту, у податкову заставу. Позивач не погоджується з цим рішенням, і вказує, що відповідно до підпункту 87.3.7. пункту 87.3 статті 87 глави 9 розділу II Податкового кодексу України майно, що не може бути предметом застави відповідно до Закону України «Про заставу». Статтею 4 Закону України «Про заставу» встановлено, що предметом застави не можуть бути, зокрема, об`єкти державної власності, приватизація яких заборонена законодавчими актами, а також майнові комплекси державних підприємств та їх структурних підрозділів, що знаходяться у процесі корпоратизації. Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» встановлено, що крім передбачених частиною третьою цієї статті випадків, приватизації не підлягають казенні підприємства та об`єкти, необхідні для виконання державою своїх основних функцій, для забезпечення обороноздатності держави, та об`єкти права власності Українського народу, майно, що становить матеріальну основу суверенітету України, зокрема: магістральні нафто- і газопроводи та магістральний трубопровідний транспорт, що обслуговують потреби держави в цілому, підземні нафто- та газосховища; об`єкти інженерної інфраструктури та благоустрою міст, інших населених пунктів, включаючи мережі, споруди, устаткування, які пов`язані з постачанням споживачам води, газу, тепла, а також відведенням і очищенням стічних вод; водосховища і водогосподарські канали комплексного призначення, гідротехнічні захисні споруди, об`єкти інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем; захисні споруди цивільного захисту. Однак, оскаржуваним рішенням податковий орган на підставі Актів опису майна № 1076/00191017/486 від 25.09.2025 року та №1085/00191017/486 від 03.10.2025 року провів опис майна у податкову заставу, відповідно до якого описано майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків. Також позивач зазначає, що контролюючий орган не надав доказів вручення актів опису майна або доказів відмови платника податків від їх отримання, що порушує його права на захист та участь у процедурі гарантоване ст. 55,64 Конституцією України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2025 означену позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду оригіналу документа про доплату судового збору у розмірі 2422,40 грн.
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему "Електронний суд" надійшла заява про усунення недоліків, разом з тим долучено платіжну інструкцію №698 від 05.12.2025 у розмірі 2422,40 грн.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем повністю усунуто недоліки позовної заяви та у строк, встановлений в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
07.01.2026 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №874/26), в якій представник позивача заперечив проти тверджень, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву. Також зазначив, що підприємство входить до переліку підприємств та організацій, які забезпечують перекидання води у маловодні регіони каналами і водогонами міжбасейнового та внутрішньобасейнового перерозподілу водних ресурсів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.1997р. №524. Підприємство проводить діяльність з водопостачання на підставі постанови НКРЕКП від 29.06.2017р. №862 про переоформлення ліцензії АГ 500074 на право провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання, на безстрокову. При цьому посилання Відповідача на ту обставин, що комплекс будівель насосної станції Б-1 розташованих у межах с. Мусіївка Криворізького району Дніпропетровської області та комплекс будівель та споруд майданчика насосної станції розташованої у межах с. Лісопитомник Криворізького району Дніпропетровської області, більше 3-х років не використовуються ДПП КПВП своїй у господарській діяльності є голослівними, оскільки не підтверджуються жодними доказами. Навпроти, комплекс будівель насосної станції Б-1, яка розташована в с. Мусіїївка Криворізького району Дніпропетровської області по теперішній час забезпечує питним водопостачанням Данилівську територіальну громаду Криворізького району Дніпропетровської області, до якої входять с. Данилівка, с. Зелений Гай, с. Зелений Луг, с. Кудашівка, с. Мусіївка, с. Новий Мир, с. Червона Поляна. По між іншим комплекс будівель та споруд майданчика насосної станції розташованої у межах с. Лісопитомник Криворізького району Дніпропетровської області забезпечує питним водопостачанням наступні населені пункти с. Новолатівка, с. Інгулець, с. Латівка, с. Новоселівка, с. Стародобровільське, c. Зелена Балка, с. Курганка, с. Макарівка, с. Нове, с. Червоний Ранок, с. Шведове. Вищезазначені комплекси входять до структури ДПП КПВП як об`єкта критичної інфраструктури, при цьому у разі протиправного відчуження державного майна, це призведе до зупинення господарської діяльності та надання відповідних послуг із водопостачання переліченим населеним пунктам та у свою чергу до водного колапсу.
08.01.2026 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшло заперечення на відповідь на відзив (вх. №1206/26), в якому представник відповідача зазначає, що відповідач у своєму відзиві на позовну заяву не стверджує про те, що однією із підстав для опису майна ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» стала відсутність протягом 3-х років використання вказаного майна у господарській діяльності позивача. У разі якщо майно, що перебуває на балансі юридичних осіб, визначених частиною 2 ст. 4 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», не забезпечує здійснення такими юридичними особами своєї основної діяльності, таке майно є об`єктами, що підлягають приватизації.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Поряд з цим, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Ухвалою суду продовжено строк розгляду справи до 19.03.2026.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
25.09.2025 начальником Криворізького відділу по роботі з податковим боргом управління по роботі з податковим боргом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Кучерук Вікторією прийнято рішення № 319-50 від 25.09.2025 про опис майна ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» у податкову заставу.
