Справа № 160/37033/25
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2026-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Карго Експрес-2К» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,-
29 грудня 2025 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Карго Експрес-2К» через систему «Електронний суд» звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області, в якій просить:
скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт №009386 від 26 листопада 2025 року, винесену Управлінням державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті щодо ТОВ «КАРГО ЕКСПРЕС-2К».
В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що відповідно до Договору-заявки на транспортні послуги по перевезенню вантажів № 20-10/2025 від 20 жовтня 2025 року, ТОВ «КАРГО ЕКСПРЕС-2К» взяло на себе зобов`язання щодо перевезення вантажу автомобільним транспортом по маршруту: с. Мильці, Полтавська обл. - м. Запоріжжя, вул. Брянська, 8, на замовлення вантажоотримувача - ТОВ «Оператор Пакування», надання послуг з перевезення підтверджується підписаним сторонами Актом надання послуг №43 від 21 жовтня 2025 року.
21 жовтня 2025 року проведено перевірку транспортного засобу автомобіля марки DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки SCHMITZ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , автомобільний перевізник - товариство з обмеженою відповідальністю «КАРГО ЕКСПРЕС-2К».
За результатами перевірки Державною службою України з безпеки на транспорті складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 21 жовтня 2025 року №020684, яким встановлено порушення статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», глави 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, в тому числі порушення, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: не оформлено товарно-транспортну накладну або інший передбачений законодавством документ (в ТТН відсутні відомості про транспортний засіб, водія та перевізника).
26.11.2025 року на підставі акта перевірки Управлінням державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт №009386 про стягнення з автомобільного перевізника, ТОВ «КАРГО ЕКСПРЕС-2К» штрафу в сумі 17 000 грн.
06.12.2025 року ТОВ «КАРГО ЕКСПРЕС-2К» звернулося зі скаргою до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області на постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт №009386 від 26 листопада 2025 року.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Карго Експрес-2К» вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, постанову Управління державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування до ТОВ «КАРГО ЕКСПРЕС-2К» адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000,00 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт №009386 від 26 листопада 2025 року, оскільки постанова винесена без належної перевірки та належного обґрунтування, крім того, в діях позивача відсутня подія та склад правопорушення, у зв`язку з чим представник позивача через систему «Електронний суд» звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
05.01.2026 року на адресу відповідача направлено ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками.
06.01.2026 року відповідачем отримано ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в системі "Електронний суд", яка міститься в матеріалах справи.
19.01.2026 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника Державної служби України з безпеки на транспорті надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві, не погоджується та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.
Згідно з положеннями статті 34 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен, зокрема: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів. Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Статтею 48 Закону №2344-ІІІ визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Таким чином, положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів.
Відтак, під час перевірки було виявлено порушення вимог абзацу 3 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Як наслідок, за порушення вимог додержання законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом було складено постанову від 26.11.2025 №009386.
Актом №020684 проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 21.10.2025 року встановлено наступне:
«Направлення на рейдову перевірку (на дорозі) від 20.10.2025 №000723.
Під час перевірки виявлено порушення статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», пункт 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, під час перевезення вантажу перевізник не забезпечив водія оформленою товарно-транспортною накладною, або іншим визначеним законодавством документом на вантаж (у ТТН відсутні відомості про транспортний засіб, ПІБ водія, відомості про автомобільного перевізника), чим порушено ст.48 ЗУ «Про автомобільний транспорт».
У тому числі порушення, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абзацом 3 частиною 1 перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 цього Закону, а саме: не оформлено товарно-транспортну накладну або інший визначений законодавством документ на вантаж (в ТТН відсутні відомості про транспортний засіб, відомості про водія та перевізника). Пояснення водій про причини порушень: не надав. Акт підписав».
Надана під час рейдової перевірки товарно-транспортна накладна №30 від 20.10.2025 не містить відомості про транспортний засіб, ФІО водія, відомості про автомобільного перевізника.
