Справа № 420/11415/25
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2026-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/11415/25

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі головуючого судді Лук`янчук О.В., суддів Бітова А. І., Ступакової І. Г., розглянувши питання про повернення апеляційної скарги Державної установи Голопристанська виправна колонія (№7) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи Голопристанська виправна колонія (№7) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2025 р. позов ОСОБА_1 задоволено.

На зазначене рішення суду ДУ Голопристанська виправна колонія (№7) подала апеляційну скаргу.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2026 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду.

На виконання вимог ухвали суду, представником апелянта подано заяву про усунення недоліків, до якої додано платіжну інструкцію №2.530340259.1 в якості доказу сплати судового збору.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2026 р. апеляційну скаргу повторно залишено без руху та надано строк для подання доказів сплати судового збору належним платником Державною установою Голопристанська виправна колонія (№7).

На виконання вимог ухвали суду, представником апелянта подано клопотання, в якому останній висловлює незгоду з висновком суду про неналежність поданої платіжної інструкції. Крім того, у разі якщо суд дійде висновку про необхідність подання інших доказів сплати судового збору, апелянт просить продовжити строк для виконання вимог ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2026 без повернення апеляційної скарги, не більше ніж на 5 днів.

Так, в обґрунтування клопотання апелянт зазначає, що визначальним критерієм належної сплати судового збору є факт надходження коштів до спеціального фонду Державного бюджету України та можливість однозначної ідентифікації платежу як такого, що здійснений у конкретній справі. У даному випадку судовий збір за апеляційну скаргу сплачено відповідно до платіжної інструкції № 2.530340259.1 від 13.02.2026, сформованої АТ КБ «ПриватБанк». Незважаючи на те, що у графі «платник» зазначено фізичну особу представника апелянта, у платіжному документі прямо та однозначно визначено фактичного платника ДУ «Голопристанська виправна колонія (№ 7)», код фактичного платника 08564663, що відповідає коду ЄДРПОУ юридичної особи, а також чітко зазначено призначення платежу: « 3 22030101 Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050) від ДУ «Голопристанська виправна колонія № 7", П`ятий апеляційний адміністративний суд, справа 420/11415/25»

Вказує, що статус апелянта як бюджетної установи не змінює правової природи судового збору та не встановлює спеціальної заборони на його сплату через представника. Порядок сплати судового збору як процесуального платежу не ототожнюється з порядком подальшого бухгалтерського або казначейського обліку витрат бюджетної установи.

Вивчивши доводи клопотання, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України Про судовий збір судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (ст. 2 Закону України Про судовий збір).

Згідно із ч.2 ст. 9 Закону України Про судовий збір суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Аналіз змісту та взаємозв`язку норм Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України Про судовий збір, а також Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 25.09.2013 за № 1650/24182, вказують, що розуміння належного платника судового збору пов`язується саме із учасником справи (стороною у справі, третьою особою), зокрема, із суб`єктом який має право звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

Належними платниками судового збору є: позивачі щодо подання позову, позивачі, відповідачі, треті особи та особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки щодо подання апеляційної чи касаційної скарги.

Органи державної влади та місцевого самоврядування використовують бюджетні кошти відповідно до вимог бюджетного законодавства на підставі плану використання бюджетних коштів, який містить розподіл бюджетних асигнувань.

Згідно з пп. 9 п. 2.6 глави 2 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 № 333 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 21.06.2012 № 754), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.03.2012 за № 456/20769, судовий збір належить до видатків за кодом економічної класифікації КЕКВ 2800 Інші поточні видатки.

Колегія суддів повторно наголошує, що фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

Колегія суддів зазначає, що сплачений судовий збір згідно платіжної інструкції № 2.530340259.1 від 13.02.2026 зараховано до державного бюджету України на казначейський рахунок, однак, суд повторно наголошує, що з наданої апелянтом квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №2.530340259.1, виданої АТ КБ ПриватБанк, платником суми судового збору є Компанієць Анастасія Вікторівна, код платника - , що підтверджує факт сплати судового збору фізичною особою, а не стороною по справі суб`єктом владних повноважень Державною установою Голопристанська виправна колонія (№7) в рамках бюджетних асигнувань, передбачених за кодом економічної класифікації КЕКВ 2800 Інші поточні видатки.

Колегія суддів зазначає, що посилання апелянта на постанову Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 р. у справі 9901/144/20 є безпідставним та нерелевантним до даних правовідносин, оскільки висновки, викладені у зазначеній постанові стосуються реалізації права на доступ до суду фізичною особою. Натомість апелянт є суб`єктом владних повноважень, діяльність якого суворо регламентована нормами Бюджетного кодексу України та порядку виконання рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів. Сплата судового збору представником за рахунок власних коштів від імені державного органу не передбачена нормами КАС України та ЗУ «Про судовий збір» .

Наданий представником апелянта платіжний документ не є належним доказом виконання обов`язку саме суб`єктом владних повноважень, оскільки неможливо встановити факт списання коштів з відповідного рахунку апелянта в органах Казначейства.

Посилання апелянта на постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 752/4567/19 та у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 16 березня 2020 року у справі № 910/14147/19, колегія суддів вважає нерелевантними до даної справи.

Щодо клопотання про продовження строку для виконання вимог ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2026 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Згідно з ч.ч. 2, 6 ст. 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Аналіз наведеної вище норми свідчить про те, що за заявою учасника або з ініціативи суду може бути продовжений тільки строк, який встановлений саме судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою, а не процесуальний строк, який встановлюється законом.

Тобто, у випадках, коли суду процесуальним законом надано право встановити строк в межах певного строку, встановленого КАС України, суд не наділений повноваженнями продовжити такий строк понад встановлений процесуальним законом строк.

Так, у частині другій статті 169 КАС України імперативно закріплений процесуальний строк на усунення недоліків заяви (скарги), який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви (скарги) без руху.

При цьому, зазначений строк є строком, встановленим законом, відповідно не може бути продовженим судом у відповідності до частини другої статті 121 КАС України, оскільки його максимальна (гранична) межа визначена Законом - КАС України. Втім, суд може поновити цей строк за заявою учасника, якщо суд визнає причини його пропуску поважними. Строк, встановлений законом, не може бути поновлений судом з власної ініціативи.

Отже, наданий судом в ухвалі від 17.02.2026 про залишення апеляційної скарги без руху максимальний десятиденний строк на усунення недоліків не може бути продовжений, що, відповідно, унеможливлює задоволення заяви про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Подібну позицію щодо застосування норм процесуального права в частині можливості продовження судом строку, який встановлений законом, викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів касаційного Господарського суду у справі № 910/7746/20 від 07.04.2025 року.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічної позиції притримується Верховний Суд у складі колегії суддів касаційного адміністративного суду в ухвалах від 27 лютого 2025 року у справі №420/25688/24, від 02 квітня 2025 року у справі №340/8557/23.

Так, за правилами ч.2 ст. 298 КАС України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.296 цього Кодексу, застосовуються правила ст.169 цього Кодексу (залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви). Згідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Таким чином, оскільки станом на теперішній час судовий збір не сплачено, а положення КАС України передбачають повернення апеляційної скарги у разі неусунення недоліків, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту.

Крім того, колегія суддів додатково зазначає, що відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ч.4 ст. 169, ст. 296, ч.2 ст. 298 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

У задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків- відмовити.

Апеляційну скаргу Державної установи Голопристанська виправна колонія (№7) - повернути апелянту, а матеріали справи повернути до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту підписання, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції відповідно до чинного законодавства.

Суддя-доповідач О.В. Лук`янчук
Судді А.І. Бітов І.Г. Ступакова