У цьому рішенні вказано, що відповідно до статті 89 розділу ІІ Податкового кодексу України здійснено опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків Державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання».
На підставі рішення № 319-50 від 25.09.2025 про опис майна ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» у податкову заставу податковим керуючим ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» складено акти опису майна:
- від 25.09.2025 № 1076/00191017/486 до якого включено включено об`єкт нерухомого майна, а саме: комплекс будівель насосної станції: насосна станція Б-1, загальною площею 101,7 кв.м, прохідна А, площа забудови 17,9кв.м., будівля гідрохлориту В, площею забудови 14,4 кв.м., вбиральня Г, площею забудови 1,0кв.м. За актом опису від 25.09.2025 № 1076/00191017/486 проведено державну реєстрацію податкової застави в Державному реєстрі речових прав за № 61716273 від 01.10.2025;
Акти складені податковим керуючим/Головним державним інспектором Криворізького відділу по роботі з податковим боргом управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у Дніпропетровській області Наталею Тарасовою та затверджений уповноваженою особою, начальником Криворізького відділу по роботі з податковим боргом управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у Дніпропетровській області, уповноваженою особою Вікторією Кучерук.
В актах вказано, що податковий керуючий провів майна платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, усього на загальну суму: нуль гривень 0 копійок.
Позивач не погоджується з рішенням відповідача про опис майна у податкову заставу, вважає його протиправним, тому і звернувся з цим позов до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України в редакції на час спірних відносин).
Пунктом 88.1. статті 82 Податкового кодексу України визначено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.
Згідно з п.п. 14.1.155. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.
Згідно з п.95.1. ст.95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення (п.88.2. статті 82 Податкового кодексу України).
Пунктом 8 Порядку застосування податкової застави податковими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017 №586, передбачено те, що день виникнення права податкової застави визначається на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем податкових органів відповідно до законодавства.
Згідно з п.п. 89.1.1- 89.2.3 п. 89.1 ст.89 Податкового кодексу України, право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.
Відповідно до п.89.2. статті 89 Податкового кодексу України, з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.
У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.
У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.
Згідно з п.п.87.3.5., 87.3.7. п.87.3. ст.87 ПК України не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків: майно, включене до складу єдиних майнових комплексів державних підприємств, які не підлягають приватизації, у тому числі казенних підприємств. Порядок віднесення майна до такого, що включається до складу єдиного майнового комплексу державного підприємства, встановлюється Фондом державного майна України; майно, що не може бути предметом застави відповідно до Закону України «Про заставу».
Право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов`язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов`язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання або в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Згідно зі ст.4 Закону України «Про заставу» предметом застави не можуть бути об`єкти державної власності, приватизація яких заборонена законодавчими актами, а також майнові комплекси державних підприємств та їх структурних підрозділів, що знаходяться у процесі корпоратизації.
Частиною другою статті четвертої Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», крім передбачених частиною третьою цієї статті випадків, приватизації не підлягають казенні підприємства та об`єкти, необхідні для виконання державою своїх основних функцій, для забезпечення обороноздатності держави, та об`єкти права власності Українського народу, майно, що становить матеріальну основу суверенітету України, зокрема: магістральні нафто- і газопроводи та магістральний трубопровідний транспорт, що обслуговують потреби держави в цілому, підземні нафто- та газосховища; об`єкти інженерної інфраструктури та благоустрою міст, інших населених пунктів, включаючи мережі, споруди, устаткування, які пов`язані з постачанням споживачам води, газу, тепла, а також відведенням і очищенням стічних вод; водосховища і водогосподарські канали комплексного призначення, гідротехнічні захисні споруди, об`єкти інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем; захисні споруди цивільного захисту.
Так, зі статуту Державного промислового підприємства «Кривбапромводопостачання» (далі - підприємство) вбачається, що підприємство засноване на державній власності, належить до сфери управління Дніпропетровської обласної державної адміністрації.
Майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання (п.4.2. Статуту).
Відповідно до п.2.1. Статуту, підприємство створено з метою отримання відповідного прибутку за рахунок виробничої та підприємницької діяльності: забезпечення перекидання води у маловодні регіони каналами та водогонами; технічна експлуатація водопровідних мереж і водогосподарських споруд, утримання їх у належному стані; забезпечення перекидання високомінералізовних шахтних вод; забезпечення споживачів якісною технічною та питною водою за допомогою комплексу об`єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж.
