Справа № 240/9643/24
Суддя: Яремчук К.О.
Дата ухвалення: 2026-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

Справа № 240/9643/24 м. Вінниця 23 березня 2026 року

Суддя-доповідач Сьомого апеляційного адміністративного суду Яремчук К.О., перевіривши матеріали апеляційної скарги військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року позов задоволено частково.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Відповідно до частини 1 статті 293 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Вимоги до форми та змісту апеляційної скарги встановлено статтею 296 КАС України, строки апеляційного оскарження - статтею 295 цього Кодексу.

Перевіривши додержання особою, яка подала апеляційну скаргу, вимог статей 295, 296 КАС України, дійшов висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без руху з огляду на таке.

За приписами статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

На реалізацію зазначених вище положень апелянт в апеляційній скарзі заявив про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження, що розцінено судом як подання відповідного клопотання. В обґрунтування поважності причин пропуску такого строку зазначає, що, перебуваючи безпосередньо в районі ведення бойових дій та виконуючи бойові завдання у Донецькій і Луганській областях відповідно до наказу Генерального штабу Збройних Сил України № 92/дск від 15 червня 2021 року, особовий склад та підрозділи військової частини НОМЕР_1 знаходяться під постійними ракетними та артилерійськими обстрілами. Крім того, пропуск строку на подання апеляційної скарги обумовлено тривалими відключеннями підрозділів частини від електричних мереж внаслідок ворожих обстрілів, обмеженням доступу до мережі Internet та системи електронного документообігу, що, в свою чергу, унеможливлює своєчасний розгляд заяв, рапортів, скарг військовослужбовців, адвокатськмх запитів, приймати відносно таких заяв, скарг, запитів відповідні рішення. Наведене вище також створює перешкоди для належного опрацювання у межах процесуальних строків документів, що надходять до військової частини. За наведених обставин апелянт вважає, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення є поважними, а тому такий строк слід поновити.

Розглянувши клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та ознайомившись із наданими ним матеріалами, доходжу до висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з огляду на таке.

Так, оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції 02 липня 2025 року в порядку письмового провадження.

Апеляційну скаргу подано військовою частиною до суду апеляційної інстанції через систему "Електронний суд" лише 17 березня 2026 року, тобто із пропуском строку на її подання, що визнається апелянтом.

Згідно з частиною 2 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до пункту 6 частини 5 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до частини 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, для поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, необхідно встановити наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які об`єктивно перешкоджали особі вчасно подати апеляційну скаргу.

При вирішенні клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення суддею враховано правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 жовтня 2020 року у справі № 9901/32/20, згідно з якими правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Іншого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Оцінюючи посилання апелянта на запровадження в Україні воєнного стану як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, суд враховує те, що відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах воєнного стану Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

При цьому сам по собі факт введення воєнного стану на території України не може слугувати безумовною та достатньою підставою для визнання поважними причин пропуску процесуального строку для органу державної влади за відсутності відповідних обґрунтувань та доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу цього державного органу.

У поданому клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження військова частина НОМЕР_1 вказує на те, що, перебуваючи безпосередньо в районі ведення бойових дій та виконуючи бойові завдання у Донецькій і Луганській областях, особовий склад та підрозділи військової частини НОМЕР_1 знаходяться під постійними ракетними та артилерійськими обстрілами.

Проте в підтвердження наведених вище обставин апелянт не надає жодних доказів, які б підтверджували факт виконання військовою частиною відповідних завдань з відсічі та стримування збройної агресії, як і те, що такі можливі дії апелянта перебували в причинному зв`язку з можливістю подання належно оформленої апеляційної скарги у визначений процесуальним законом строк.

Доказів існування інших непереборних обставин, які перешкоджали апелянту скористатись правом на звернення з апеляційною скаргою у межах визначеного КАС України строку, автор апеляційної скарги не зазначає та не надає.

Виходячи з наведеного, вважаю, що апелянтом не доведено наявності обставин, що перешкоджали йому звернутись до суду в межах строку, визначеного статтею 295 КАС України, а тому суд не знаходить підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року.

За приписами частини 3 статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

З огляду на викладене апеляційну скаргу слід залишити без руху та запропонувати особі, яка її подала, надати докази в підтвердження обставин, що перешкодили вчасно звернутися до суду з відповідною скаргою, або вказати інші підстави для поновлення строку.

Окрім того, пунктом 1 частини 5 статті 296 КАС України обумовлено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Проте апелянтом до апеляційної скарги не долучено документа, який би підтверджував сплату судового збору.

Водночас в апеляційній скарзі апелянт просить відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги, що розцінюється як подання відповідного клопотання. Таке клопотання обґрунтоване тим, що спір у цій справі стосується захисту соціальних прав позивача, що свідчить про наявність підстав для відстрочення сплати судового збору.

Розглянувши подане апелянтом клопотання про відстрочення сплати судового збору, зважаю на таке.

Частиною 1 статті 133 КАС України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Аналогічну норму містить і Закон України "Про судовий збір", частиною 1 статті 8 якої передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Водночас із системного аналізу змісту статті 8 Закону України "Про судовий збір" убачається, що положення пунктів 1 та 2 частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18.

Також у цій постанові йдеться про те, що у нормах частини 2 статті 132 КАС України відсилання до норм Закону України "Про судовий збір", зокрема щодо підстав для звільнення від сплати судового збору, визначених статтею 8, передбачене лише щодо питання звільнення від сплати судового збору.

З огляду на це Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що юридична особа не позбавлена права звернутися із клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, і суд за результатами розгляду цього клопотання не обмежений у праві на власний розсуд відстрочити або розстрочити таку сплату. Крім того, із наведеного убачається, що прийняти рішення про відстрочення або розстрочення сплати судового збору суд може і з власної ініціативи у тому разі, коли юридична особа звертається із клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

Надаючи оцінку тим обставинам, що наведені у поданому клопотанні, вважаю, що відсутні підстави для відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки апелянтом не доведено існування майнового критерію, про який згадується у статті 8 Закону України "Про судовий збір", як передумови для відстрочення сплати судового збору.

Таким чином, клопотання про відстрочення сплати судового збору є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Водночас правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами сплачується судовий збір в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом із тим за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру який подано фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2025 року встановлено в розмірі 3028 гривень.

Таким чином, ставка судового збору за подання апеляційної скарги в даному випадку становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зміст апеляційної скарги свідчить про те, що предметом апеляційного оскарження визначено рішення суду першої інстанції, що ухвалено за результатами розгляду позову немайнового характеру, у зв`язку із чим розмір судового збору має становити 1816,80 гривень (1211,20 гривень * 150%).

Варто також врахувати й те, що відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана в електронній формі (через систему "Електронний суд"), тому судовий збір підлягає сплаті в розмірі 1453,44 гривень (1816,80 гривень * 0,8).

Наведене свідчить про невідповідність апеляційної скарги вимогам пункту 1 частини 5 статті 296 КАС України.

З огляду на викладене апелянту необхідно усунути виявлений недолік шляхом надання документу про сплату судового збору за звернення до суду з апеляційною скаргою в розмірі 1453,44 гривень за наступними реквізитами:

ОДЕРЖУВАЧ: ГУК у Вінницькій області/м. Вінниця 22030101

Код

Банк: Казначейство України (ел.адм.подат.)

Рахунок: UA1002856

Код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Згідно з частиною 2 статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, тобто апеляційна скарга підлягає залишенню без руху із встановленням заявнику строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії відповідної ухвали.

Керуючись статтями 169, 295, 296, 298 КАС України,

УХВАЛИВ:

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року залишити без руху.

Запропонувати особі, яка подала апеляційну скаргу, у десятиденний строк з моменту отримання ухвали суду виконати вимоги цієї ухвали та усунути виявлені недоліки апеляційної скарги.

Копію цієї ухвали надіслати апелянту.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Яремчук К.О.