Справа № 160/23009/25
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2026-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 березня 2026 року

м. Київ

справа №160/23009/25

адміністративне провадження № К/990/9042/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Жука А.В.,

суддів Білак М.В., Уханенка С.А.,

перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2026 року та ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року

у справі №160/23009/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 у період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року грошового забезпечення (основних та додаткових видів), визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 у період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року перерахунок грошового забезпечення (основних та додаткових видів), визначивши його розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2023 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року, на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового i начальницького складу та деяких інших осіб», із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового i начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

На дане рішення відповідачем подано апеляційну скаргу з клопотанням про відстрочення сплати судового збору у зв`язку з відсутністю коштів.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2026 року відмовлено Військовій частині НОМЕР_1 у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк 10 днів з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду документа про сплату судового збору.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року у справі №160/23009/25 повернуто апелянту з тих підстав, що ухвала про залишення апеляційної скарги без руху доставлена до електронного кабінету Військової частини 13 січня 2026 року, однак, станом на 05 лютого 2026 року недоліки не усунуті.

До Верховного Суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшла касаційна скарга, у якій відповідач просить скасувати ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2026 року в частині безпідставної та необґрунтованої відмови у відстроченні сплати судового збору та ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року про повернення апеляційної скарги, а справу - направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Отже, відповідачем в оскаржується також ухвала суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно з частиною третьою статті 328 КАС України, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України апеляційна скарга повертається скаржнику, якщо останній не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Встановивши невідповідність апеляційної скарги вимогам статті 296 КАС України, Третім апеляційним адміністративним судом відповідно до ухвали від 13 січня 2026 року розглянуто клопотання про відстрочення сплати судового збору та залишено апеляційну скаргу без руху. При цьому особі, яка подала апеляційну скаргу, запропоновано в строк 10 днів усунути недоліки апеляційної скарги шляхом надання оригіналу документу про сплату судового збору.

Як установлено судом апеляційної інстанції та не спростовано скаржником, станом на 05 лютого 2026 року вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржником не виконані, заяв (клопотань) на виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху відповідачем не надано.

У зв`язку з не виконанням вимог ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2026 року, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги.

Скаржник у касаційній скарзі зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував, що у відповідача були відсутні кошти для сплати судового збору, а також не взято до уваги, що скаржник залучений до заходів захисту Держави.

Разом з тим скаржник не заперечує, що на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху ним не було надано до суду клопотання про продовження строку для усунення недоліків чи будь-якого іншого клопотання із зазначенням обставин, які перешкоджають виконанню процесуальної дії в установлений строк.

Отже, у встановлений судом строк особою, яка подала апеляційну скаргу, не усунуто недоліку апеляційної скарги шляхом, визначеним ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2026 року про залишення апеляційної скарги без руху, що є підставою для повернення апеляційної скарги.

Окрім того, право на апеляційне оскарження реалізується у спосіб подання в установленому порядку апеляційної скарги, форма та зміст якої також визначається процесуальним законом.

Умовою прийнятності скарги до розгляду є її відповідність вимогам щодо форми і змісту, в тому числі і в частині сплати судового збору.

Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу, правильно застосував положення статті 298 КАС України; правильне її застосовування є очевидним, не викликає сумнівів щодо застосування чи тлумачення цієї норми права.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції та встановлених ним обставин не спростовують і не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права під час постановлення оскаржуваної ухвали.

Відповідно до пунктів 1, 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню; суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2026 року та ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року у справі №160/23009/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук

М.В. Білак

С.А. Уханенко

Судді Верховного Суду