Пунктом 2.2. Статуту визначено предмет діяльності підприємства, яким, з-поміж іншого, є: подача технічної безнапірної води шляхом регулювання її рівня у водосховищах та експлуатації гідровузлів; централізоване постачання технічної напірної води; розробка та здійснення заходів з охорони від забруднення водних джерел та дільниць санітарної охорони першого поясу (суворого режиму); забір, очищення та постачання води; система вуличної розподільчої мережі в містах та селищах міського типу, сільської місцевості; розподіл питної води для населення та комунально-побутових потреб підприємства, організацій, установ; виробництво питної води (забір води з джерел питного водопостачання та доведення її якості до вимог ДСан ПіН 2.2.4-171-20 «Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною»).
Предметом діяльності також є: послуги з: централізованого та нецентралізованого питного водопостачання; централізованого постачання технічної напірної води; перекачка шахтної води, подачі технічної безнапірної води шляхом регулювання її рівня у водосховищах та експлуатації гідровузлів; розробка та здійснення заходів з охорони від забруднення водних джерел та дільниць санітарної охорони першого поясу (суворого режиму).
До матеріалів справи надано довідку про перелік об`єктів нерухомого майна позивача, які перебувають у господарському віданні та обліковуються на балансі підприємства, право власності на які ще не зареєстроване у Державному реєстрі речових прав, та які відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» не підлягають приватизації. До цього переліку увійшли водопровідні комплекси будівель та очисних споруд, комплекси будівель та споруд насосних станцій, сховища цивільної оборони тощо.
Зі встановлених вище обставин суд робить висновок про те, що позивач є підприємством, заснованим на державній власності, яке здійснює діяльність пов`язану із постачанням води, відповідно, позивач обліковує на своєму балансі мережі, споруди, устаткування, пов`язані із постачанням води споживачам, які в силу закону не можуть бути предметом застави.
Як зазначено вище, в акті опису майна вказано, що податковий керуючий провів опис майна платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, усього на загальну суму: нуль гривень 0 копійок, а саме:
- комплекс будівель насосної станції: насосна станція Б-1, загальною площею 101,7 кв.м, прохідна А, площа забудови 17,9кв.м., будівля гідрохлориту В, площею забудови 14,4 кв.м., вбиральня Г, площею забудови 1,0кв.м. За актом опису від 25.09.2025 № 1076/00191017/486 проведено державну реєстрацію податкової застави в Державному реєстрі речових прав за № 61716273 від 01.10.2025;
Отже, посадовими особами відповідача до акту опису майна у податкову заставу включено майно, яке перебуває на балансі підприємства, у тому числі те, яке не може бути предметом застави, та не може бути включено до акту опису як джерело погашення податкового боргу платника податків.
Відповідно до пункту 89.3. статті 89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Так, суд установив, що в акті опису майна відсутня інформація щодо балансової вартості майна, яке описуються у податкову заставу.
Згідно з пунктом 89.2. статті 89 ПК України у разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» № 2658-III від 12.07.2001 (далі - Закон № 2658-III).
Відповідно до статті 3 Закону № 2658-III оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.
Майном, яке може оцінюватися, вважаються об`єкти в матеріальній формі, будівлі та споруди (включаючи їх невід`ємні частини), машини, обладнання, транспортні засоби тощо; паї, цінні папери; нематеріальні активи, в тому числі об`єкти права інтелектуальної власності; цілісні майнові комплекси всіх форм власності.
Таким чином, складання акту опису майна у податкову заставу відповідачу необхідно було здійснювати за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону № 2658-III та після наявності відповідного висновку про вартість такого майна.
Отже, проведення опису майна у податкову заставу без попередньої професійної (експертної оцінки) та за відсутності відомостей про балансову вартість цього майна є порушенням, таким, що унеможливлює визначення того, чи є обсяг описаного майна достатнім для погашення податкового боргу боржника чи ні, та чи зумовлює включення більшої кількості майна, ніж це необхідно для погашення податкового боргу.
Відповідно до частин 1, 2 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.
З огляду на все викладене вище, суд робить висновок про те, що оскаржуване рішення про опис майна у податкову заставу прийнято відповідачем не на підстав та не у спосіб, що передбачені Конституцією України та податковим законодавством України, відповідно, це рішення є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.
У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд указує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Суд зазначає, що всі інші аргументи сторін досліджені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки наведених висновків суду не спростовують.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства суд дійшов висновку про те, що позовна заява у цій справі є такою, що підлягає задоволенню.
Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладені норми процесуального закону, а також задоволення позовних вимог, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Керуючись ст. ст. 90, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Визнати протиправним та скасувати рішення №319-50 від 25.09.2025р. начальника Криворізького відділу по роботі з податковим боргом управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у Дніпропетровській області Вікторією Кучерук про опис майна ДПП Кривбаспромводопостачання у податкову заставу.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 19.03.2026.

Суддя О.В. Царікова