Абзац 1 пункту 11.1 глави 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за №128/2568, визначає, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, яка містить всі обов`язкові реквізити, визначені Законом України «Про автомобільний транспорт», форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
У товарно-транспортній накладній від 20 жовтня 2025 року №30, яка була надана водієм ОСОБА_1 на момент проведення рейдової перевірки, відсутні обов`язкові реквізити (інформація про автомобіль, причіп (напівпричіп), автомобільного перевізника, водія та інше).
У даному випадку, на місці події (зупинки) за наданими водієм транспортного засобу матеріалами та відомостями складено акт перевірки, який є носієм доказової бази. Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону передбачено відповідальність, за відсутність на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 49 Закону визначено, що водій транспортного засобу при внутрішньому перевезенні вантажів має право, зокрема, відмовлятися від прийняття для перевезення вантажу, який не відповідає встановленим вимогам.
А також, водій транспортного засобу при перевезенні вантажу у внутрішньому сполученні зобов`язаний, зокрема, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.
З урахуванням викладеного, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Карго Експрес-2К».
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Відповідно до Договору-заявки на транспортні послуги по перевезенню вантажів № 20-10/2025 від 20 жовтня 2025 року, ТОВ «КАРГО ЕКСПРЕС-2К» взяло на себе зобов`язання щодо перевезення вантажу автомобільним транспортом по маршруту: с. Мильці, Полтавська обл. - м. Запоріжжя, вул. Брянська, 8, на замовлення вантажоотримувача - ТОВ «Оператор Пакування», надання послуг з перевезення підтверджується підписаним сторонами Актом надання послуг №43 від 21 жовтня 2025 року.
21 жовтня 2025 року проведено перевірку транспортного засобу автомобіля марки DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки SCHMITZ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , автомобільний перевізник - товариство з обмеженою відповідальністю «КАРГО ЕКСПРЕС-2К».
За результатами перевірки Державною службою України з безпеки на транспорті складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 21 жовтня 2025 року №020684, яким встановлено:
«Направлення на рейдову перевірку (на дорозі) від 20.10.2025 №000723.
Під час перевірки виявлено порушення статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», пункт 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, під час перевезення вантажу перевізник не забезпечив водія оформленою товарно-транспортною накладною, або іншим визначеним законодавством документом на вантаж (у ТТН відсутні відомості про транспортний засіб, ПІБ водія, відомості про автомобільного перевізника), чим порушено ст.48 ЗУ «Про автомобільний транспорт».
У тому числі порушення, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абзацом 3 частиною 1 перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 цього Закону, а саме: не оформлено товарно-транспортну накладну або інший визначений законодавством документ на вантаж (в ТТН відсутні відомості про транспортний засіб, відомості про водія та перевізника). Пояснення водій про причини порушень: не надав. Акт підписав».
26.11.2025 року на підставі акта перевірки Управлінням державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт №009386 про стягнення з автомобільного перевізника, ТОВ «КАРГО ЕКСПРЕС-2К» штрафу в сумі 17 000 грн.
06.12.2025 року ТОВ «КАРГО ЕКСПРЕС-2К» звернулося зі скаргою до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області на постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт №009386 від 26 листопада 2025 року.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Карго Експрес-2К» вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, постанову Управління державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування до ТОВ «КАРГО ЕКСПРЕС-2К» адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000,00 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт №009386 від 26 листопада 2025 року, оскільки постанова винесена без належної перевірки та належного обґрунтування, крім того, в діях позивача відсутня подія та склад правопорушення, у зв`язку з чим представник позивача звернулася до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека).
Відповідно до пункту 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Згідно з підпунктом 1 пункту 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1579-р від 02 вересня 2021 року «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» Державна служби з безпеки на транспорті оптимізувала шляхом реорганізації міжрегіональних територіальних органів в територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби.
Укртрансбезпека та її територіальні органи під час здійснення своїх повноважень діють як суб`єкти владних повноважень, яким надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт з правом прийняття відповідних рішень, обов`язкових до виконання
Процедура проведення рейдових перевірок (на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначена Порядком проведення рейдових перевірок (на дорозі), який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567.
Відповідно до пунктів 2, 4 Порядку №1567, рейдовим перевіркам (на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Рейдові перевірки (на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.
Відповідно до пункту 14 Порядку №1567 рейдовою перевіркою (на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Оформлення результатів рейдової перевірки (на дорозі) та застосування адміністративно-господарських штрафів передбачені пунктами 20-30 цього Порядку.
Виявлені під час рейдової перевірки (на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.
У разі виявлення в ході рейдової перевірки (на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).
У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис (пункти 20-22 Порядку).
Відповідно до пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Згідно з пунктами 26 та 27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).
У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
З аналізу наведених правових норм вбачається, що на орган державного контролю покладено обов`язок розглянути справу про порушення суб`єкта господарювання не пізніше двох місяців з дня його виявлення та за наявності підстав винести постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів.
Судом під час дослідження акту перевірки встановлено, що допущено порушення: статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», пункту 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363 - під час перевезення вантажу перевізник не забезпечив водія оформленою товарно-транспортною накладною, або іншим визначеним законодавством документом на вантаж (у ТТН відсутні відомості про транспортний засіб, ПІБ водія, відомості про автомобільного перевізника), чим порушено ст.48 ЗУ «Про автомобільний транспорт».
Відповідальність за правопорушення передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абзацом 3 частиною 1 - перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 цього Закону, а саме: не оформлено товарно-транспортну накладну або інший визначений законодавством документ на вантаж (в ТТН відсутні відомості про транспортний засіб, відомості про водія та перевізника).
Суд наголошує, що за своєю правовою природою розгляд справи суб`єктом владних повноважень передбачає ніщо інше, як прийняття ним відповідного рішення, що прямо передбачене Порядком №1567, який закріплює, що під час розгляду справи, за наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Сам по собі факт відсутності особи на час розгляду такої справи не позбавляє особу права спростовувати вину в суді та у зв`язку з цим не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 01.03.2018 у справі №820/4810/17.
Щодо оповіщення позивача про розгляд справи, суд зазначає наступне.
Приписами пункту 17 Порядку №1567 встановлено, що справа про порушення розглядається у присутності автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи.
Про час і місце розгляду справи про порушення автомобільному перевізнику або його уповноваженій особі повідомляється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня розгляду особисто під підпис чи шляхом надсилання повідомлення засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або на адресу електронної пошти (за наявності) з урахуванням вимог Закону України "Про адміністративну процедуру".
У разі неявки автомобільного перевізника або його уповноваженої особи справа про порушення розглядається без їх участі.
Таким чином, Державною службою України з безпеки на транспорті вжито всіх заходів щодо належного повідомлення ТОВ «КАРГО ЕКСПРЕС-2К» про розгляд справи, оскільки здійснено повідомлення в спосіб, визначений Порядком №1567.
Отже, позивач або його представник мали можливість бути присутніми на розгляді справи, однак не скористалася цим право, як і правом на надання пояснень, заперечень щодо змісту Акту.
Щодо посилання позивача на відсутність події та складу правопорушення, допущеного перевізником, суд виходить з наступного.
Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України "Про автомобільний транспорт", Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 24.06.2010 №385 затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів затверджене наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340.
Відповідно до статті 18 Закону №2344 з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням. Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.
Згідно з положеннями статті 34 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен, зокрема: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/ чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів. Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Статтею 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Документи для регулярних пасажирських перевезень:
для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;
для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.
Таким чином, положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів.
Відповідно до положень статті 49 Закону №2344 водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень, дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.
Частиною 1 статті 2 Закону №2344 передбачено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, Законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.
Відповідно до пункту 7.1 Положення №340, саме Укртрансбезпека є органом, який уповноважений здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху та проводить перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.
У розумінні статті 1 Закону №2344 автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.
Аналіз викладених положень норм законодавства свідчить про те, що державний контроль на транспорті здійснюється органами Укртрансбезпеки шляхом проведення, зокрема рейдових перевірок, в ході яких перевірці підлягає наявність визначених статтями 39, 48 Закону №2344 документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
У свою чергу відповідальність за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, передбачена статтею 60 Закону №2344.
Верховний Суд у постанові від 17 липня 2018 року у справі №802/1836/17-а зазначив, що приписи Закону зобов`язують автомобільних перевізників, водіїв мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху документи, на підставі яких виконують перевезення.
Твердження позивача про те, що за дане порушення власник транспортного засобу не повинен нести відповідальність, є хибними і необґрунтованими, оскільки згідно імперативного припису статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері безпеки автомобільного транспорту покладається саме на автомобільного перевізника.
Відповідно до статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39, 48.
Розглядаючи вказані доводи, суд виходить з того, що виявлення факту порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт та встановлення наявності підстав для притягнення особи до відповідальності за виявлене порушення відбувається саме на момент проведення рейдової перевірки на основі пред`явлених водієм документів.
Так, формування та збір документів для перевезення завершується на початку руху та всі документи щодо перевезення мають бути наявні у водія, саме на місці зупинки (події) мають бути надані первинні документи, інші документи, на підставі яких здійснюється перевезення, та саме на підставі цих, а не складених в інший час документів та наявних поза місцем події, встановлюються фактичні обставини, зокрема, щодо перевізника. Носієм доказової інформації щодо встановлених таким чином обставин, є первинні документи контролю, що складаються контролюючим органом, акти, довідки - відповідно до зазначених вище правил і процедур, передбачених вищезгаданими профільними нормативно-правовими актами.
«51. В контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити з того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.
52. В цьому контексті основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.
53. Натомість, нові докази, які подають заінтересовані особи, зокрема до суду, який розглядає відповідний спір, після визначення контролюючим органом належного перевізника та його притягнення до адміністративної відповідальності мають оцінюватися з розумною критикою та із чітким застосуванням критеріїв належності, допустимості, достовірності та достатності таких нових доказів, а також їх взаємозв`язку із документами, які були надані контролюючому органу в момент перевірки.
54. Тільки такий підхід забезпечить дотримання принципу належного виконання учасниками спірних правовідносин вимог законодавства, яке регулює перевезення пасажирів та вантажів, та реалізацію принципу правової визначеності у спорах щодо встановлення дійсного автомобільного перевізника компетентним органом, який контролює дотримання державної політики з питань безпеки на наземному транспорті».
Судом з матеріалів справи вбачається, що 21 жовтня 2025 року проведено перевірку транспортного засобу автомобіля марки DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки SCHMITZ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , автомобільний перевізник - товариство з обмеженою відповідальністю «КАРГО ЕКСПРЕС-2К».
За результатами перевірки Державною службою України з безпеки на транспорті складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 21 жовтня 2025 року №020684, яким встановлено:
«Направлення на рейдову перевірку (на дорозі) від 20.10.2025 №000723.
Під час перевірки виявлено порушення статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», пункту 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, під час перевезення вантажу перевізник не забезпечив водія оформленою товарно-транспортною накладною, або іншим визначеним законодавством документом на вантаж (у ТТН відсутні відомості про транспортний засіб, ПІБ водія, відомості про автомобільного перевізника), чим порушено ст.48 ЗУ «Про автомобільний транспорт».
У тому числі порушення, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абзацом 3 частиною 1 - перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 цього Закону, а саме: не оформлено товарно-транспортну накладну або інший визначений законодавством документ на вантаж (в ТТН відсутні відомості про транспортний засіб, відомості про водія та перевізника). Пояснення водій про причини порушень: не надав. Акт підписав».
Відтак, при використанні в межах господарської діяльності автомобіля водій зобов`язаний при собі мати відповідні документи, зокрема товарно-транспортну накладну, у даному випадку в якій були відсутні відомості про транспортний засіб, ПІБ водія, відомості про автомобільного перевізника.
Таким чином, оскаржувана постанова є актом індивідуальної дії, яка прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства.
З огляду на встановлені судом обставини справи та правове регулювання спірних відносин, суд робить висновок про правомірність постанови Управління державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування до ТОВ «КАРГО ЕКСПРЕС-2К» адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000,00 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт №009386 від 26.11.2025 року.
Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).
Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову.
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 3028,00 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією АТ КБ "Приватбанк" від 25.12.2025 року.
З урахуванням відмови в задоволенні адміністративного позову, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Карго Експрес-2К» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник