Справа № 990/451/25
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

17 березня 2026 року

м. Київ

справа №990/451/25

адміністративне провадження №П/990/451/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Кашпур О.В.,

суддів: Жука А.В., Мацедонської В.Е., Мельник-Томенко Ж.М., Уханенка С.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Пушенко О.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Селюкова І.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, кандидат) 29 вересня 2025 року звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (далі - Суд) як суду першої інстанції з адміністративним позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія, відповідач), у якому просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення ВККС від 31 липня 2025 року №240/ас-25 «Про встановлення результатів спеціальної перевірки, дослідження досьє, проведення співбесіди та визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді апеляційного загального суду ОСОБА_1 в межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року №94/зп-23 (зі змінами)»;

- зобов`язати Комісію повторно розглянути питання щодо підтвердження здатності ОСОБА_1 здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 указав, що взяв участь у конкурсі, оголошеному рішенням ВККС від 14 вересня 2023 року №94/зп-23 (зі змінами) (далі - конкурс, оголошений рішенням Комісії №94/зп-23; Конкурс), на посаду судді апеляційного загального суду і, за результатами розгляду питання про встановлення результатів спеціальної перевірки, дослідження досьє, проведення співбесіди та визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді апеляційного загального суду ОСОБА_1 у межах Конкурсу, ВККС ухвалила рішення від 31 липня 2025 року №240/ас-25, яким визначила, що за результатами кваліфікаційного оцінювання кандидат на посаду судді апеляційного загального суду ОСОБА_1 набрав 428,83 бала та визнала його таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді. У ході проведення співбесіди ОСОБА_1 визнано таким, що не відповідає критеріям особистої компетентності, доброчесності та професійної етики, що порушує його право на справедливу процедуру та рівний доступ до участі у Конкурсі.

Рішення Комісії від 31 липня 2025 року №240/ас-25, як стверджує ОСОБА_1 , ґрунтується на висновках, які не відповідають фактичним обставинам і змісту наданих пояснень та документів, що призвело до викривленої оцінки здатності ним здійснювати правосуддя. Оскаржуване рішення прийнято ВККС із порушенням вимог статті 19 Конституції України (перевищення дискреції, вихід за межі повноважень і непропорційність дій органу), без дотримання принципів повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин (статті 2, 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України)), з порушенням права позивача на участь у процедурі кваліфікаційного оцінювання на засадах справедливості та неупередженості.

Позивач зазначив, що рішення Комісії від 31 липня 2025 року №240/ас-25 є протиправним, необґрунтованим, невмотивованим і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням принципів вмотивованості адміністративного акта, об`єктивності, пропорційності та права позивача на доступ до публічної служби.

Указуючи на необґрунтованість оскаржуваного рішення відповідача у частині висновків стосовно невідповідності ОСОБА_1 критерію особистої компетентності, останній зазначив, що ВККС оцінила показник «рішучість та відповідальність» у 17,00 балів, а показник «безперервний розвиток» у 16,67 балів. Надаючи оцінку показнику «рішучість та відповідальність», Комісія критично віднеслася до наведеного кандидатом прикладу рішучості та відповідальності, що виражається в оскарженні до суду індивідуальної податкової консультації у справі №817/505/18, що дало йому змогу надалі в судовому порядку скасувати вимоги про нарахування боргу (недоїмки) та отримати позитивний результат у справах №№460/2058/19, 460/3900/19, 460/1828/20, 460/2064/21, 460/1357/19. Своїми діями щодо оскарження податкової консультації позивач мав намір змінити тлумачення законодавства фіскальним органом стосовно сплати єдиного внеску самозайнятими особами, які перебувають у трудових відносинах. За умови сплати роботодавцем єдиного внеску за такого працівника, останній (який водночас є самозайнятою особою) не повинен сплачувати єдиний внесок, за відсутності отриманого доходу від здійснення діяльності як самозайнята особа. Під час співбесіди ОСОБА_1 наголошував, що його рішучістю у цьому випадку було прийняття рішення при усвідомленні того, що досягти позитивного результату буде непросто, і що він був першим, хто розпочав відповідну процедуру оскарження та формування судової практики в цьому напрямку. Тобто на противагу висновкам Комісії, викладеним в оскаржуваному рішенні, цей приклад дійсно демонструє рішучість позивача у намірі змінити адміністрування єдиного внеску, а саме досягненні справедливого підходу з метою недопущення надмірного фінансового навантаження на відповідного платника єдиного внеску. Бажаний для ОСОБА_1 результат до певних змін у порядку адміністрування єдиного внеску був досягнутий, а започаткована внаслідок оскарження ним податкової консультації судова практика застосована іншими адвокатами (самозайнятими особами) в численних спорах із Державною податковою службою. Зі спливом часу вказану позицію, яка вже була відображена в інших судових рішеннях, підтримав законодавець. Законом України від 13 травня 2020 року №592-IX «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» (далі - Закон №592-IX) статтю 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI) доповнено частиною шостою такого змісту: «Особи, зазначені у пунктах 4 і 5 частини першої цієї статті, які мають основне місце роботи, звільняються від сплати за себе єдиного внеску за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску». Отже, висновки відповідача: «До того ж кандидатом жодним чином не обґрунтовано, чому це рішення є складним і непопулярним, адже захист власних майнових інтересів є природним і не повинно викликати в особи якихось внутрішніх складнощів» - не відповідають фактичним обставинам, адже оскарження ОСОБА_1 податкової консультації з наміром змінити підхід до адміністрування єдиного внеску, за наявності законодавчо визначеного обов`язку (на той час) щодо сплати самозайнятою особою єдиного внеску незалежно від отриманого доходу, якраз свідчить про прийняття позивачем складного та непопулярного рішення, пов`язаного із наміром зміни тлумачення норм законодавства в певних правовідносинах. При цьому, в подальшому ОСОБА_1 (із тих же підстав) оскаржував декілька вимог про сплату боргу (недоїмки), адже не погоджувався з таким нарахуванням, що також свідчить про його рішучість та відповідальність, адже в разі, якби у задоволенні таких позовів було відмовлено, на ОСОБА_1 був би покладений обов`язок зі сплати штрафних санкцій та пені (додаткові фінансові навантаження). Водночас указані обставини не вплинули на рішучість позивача в намірі оскаржувати відповідні вимоги контролюючого органу та досягненні справедливого, на його думку, результату. Таким чином, зазначений позивачем приклад відповідає визначенню таким поняттям як «рішучість» та «відповідальність», наведеним у Положенні про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженому рішенням Комісії від 22 січня 2025 року №20/зп-25 (зі змінами; далі - Положення №20/зп-25).

Щодо показника «безперервний розвиток», який Комісія оцінила у 16,67 балів, то ОСОБА_1 указав, що він навів приклади безперервного розвитку, серед яких: 1) підвищення кваліфікації згідно із Законом України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) і Порядком підвищення кваліфікації адвокатів; 2) отримання вищої освіти за спеціальністю «Економіка»; 3) прийняття участі в конкурсах та доборах на посаду судді: у 2017 році - участь у доборі на посаду судді місцевого суду; у 2018 році - конкурс на посаду судді Вищого антикорупційного суду; у 2019 році - конкурс на заняття вакантних посад суддів апеляційних судів (скасовано); у 2023 році - конкурс на посаду судді Вищого антикорупційного суду; 4) в анкеті та опитувальнику ним зазначено про входження до складу комісії з оцінювання якості, повноти та своєчасності надання адвокатами безоплатної вторинної правової допомоги при Раді адвокатів Рівненської області. Водночас із аналізу оскаржуваного рішення вбачається, що відповідач знизив бали з таких підстав: 1) незазначення в анкеті кандидата на посаду судді інформації про підвищення кваліфікації (однак факт підвищення кваліфікації підтверджений документами, що містяться в досьє кандидата: витягом із Єдиного реєстру адвокатів України, у розділі «Підвищення кваліфікації» якого вказано про виконання позивачем вимог із підвищення кваліфікації за 2019-2024 роки; відповідними сертифікатами про підвищення кваліфікації); 2) ненадання відповіді на питання члена Комісії - доповідача щодо того, яке рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) висвітлює концепцію «належного врядування». Проте це питання, як і відповідь на нього, не можуть слугувати критерієм оцінки безперервного розвитку. Із наведених підстав убачається, що показник «безперервний розвиток» оцінений Комісією необ`єктивно, що є підставою для скасування відповідного рішення.

Зазначаючи про необґрунтованість висновку ВККС у частині встановлення невідповідності ОСОБА_1 критерію «доброчесність та професійна етика» за показником «чесність», останній вказав, що стосовно обставин, за яких відповідач зробив висновок про невідповідність кандидата показнику «чесність», він надавав пояснення як Комісії, так і Громадській раді доброчесності (далі - ГРД). Зокрема, щодо обставин і підстав знаходження ОСОБА_2 (далі - дитина, ОСОБА_2 ) під опікою позивача, він пояснив, що ОСОБА_2 , яка має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, перебувала під опікою ОСОБА_4 (тещі) на підставі розпорядження Рівненського міського голови від 02 березня 2020 року №230-р, якій у грудні 2023 року проведено оперативне втручання (хірургічна операція шийного відділу хребта), прогнозів щодо подальшого стану її здоров`я не було та існувала висока ймовірність у необхідності проведення повторних операційних втручань. У зв`язку зі станом здоров`я ОСОБА_4 на той час і з урахуванням консультацій Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, якій надано підтверджуючі документи щодо стану здоров`я опікуна, було прийнято рішення щодо зміни опікуна дитини. Окрім цього було враховано, що дитина ОСОБА_2 постійно, як до зміни опікуна, так і після, проводить вільний час із дітьми позивача (сином ОСОБА_5 - 10 років і донькою ОСОБА_6 - 7 років), між якими склався тісний емоційний зв`язок. Розпорядженням Рівненського міського голови від ІНФОРМАЦІЯ_2 №546-ОПД ОСОБА_1 призначено опікуном ОСОБА_2 .

Стосовно причин невідображення у декларації за 2024 рік належні тещі об`єкти нерухомого майна, якими користувалася дитина, позивач, посилаючись на пункт 74 роз`яснень Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК), указав, що ним не задекларовано належні ОСОБА_4 об`єкти нерухомості, якими користувалася ОСОБА_2 , адже з часу призначення його опікуном і набуття відповідного статусу відносно дитини (ІНФОРМАЦІЯ_2) та до кінця 2024 року вона не проживала сукупно понад 183 дні з тещею.

Щодо трудових відносин із Товариством з обмеженою відповідністю «Фастів Агро» (далі - ТОВ «Фастів Агро», товариство), позивач пояснив, що, перебуваючи у трудових відносинах із цим товариством на посаді технолога з агрономії, він виконував обов`язки юрисконсульта. ТОВ «Фастів Агро» потребувало юридичного супроводу господарської діяльності, однак не бажало вносити зміни у штатний розпис, у зв`язку з цим його за домовленістю було прийнято на вакантну посаду технолога з агрономії за сумісництвом. Згідно із наказом ТОВ «Фастів Агро» від 20 жовтня 2022 року №0000203 про прийняття ОСОБА_1 на роботу, тривалість робочого тижня становила 5 годин, тому рівень заробітної плати відповідає кількості відпрацьованого часу. При цьому за період перебування у трудових відносинах із ТОВ «Фастів Агро» (та в будь-який інший час) позивач не був заброньований як працівник цього товариства.

Указуючи на викладені обставини та норми Положення №20/зп-25, ОСОБА_1 зазначив, що, констатуючи про його невідповідність критерію доброчесності та професійної етики за показником «чесність», відповідач не мотивував відповідного рішення.

Посилаючись на приписи статті 69 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII), правові позиції Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, викладені у судових рішеннях від 25 серпня 2025 року в справі №990/301/25, від 20 червня 2024 року в справі №990/2/24, від 14 листопада 2024 року в справі №990/139/24, норми розділу 5 Положення №20/зп-25, ОСОБА_1 указав, що оскаржуване рішення ВККС від 31 липня 2025 року №240/ас-25 не відповідає вимогам обґрунтованості та вмотивованості, а тому підлягає скасуванню.

У додаткових письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив про необґрунтованість висновків відповідача в частині оцінювання показника «безперервний розвиток», оскільки в матеріалах справи містяться документи, долучені ВККС та які були отримані нею до проведення співбесіди, що підтверджують безперервний розвиток позивача.

Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі.

ІІ. Позиція відповідача

Представник ВККС у відзиві на позовну заяву висловив незгоду з вимогами та доводами, викладеними у позові, просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Представник відповідача, зокрема, зазначив, що ВККС у складі колегії під час другого етапу кваліфікаційного оцінювання - «Дослідження досьє та проведення співбесіди» оцінено відповідність позивача критеріям особистої та соціальної компетентності, а також критерію доброчесності та професійної етики. Рішенням Комісії від 31 липня 2025 року №240/ас-25 визначено, що за результатами кваліфікаційного оцінювання кандидат на посаду судді апеляційного загального суду ОСОБА_1 набрав 428,83 бала та визнано його таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді.

Так, під час встановлення відповідності ОСОБА_1 критерію «особиста компетентність», ВККС урахувала покликання позивача на те, що прикладом його рішучості та відповідальності, як він уважає, є оскарження до суду індивідуальної податкової консультації у справі №817/505/18, що дало йому змогу надалі в судовому порядку скасувати вимоги про нарахування боргу (недоїмки) та отримати позитивний результат у справах №№460/2058/19, 460/3900/19, 460/1828/20, 460/2064/21, 460/1357/19. Водночас в оскаржуваному рішенні Комісія виснувала, що наведений позивачем приклад його рішучості та відповідальності описується без чіткої демонстрації моральної дилеми чи необхідності прийняття рішень в складних умовах. Кандидат не продемонстрував прикладів застосування додаткових понаднормових зусиль. ВККС зауважила, що приклад, який навів ОСОБА_1 , стосується виключно його власних майнових інтересів, що, за відсутності інших прикладів, не може підтверджувати його відповідність критерію особистої компетентності. До того ж, позивачем жодним чином не обґрунтовано, чому це рішення є складним і непопулярним, адже захист власних майнових інтересів є природним і не повинно викликати в особи якихось внутрішніх складнощів. Посилання ОСОБА_1 на можливе застосування до нього штрафних санкцій також Комісією не сприйнялось як обставина, що свідчить про його відповідальність, оскільки ж знову стосується власних майнових інтересів, які кандидат намагався захистити і відвернути негативні для себе наслідки. Також у рішенні від 31 липня 2025 року №240/ас-25 ВККС звернула увагу на те, що ОСОБА_1 у 2024 році взяв під опіку неповнолітню дитину, проте не зазначив це як приклад своєї рішучості та відповідальності, а на запитання членів Комісії стосовно цього, не надав зрозумілих пояснень та обґрунтувань, пославшись на те, що суспільством під час війни такі дії сприймаються неоднозначно. Натомість Комісія виснувала, що якщо особа щиро і відповідально ставиться до взятого на себе обов`язку щодо опіки над дитиною, то таке рішення не повинно викликати в неї якихось сумнівів у правильності своїх дій. ВККС оцінила показник «рішучість та відповідальність» у 17,00 балів. На підтвердження відповідності показнику «безперервний розвиток» ОСОБА_1 було зазначено та враховано Комісією, що позивачем на виконання вимог Закону №5076-VI та Порядку підвищення кваліфікації адвокатів регулярно здійснюється підвищення кваліфікації (участь у семінарах) з метою отримання не менше ніж 12 залікових годин на рік. У роботі він завжди вивчає актуальні правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду щодо застосування норм права у правовідносинах, що є предметом спорів, у яких він бере участь. У 2024 році отримав диплом магістра за спеціальністю «Економіка». Також під час співбесіди ОСОБА_1 додав, що брав участь у конкурсах, надає безоплатну правову допомогу. Водночас під час проведення співбесіди ВККС звернула увагу на те, що у пункті 2.5 розділу 2 «Освіта» анкети кандидата на посаду судді ОСОБА_1 зазначив, що участі в заходах з підвищення кваліфікації не брав. На запитання члена Комісії щодо цього, ОСОБА_1 не зміг чітко надати відповідь щодо причин незаповнення цього пункту анкети, зазначивши лише, що це є його упущенням і він не може пояснити, чому так зробив. При цьому у контексті звернень кандидата з позовами в порядку адміністративного судочинства, на запитання члена Комісії - доповідача стосовно рішення ЄСПЛ, яке висвітлює концепцію «належного врядування», позивач під час співбесіди не зміг відповісти. У зв`язку з цим, під час проведення співбесіди у ВККС виникли обґрунтовані сумніви в достатній відповідності кандидата показнику «безперервний розвиток», який Комісія оцінила у 16,67 балів. Таким чином, за результатами дослідження досьє, письмових пояснень та співбесіди з кандидатом, а також із урахуванням індивідуальних оцінок членів Комісії за відповідними показниками, сумарний бал, отриманий за критерієм особистої компетентності, становить 33,667 бала із 50 можливих, що є нижчим за 75% (37,5 бала) від максимально можливого бала, у зв`язку з чим ВККС виснувала, що кандидат ОСОБА_1 не відповідає критерію особистої компетентності.

Під час встановлення відповідності позивача критерію «соціальна компетентність», Комісія дійшла висновку, що надана інформація та участь у співбесіді продемонстрували належний рівень соціальної компетентності кандидата ОСОБА_1 . За результатами дослідження досьє, письмових пояснень та співбесіди з кандидатом, а також із урахуванням оцінок членів колегії за відповідними показниками, сумарний бал, отриманий за цим критерієм, становить 38,667 бала із 50 можливих, що вище 75% (37,5 бала), тому Комісія виснувала, що позивач відповідає критерію соціальної компетентності.

Водночас під час встановлення відповідності ОСОБА_1 критерію «доброчесність та професійна етика», ВККС звернула увагу на обставини, за яких позивача визнано таким, що не відповідає цьому критерію за показником «чесність». Так, Комісією, зокрема, встановлено, що у 2024 році ОСОБА_1 , будучи батьком двох неповнолітніх дітей, взяв під опіку ще одну неповнолітню дитину. При цьому дані з Єдиного державного реєстру декларацій свідчать, що підопічна проживала значну частину часу з тещею ОСОБА_1 в іншому місті. Під час обговорення та дослідження відомостей про тещу ОСОБА_1 , які стосуються оформлення ним опіки над неповнолітньою дитиною, Комісія виснувала, що у сукупності такі обставини можуть справляти враження, що опіка була оформлена з метою уникнення мобілізації та насправді відповідні обов`язки не виконувались, про що вказано у рішенні від 31 липня 2025 року №240/ас-25. Окрім того, стосовно фактичного місця проживання дитини та об`єктів нерухомості, відображених позивачем і його тещею в деклараціях, під час проведення співбесіди ОСОБА_1 пояснив, що у 2024 році орієнтовно шість місяців дитина проживала з тещею, що було підставою для відображення відповідних відомостей у декларації про майновий стан останньої за 2024 рік. Також позивач стверджував, що дитина проживала впродовж 30 календарних днів, що передували останньому дню звітного періоду, за його місцем проживання, це стало підставою для відображення ним у декларації відомостей про ОСОБА_2 як про члена сім`ї. Водночас ОСОБА_1 зауважив, що дошкільний заклад дитина продовжує відвідувати за місцем проживання тещі. При цьому стосовно причин невідображення у декларації за 2024 рік належних тещі об`єктів нерухомого майна, якими користувалася дитина, кандидат відповів, що з часу призначення його опікуном і набуття відповідного статусу стосовно ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2) та до кінця 2024 року вона не проживала сукупно понад 183 дні з тещею, тому об`єкти не були відображені. Підсумовуючи викладене, Комісія виснувала, що такі пояснення позивача є суперечливими, оскільки в майновій декларації ОСОБА_4 (теща позивача) відобразила інформацію про дитину як про члена своєї сім`ї та задекларувала її право користування належним їй ( ОСОБА_4 ) нерухомим майном. У зв`язку з цим, ВККС визначила, що дитина, над якою взяв опіку ОСОБА_1 , проживала з тещею понад 183 дні, а тому відповідний обов`язок у відображенні в декларації за 2024 рік тих об`єктів нерухомого майна, якими користувалася дитина, мав бути виконаний позивачем. Водночас Комісія в оскаржуваному рішенні наголосила, що не має повноважень робити висновки про фіктивність оформлення опіки над дитиною, проте вважає необхідним зазначити, що обставини недекларування позивачем у майновій декларації користування вказаною дитиною майном, проживання її у ОСОБА_4 (тещі) навіть після призначення опікуном ОСОБА_1 , незазначення факту взяття на себе обов`язків опікуна як прикладу рішучості та відповідальності, викликають обґрунтовані сумніви щодо здатності позивача виконувати обов`язки опікуна відповідально та належним чином, про що також було наведено і в розділі стосовно відповідності кандидата критерію «особиста компетентність». Під час проведення співбесіди Комісія додатково дослідила інформацію ГРД, яка сама по собі не стала підставою для висновку, але потребувала отримання пояснень кандидата. Так, ВККС установила, що ОСОБА_1 працював за сумісництвом на посаді технолога з агрономії в ТОВ «Фастів Агро». Водночас позивач підтвердив, що освіта за спеціальністю агронома в нього відсутня, функції агронома він у товаристві не виконував, був оформлений формально, оскільки у штатному розписі не було посади юрисконсульта. На переконання Комісії, заробітна плата за 2024 рік у сумі 3 851 грн свідчить, що і обов`язки юрисконсульта позивачем також не виконувались, оскільки зазначена сума не відповідає розміру заробітної плати за вказаною спеціальністю. На питання членів Комісії, чим же фактично займався ОСОБА_1 у ТОВ «Фастів Агро», переконливих пояснень він не надав. У підсумку ВККС виснувала, що фактично ОСОБА_1 уклав із товариством фіктивний трудовий договір без наміру його виконувати, що підтверджується його доходами та відсутністю освіти, необхідної для вказаної посади, а також поясненнями самого кандидата. З огляду на зазначені обставини, Комісія дійшла висновку, що кандидат не відповідає показнику «чесність» і оцінила цей показник у 0 балів. Таким чином, за результатами дослідження досьє, письмових пояснень та співбесіди з кандидатом, а також за результатами голосувань під час закритого обговорення за відповідними показниками, сумарний бал, отриманий за критерієм «доброчесність та професійна етика», становить 0 балів із 300 можливих, тому Комісія виснувала, що кандидат ОСОБА_1 не відповідає критерію доброчесності та професійної етики.

Представник відповідача вказав на необґрунтованість доводів ОСОБА_1 стосовно незаконності та протиправності ухваленого Комісією оскаржуваного рішення, як і нібито відсутності в ньому мотивів, за якими колегія ВККС дійшла висновку про визнання позивача таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді. Помилковими, на переконання представника Комісії, є твердження ОСОБА_1 про те, що ВККС під час проведення співбесіди вийшла за межі своїх повноважень, перевищила дискрецію, що дії Комісії є непропорційними та нею не дотримано принципів повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин, порушено право позивача на участь у процедурі кваліфікаційного оцінювання на засадах справедливості та неупередженості. Представник ВККС зауважив, що проведення та визначення результатів кваліфікаційного оцінювання ОСОБА_1 здійснено відповідачем згідно із вимогами Закону №1402-VIII і визначеними відповідно до нього регламентними процедурами, що дає підстави для висновку про відсутність з боку Комісії порушення прав та інтересів позивача. ВККС під час проведення кваліфікаційного оцінювання позивача додержано основні принципи кваліфікаційного оцінювання. ОСОБА_1 не мав перешкод у можливості представляти свої знання та уміння, доповнювати, спростовувати чи уточнювати дані, що містяться у досьє, надавати усні та письмові пояснення. У зв`язку з цим, покликання позивача щодо порушення його права на участь у процедурі кваліфікаційного оцінювання на засадах справедливості та неупередженості є безпідставними. Як убачається з проведеної Комісією співбесіди, а також мотивів ухваленого рішення від 31 липня 2025 року №240/ас-25, ОСОБА_1 не надав будь-яких заперечень або зауважень стосовно процедури другого етапу кваліфікаційного оцінювання, проведеної Комісією, як і щодо меж досліджених ВККС у складі колегії обставин та відомостей, які були обговорені під час проведення співбесіди з позивачем і враховані при ухваленні оскаржуваного рішення. Комісія під час розгляду питання щодо підтвердження здатності кандидата на посаду судді ОСОБА_1 здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді та ухвалення рішення від 31 липня 2025 року №240/ас-25 не вийшла за межі своїх повноважень, діяла відповідно до Закону №1402-VIII, Регламенту ВККС, затвердженого рішенням Комісії від 13 жовтня 2016 року №81/зп-16 (у редакції рішення ВККС від 19 жовтня 2023 року №119/зп-23, зі змінами; далі - Регламент ВККС), і Положення №20/зп-25. Рішення Комісії, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з підстав, визначених частиною третьою статті 88 Закону №1402-VIII, й ці підстави є вичерпними та розширеному тлумаченню не підлягають. Підстави скасування рішення ВККС від 31 липня 2025 року №240/ас-25, як стверджує представник Комісії, відсутні.

Представник ВККС зауважив, що обов`язок навести підстави та мотиви ухвалення рішення Комісією виконаний у повному обсязі. При цьому такий обов`язок не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожний аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, в залежності від характеру прийнятого рішення. Рішення Комісії від 31 липня 2025 року №240/ас-25, на переконання представника відповідача, містить як мотиви його ухвалення, так і підстави, на яких воно ґрунтується. Тому покликання позивача на невмотивованість оскаржуваного рішення є безпідставним, внутрішньо суперечливим і спростовним, лише його суб`єктивним сприйняттям, яке ґрунтується на власній незгоді з результатом ухваленого Комісією рішенням. Із аналізу змісту позовних вимог і обставин, якими ОСОБА_1 їх обґрунтовує, вбачається його незгода з оцінкою ВККС обставин, а також із підставами ухвалення рішення та мотивами, з яких Комісія дійшла відповідних висновків. Наведені позивачем аргументи для скасування рішення від 31 липня 2025 року №240/ас-25 фактично свідчать про намір переглянути мотиви його ухвалення та надати іншу оцінку встановленим у ньому обставинам, що буде задовольняти інтерес ОСОБА_1 . Проте перегляд мотивів оскаржуваного рішення та його виклад інакшим змістом, аніж оцінено і зазначено у рішенні, свідчило б про втручання суду у здійснення Комісією дискреційних повноважень під час проведення конкурсних процедур. Оскаржуване рішення ВККС прийняла за внутрішнім переконанням її членів із дотриманням конкурсної процедури відповідно до вимог Закону №1402-VIII та Положення №20/зп-25. Висновки Комісії зроблені за результатами дослідження досьє кандидата, висновку ГРД, пояснень позивача, який безпосередньо брав участь у співбесіді, та зібраних матеріалів.

Представник Комісії вказує, що ОСОБА_1 посилається на висновки Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, зроблені у судових рішеннях від 25 серпня 2025 року в справі №990/301/25, від 20 червня 2024 року в справі №990/2/24, від 14 листопада 2024 року в справі №990/139/24, на підставі яких стверджує, що оскаржуване рішення ВККС є свавільним проявом дискреційних повноважень, а суд має здійснити судовий контроль за реалізацією владних повноважень на підставі усталеної судової практики щодо обмеження розсуду Комісії в наданні оцінки обставинам за відповідними критеріями кваліфікаційного оцінювання. Водночас такі твердження позивача є необґрунтованими, оскільки судова практика щодо дискреції Комісії формується з урахуванням індивідуалізації правовідносин, визначених частиною другою статті 2 КАС України, та Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи №R (80) 2 від 11 березня 1980 року. Згідно із цими положеннями, дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, у тому числі Комісії, реалізуються з певною свободою вибору з кількох юридично допустимих варіантів, але завжди в межах закону, з дотриманням обґрунтованості ухвалення рішень, пропорційності та безсторонності (неупередженості) реалізації владних повноважень. Ключовим є те, що розсуд ВККС, як і будь-яке інше дискреційне рішення, має вирішуватися в кожному випадку окремо, з урахуванням усіх обставин, а не за шаблонним застосуванням прецедентів. Висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 20 червня 2024 року в справі №990/2/24 та від 14 листопада 2024 року в справі №990/139/24, на які посилається позивач, є нерелевантними, оскільки ці висновки стосуються правовідносин і питання щодо ухвалення Комісією рішення у разі наявності обґрунтованого сумніву з приводу відповідності критеріям доброчесності та професійної етики кандидата на посаду судді місцевого суду, який бере участь у процедурі добору на посаду судді. У той же час ОСОБА_1 проходив іншу процедуру - кваліфікаційне оцінювання у межах конкурсу на зайняття вакантної посади судді апеляційного суду, де застосовується дещо інший порядок і підхід в оцінюванні, який полягає у визначенні здатності кандидата здійснювати правосуддя у відповідному апеляційному суді. При цьому покликання позивача на рішення Верховного Суду від 25 серпня 2025 року в справі №990/301/25 є хибним, оскільки це судове рішення не набрало законної сили, наразі оскаржується у Великій Палаті Верховного Суду.

Представник відповідача наголосив, що саме ВККС виконує делеговане державою повноваження щодо проведення конкурсу на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів і формування суддівського корпусу з числа осіб, які за своїми особистими та моральними якостями здатні здійснювати правосуддя на професійній основі. Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово висловлювала правову позицію з приводу меж судового розсуду при наданні юридичної оцінки діям і рішенням Комісії під час вирішення питання відповідності судді визначеним у законі критеріям при проходженні ним процедури кваліфікаційного оцінювання, зокрема у постанові від 16 червня 2022 року в справі №9901/57/19, у якій акцентувала увагу на тому, що під час розгляду та ухвалення рішень у подібних правовідносинах установлена легітимна мета дій Комісії щодо з`ясування відповідності судді критеріям кваліфікаційного оцінювання, яке здійснюється членами ВККС за їх внутрішнім переконанням відповідно до результатів кваліфікаційного оцінювання. Вмотивованість кожного критерію та його елементів із урахуванням внутрішнього переконання кожного члена Комісії, і ВККС у цілому, закон не передбачає, оскільки це є способом прийняття рішення, тобто способом реалізації владних управлінських функцій. Фактичні обставини справи та зібрані докази свідчать, що Комісія при здійсненні своїх повноважень не вийшла за межі своєї компетенції та при реалізації дискреційних повноважень дотрималася вимог до діяльності суб`єктів владних повноважень, закріплених у частині другій статті 2 КАС України. ВККС дискреційне повноваження використала з легітимною метою, з якою воно було надано, - проведення кваліфікаційного оцінювання з урахуванням принципів колегіальності, публічності, рівності прав учасників, незалежності та неупередженості, об`єктивності, повного з`ясування обставин, тобто з урахуванням усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення. Таким чином, рішення Комісії від 31 липня 2025 року №240/ас-25 ґрунтується на законодавчих підставах, його зміст відповідає суті законодавчого регулювання, а підстави для його скасування відсутні. Процедура конкурсу та кваліфікаційного оцінювання стосовно позивача проведена в порядку і відповідно до вимог чинного законодавства, дії Комісії повністю відповідали нормам Закону №1402-VIII та нормативним актам, прийнятим на основі положень закону, будь-які порушення прав, свобод чи законних інтересів ОСОБА_1 як учасника процедури конкурсу та кваліфікаційного оцінювання зі сторони відповідача відсутні, оскаржуване рішення Комісії містить правові підстави та мотиви його ухвалення. Тож ВККС, ухвалюючи оскаржуване рішення, діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством України, з дотриманням критеріїв, визначених у частині другій статті 2 КАС України.

У судовому засіданні представник Комісії заперечив проти задоволення позову, просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

IІІ. Рух справи у Суді

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів Жука А.В., Мацедонської В.Е., Мельник-Томенко Ж.М., Уханенка С.А. ухвалою від 02 жовтня 2025 року визнав причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду поважними та поновив цей строк. Прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі №990/451/25 (провадження №П/990/451/25) за позовом ОСОБА_1 до ВККС про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Справу ухвалив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

21 жовтня 2025 року до Суду від ВККС надійшов відзив на позовну заяву.

29 жовтня 2025 року та 02 грудня 2025 року до Суду від ОСОБА_1 надійшли заяви про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, які Суд ухвалами від 30 жовтня 2025 року та від 08 грудня 2025 року задовольнив.

16 лютого 2026 року до Суду від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення у справі.

ІV. Фактичні обставини справи, установлені Судом

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України. Вищу юридичну освіту здобув у 2008 році в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого та отримав диплом спеціаліста за спеціальністю «Правознавство». Відповідно до пункту 3 частини першої статті 28 Закону №1402-VIII має досвід професійної діяльності адвоката, в тому числі щодо здійснення представництва в суді та/або захисту від кримінального обвинувачення щонайменше сім років (з 2010 року - індивідуальна адвокатська діяльність).

Комісія рішенням від 14 вересня 2023 року №94/зп-23 (зі змінами) оголосила конкурс на зайняття 550 вакантних посад суддів в апеляційних судах, з яких: в апеляційних судах із розгляду цивільних і кримінальних справ, а також справ про адміністративні правопорушення - 425; в апеляційних судах із розгляду господарських справ - 58; в апеляційних судах із розгляду адміністративних справ - 67.

ОСОБА_1 звернувся до ВККС із заявою про допуск до участі в Конкурсі як особа, яка відповідає вимогам пункту 3 частини першої статті 28 Закону №1402-VIII, та про проведення стосовно нього кваліфікаційного оцінювання для підтвердження здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Комісія рішенням від 04 березня 2024 року №147/ас-24 допустила до проходження кваліфікаційного оцінювання та участі в Конкурсі кандидатів, зокрема ОСОБА_1

ВККС рішенням від 19 червня 2024 року №184/зп-24 призначила кваліфікаційне оцінювання в межах Конкурсу на посаду судді, зокрема апеляційного загального суду, та встановила черговість етапів кваліфікаційного оцінювання: перший - складання кваліфікаційного іспиту; другий - дослідження досьє та проведення співбесіди.

Комісія рішенням від 11 вересня 2024 року №270/зп-24 призначила кваліфікаційний іспит під час кваліфікаційного оцінювання у межах Конкурсу та визначила черговість етапів його проведення: перший етап - тестування загальних знань у сфері права та знань зі спеціалізації відповідного суду; другий етап - тестування когнітивних здібностей; третій етап - виконання практичного завдання зі спеціалізації відповідного суду.

ВККС рішенням від 16 жовтня 2024 року №319/зп-24 затвердила кодовані та декодовані результати тестування загальних знань у сфері права та знань зі спеціалізації апеляційного загального суду (цивільна спеціалізація), складеного у межах Конкурсу. Допустила кандидатів, зокрема ОСОБА_1 , які успішно пройшли перший етап кваліфікаційного іспиту, до другого його етапу - тестування когнітивних здібностей.

Комісія рішенням від 13 січня 2025 року №9/зп-25 затвердила кодовані та декодовані результати тестування когнітивних здібностей, складеного кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах (цивільна спеціалізація) у межах Конкурсу. Допустила кандидатів, зокрема ОСОБА_1 , які успішно пройшли другий етап кваліфікаційного іспиту, до третього його етапу - виконання практичного завдання зі спеціалізації апеляційного загального суду (цивільна спеціалізація).

ВККС рішеннями від 17 квітня 2025 року №87/зп-25, №89/зп-25 затвердила кодовані та декодовані результати практичного завдання, виконаного 03-07, 10 та 11 лютого 2025 року (цивільна спеціалізація), 12-14 та 17-21 лютого 2025 року (кримінальна спеціалізація) кандидатами на посади суддів апеляційних загальних судів у межах Конкурсу. Затвердила загальні результати першого етапу «Складання кваліфікаційного іспиту» кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посади суддів апеляційних загальних судів у межах Конкурсу та допустила кандидатів на посади суддів апеляційних загальних судів, зокрема ОСОБА_1 , які успішно склали кваліфікаційний іспит, до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди» у межах Конкурсу.

За результатами першого етапу «Складання кваліфікаційного іспиту» кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посади суддів апеляційних загальних судів у межах Конкурсу ОСОБА_1 отримав 356,500 бала (показники: когнітивні здібності - 45,5; знання історії української державності - 40; знання у сфері права та зі спеціалізації суду - 136; здатність практичного застосування знань у сфері права в суді відповідного рівня та спеціалізації - 135) із 400 можливих, що свідчить про відповідність кандидата критерію професійної компетентності.

ВККС рішенням від 28 квітня 2025 року №92/зп-25 затвердила Порядок проведення першої стадії конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах, оголошеного рішенням Комісії №94/зп-23. Визначила суди, які включаються до першої групи судів на першій стадії конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах, оголошеного рішенням Комісії №94/зп-23: Житомирський апеляційний суд - 14 вакантних посад суддів; Закарпатський апеляційний суд - 10 вакантних посад суддів; Запорізький апеляційний суд - 16 вакантних посад суддів; Сумський апеляційний суд - 21 вакантна посада судді; Чернігівський апеляційний суд - 22 вакантні посади судді. Визначила, що другий етап «Дослідження досьє та проведення співбесіди» кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посади суддів, зокрема, Житомирського апеляційного суду проводить постійна колегія №3 ВККС.

ОСОБА_1 у визначений строк подав до ВККС заяву про намір претендувати на посаду судді Житомирського апеляційного суду.

Відповідно до протоколу повторного розподілу між членами Комісії від 21 травня 2025 року доповідачем із розгляду матеріалів кандидата на вакантну посаду судді апеляційного загального суду (цивільна спеціалізація) ОСОБА_1. визначено члена Комісії Чумака С.Ю.

ВККС провела спеціальну перевірку стосовно кандидата на посаду судді ОСОБА_1. і визначила, що оскільки результати цієї перевірки враховуються при ухваленні рішення Комісії за результатами кваліфікаційного оцінювання, оцінку відповідній інформації буде надано при встановленні відповідності кандидата критерію доброчесності та професійної етики.

Комісія 26 травня 2025 року звернулася до кандидатів на посади суддів в апеляційних загальних судах із листом, у якому запропонувала надати для долучення до досьє та оцінювання під час співбесіди пояснення та докази (за наявності), які, на думку кандидатів, підтверджують їх відповідність критеріям особистої та соціальної компетентності.

До ВККС 06 червня 2025 року надійшли пояснення та докази від ОСОБА_1 . Кандидат надав інформацію, яка, як він уважає, підтверджує його відповідність показникам критерію особистої компетентності: «рішучість та відповідальність», «безперервний розвиток», а також показникам критерію соціальної компетентності: «ефективна комунікація», «ефективна взаємодія», «стійкість мотивації», «емоційна стійкість».

28 липня 2025 року до ВККС надійшов висновок ГРД, затверджений 27 липня 2025 року, про невідповідність кандидата на посаду судді ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики.

30 липня 2025 року до Комісії від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення щодо обставин, викладених у висновку ГРД.

31 липня 2025 року ВККС у складі колегії: головуючого - Сергія Чумака (доповідач), членів Комісії: Андрія Пасічника, Романа Сабодаша провела співбесіду з кандидатом на посаду судді апеляційного загального суду ОСОБА_1. і ухвалила рішення №240/ас-25 «Про встановлення результатів спеціальної перевірки, дослідження досьє, проведення співбесіди та визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді апеляційного загального суду ОСОБА_1 в межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року №94/зп-23 (зі змінами)», яким визначила, що за результатами кваліфікаційного оцінювання кандидат на посаду судді апеляційного загального суду ОСОБА_1 набрав 428,83 бала та визнана ОСОБА_1 таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді.

ВККС у рішенні від 31 липня 2025 року №240/ас-25, зокрема, встановила:

- за результатами дослідження досьє, письмових пояснень та співбесіди з кандидатом, а також із урахуванням індивідуальних оцінок членів Комісії за відповідними показниками, сумарний бал, отриманий за критерієм особистої компетентності, становить 33,667 бала (рішучість та відповідальність - 17,00; безперервний розвиток - 16,67) із 50 можливих, що є нижчим за 75% (37,5 бала) від максимально можливого бала, тому Комісія виснувала, що кандидат не відповідає критерію особистої компетентності;

- за результатами дослідження досьє, письмових пояснень та співбесіди з кандидатом, а також із урахуванням оцінок членів колегії за відповідними показниками, сумарний бал, отриманий за критерієм соціальної компетентності, становить 38,667 бала (ефективна комунікація - 9,00; ефективна взаємодія - 9,00; стійкість мотивації - 10,33; емоційна стійкість - 10,33) із 50 можливих, що вище 75% (37,5 бала), тому Комісія виснувала, що кандидат відповідає критерію соціальної компетентності;

- кандидат не відповідає показнику «чесність» критерію доброчесності та професійної етики, тому Комісія оцінила цей показник у 0 балів. За результатами дослідження досьє, письмових пояснень та співбесіди з кандидатом, а також за результатами голосувань під час закритого обговорення за відповідними показниками, сумарний бал, отриманий за критерієм доброчесності та професійної етики, становить 0 балів із 300 можливих, тому Комісія виснувала, що кандидат не відповідає критерію доброчесності та професійної етики;

- таким чином, ОСОБА_1 не підтвердив здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді за критеріями особистої компетентності, доброчесності та професійної етики.

V. Позиція Суду

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства, у силу частини першої статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, визначеним у цій статті.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Верховному Суду як суду першої інстанції, згідно із частиною четвертою статті 22 КАС України, підсудні справи, зокрема, щодо оскарження, серед іншого, актів, дій чи бездіяльності ВККС. Особливості розгляду такої категорії спорів визначено у статті 266 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 92 Закону №1402-VIII Комісія є державним колегіальним органом суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України.

Порядок роботи ВККС визначається Законом №1402-VIII. Процедурні питання діяльності Комісії відповідно до цього Закону визначаються Регламентом ВККС (частина п`ята статті 92 Закону №1402-VIII).

Згідно із частиною другою статті 128 Конституції України призначення на посаду судді здійснюється за конкурсом, крім випадків, визначених законом.

30 грудня 2023 року набрав чинності Закон України від 09 грудня 2023 року №3511-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедур суддівської кар`єри» (далі - Закон №3511-IX), яким внесено зміни до Закону №1402-VIII, зокрема, викладено в новій редакції розділ IV «Порядок зайняття посади судді» та доповнено пунктами 57-61 розділ XII «Прикінцеві та перехідні положення».

Відповідно до пункту 57 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII в редакції Закону №3511-IX (згідно із Законом України від 20 листопада 2024 року №4072-IX пункт 57 визнано пунктом 57-1) ВККС завершує конкурс на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошений рішенням Комісії №94/зп-23, за правилами, які діють після набрання чинності Законом №3511-IX.

Приписи частини першої статті 79 Закону №1402-VIII встановлюють, що конкурс на зайняття вакантної посади судді проводиться відповідно до цього Закону та положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді, що затверджується ВККС, з дотриманням вимог законодавства про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків.

Загальний порядок подання заяви та документів для участі в конкурсі, порядок проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді місцевого, апеляційного, вищого спеціалізованого судів або судді Верховного Суду та внесення за результатами конкурсу до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) рекомендації про призначення кандидата на посаду судді визначено у Положенні про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді, затвердженому рішенням ВККС від 02 листопада 2016 року №141/зп-16 (у редакції рішення Комісії від 29 лютого 2024 року №72/зп-24; далі - Положення №141/зп-16), у пунктах 1.3 та 1.5 якого окреслено, що принципами проведення конкурсу є справедливість, законність, публічність, прозорість, відкритість і рівність умов для його учасників, об`єктивність, неупередженість та повага до прав людини. Конкурс на зайняття вакантних посад суддів, зокрема, апеляційного суду проводиться на основі рейтингу кандидатів за результатами кваліфікаційного оцінювання та з урахуванням особливостей, передбачених статтею 79-3 Закону №1402-VIII.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 79-2 Закону №1402-VIII ВККС проводить конкурс на зайняття вакантних посад суддів, зокрема, апеляційного суду - на основі рейтингу кандидатів за результатами кваліфікаційного оцінювання та з урахуванням особливостей, передбачених статтею 79-3 цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 79-3 Закону №1402-VIII у конкурсі на зайняття вакантної посади судді, зокрема, апеляційного суду може брати участь особа, яка відповідає вимогам до кандидата на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією, а також відповідає одній із вимог, визначених частиною першою статті 28 (для апеляційного суду) цього Закону.

ВККС у силу частини четвертої статті 79-3 Закону №1402-VIII: 1) на підставі поданих документів встановлює відповідність особи вимогам до кандидата на посаду судді, зокрема, апеляційного суду та формує його досьє. Відповідність особи критеріям компетентності, доброчесності та професійної етики встановлюється Комісією під час проведення її кваліфікаційного оцінювання як кандидата на посаду судді; 2) проводить кваліфікаційне оцінювання кандидата на посаду судді, зокрема, апеляційного суду; 3) проводить спеціальну перевірку стосовно кандидатів на посаду судді, допущених до етапу дослідження досьє та проведення співбесіди кваліфікаційного оцінювання, відповідно до статті 75 цього Закону. Результати спеціальної перевірки враховуються при ухваленні рішення Комісії за результатами кваліфікаційного оцінювання; 4) за результатами кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посаду судді, зокрема, апеляційного суду ухвалює рішення про підтвердження або непідтвердження здатності таких кандидатів здійснювати правосуддя у відповідному суді, визначає рейтинг для участі у конкурсі кандидатів, які підтвердили здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, визначає переможця конкурсу на зайняття вакантної посади судді у відповідному суді та ухвалює рішення про рекомендацію або про відмову в наданні рекомендації про призначення кандидата на посаду судді (пункт 4 у редакції Закону України від 14 травня 2025 року №4433-IX).

Як установлено у частині першій статті 83 Закону №1402-VIII, кваліфікаційне оцінювання проводиться ВККС з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями.

Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність. Кваліфікаційне оцінювання за критерієм професійної компетентності проводиться з урахуванням принципів інстанційності та спеціалізації (частини друга та третя статті 83 Закону №1402-VIII).

Відповідно до частини першої статті 85 Закону №1402-VIII кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складання кваліфікаційного іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди. Рішення про черговість етапів проведення кваліфікаційного оцінювання ухвалює ВККС. Сукупна кількість балів, які суддя (кандидат на посаду судді) може отримати на етапі дослідження досьє та проведення співбесіди, не може перевищувати 50 відсотків максимальної кількості балів кваліфікаційного оцінювання.

Згідно із частиною другою статті 85 Закону №1402-VIII кваліфікаційний іспит для цілей кваліфікаційного оцінювання є основним засобом встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критерію професійної компетентності та проводиться в порядку, передбаченому статтею 74 цього Закону, з урахуванням особливостей, встановлених цією главою (глава 1 розділу V). Кваліфікаційний іспит проводиться шляхом складання анонімних тестувань та практичного завдання. Анонімне тестування проводиться щодо когнітивних здібностей, історії української державності, загальних знань у сфері права та спеціалізації відповідного суду з урахуванням його інстанційності. Практичне завдання проводиться щодо спеціалізації відповідного суду з урахуванням його інстанційності.

У частині п`ятій статті 85 Закону №1402-VIII визначено перелік документів, які має містити досьє кандидата на посаду судді, та, згідно із приписами частини дев`ятої цієї статті, співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження досьє.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 83 Закону №1402-VIII порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються ВККС. ВРП затверджує Єдині показники для оцінки доброчесності та професійної етики судді (кандидата на посаду судді) після консультацій з ВККС, Радою суддів України та ГРД.

Комісія рішенням від 22 січня 2025 року №20/зп-25 затвердила Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення (Положення №20/зп-25), яке розроблено відповідно до Закону №1402-VIII і визначає порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання судді у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення або кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді у межах конкурсу на зайняття вакантної посади судді в апеляційному суді, вищому спеціалізованому суді або Верховному Суді, а також показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення.

Як окреслено у пунктах 1.1 та 1.2 розділу 1 Положення №20/зп-25, кваліфікаційне оцінювання - це встановлена законом та цим Положенням процедура визначення ВККС здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за критеріями компетентності (професійна, особиста, соціальна), доброчесності та професійної етики. Метою кваліфікаційного оцінювання є встановлення рівня компетентності, доброчесності та професійної етики судді (кандидата на посаду судді).

Завданням кваліфікаційного оцінювання є встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) вимогам до посади судді за критеріями компетентності (професійна, особиста, соціальна), доброчесності та професійної етики згідно з визначеними показниками. Основними принципами кваліфікаційного оцінювання є автономність, запобігання конфлікту інтересів, об`єктивність, неупередженість, прозорість, публічність, рівність умов для суддів (кандидатів на посаду судді). Кваліфікаційне оцінювання проводиться Комісією у складі, визначеному рішенням Комісії, та включає такі етапи: складання кваліфікаційного іспиту; дослідження досьє та проведення співбесіди (пункти 1.3-1.6 розділу 1 Положення №20/зп-25).

Показники відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення визначені у розділі 2 Положення №20/зп-25, у якому, зокрема, йдеться про таке.

Відповідність судді (кандидата на посаду судді) критерію професійної компетентності оцінюється (встановлюється) за такими показниками: когнітивні здібності, знання історії української державності; загальні знання у сфері права; знання зі спеціалізації суду відповідного рівня; здатність практичного застосування знань у сфері права у суді відповідного рівня та спеціалізації. Кваліфікаційне оцінювання за критерієм професійної компетентності проводиться з урахуванням принципів інстанційності та спеціалізації. Показники відповідності судді (кандидата на посаду судді) критерію професійної компетентності оцінюються на підставі результатів складення кваліфікаційного іспиту (пункти 2.1 та 2.2 розділу 2 Положення №20/зп-25).

Відповідність судді (кандидата на посаду судді) критерію особистої компетентності оцінюється (встановлюється) за такими показниками: рішучість та відповідальність; безперервний розвиток (пункт 2.4 розділу 2 Положення №20/зп-25).

Відповідність судді (кандидата на посаду судді) критерію соціальної компетентності оцінюється (встановлюється) за такими показниками: ефективна комунікація; ефективна взаємодія; стійкість мотивації; емоційна стійкість (пункт 2.8 розділу 2 Положення №20/зп-25).

Відповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям доброчесності та професійної етики оцінюється (встановлюється) за такими показниками: незалежність; чесність; неупередженість; сумлінність; непідкупність; дотримання етичних норм і бездоганна поведінка у професійній діяльності та особистому житті; законність джерел походження майна, відповідність рівня життя судді (кандидата на посаду судді) або членів його сім`ї задекларованим доходам, відповідність способу життя судді (кандидата на посаду судді) його статусу. Для оцінки відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям доброчесності та професійної етики Комісією враховуються Єдині показники для оцінки доброчесності та професійної етики судді (кандидата на посаду судді), затверджені ВРП (пункти 2.13 та 2.14 розділу 2 Положення №20/зп-25).

Згідно із пунктами 2.15-2.17 розділу 2 Положення №20/зп-25 показники, визначені пунктами 2.4, 2.8, 2.13 цього Положення, оцінюються за результатами дослідження інформації, яка міститься у суддівському досьє (досьє кандидата на посаду судді), та співбесіди. Для встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання за визначеними цим Положенням показниками також може бути досліджено загальновідому і загальнодоступну інформацію. У разі якщо інформація (відомості, дані) стосовно судді (кандидата на посаду судді) стала відома під час проведення співбесіди, така інформація (відомості, дані), якщо це можливо, невідкладно долучається членом Комісії - доповідачем до суддівського досьє (досьє кандидата на посаду судді) та досліджується для встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання.

Порядок визначення результатів кваліфікаційного оцінювання врегульований розділом 5 Положення №20/зп-25, у пунктах 5.1, 5.2, 5.5 якого визначено, що відповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання встановлюється членами Комісії шляхом оцінки відповідності визначеним показникам. Оцінка відповідності судді (кандидата на посаду судді) показникам критеріїв особистої та соціальної компетентності, доброчесності та професійної етики здійснюється членами Комісії за їх внутрішнім переконанням із застосуванням засобів їх встановлення. Показники відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання досліджуються окремо один від одного та у сукупності. Суддя (кандидат на посаду судді) вважається таким, що відповідає показнику відповідності критерію кваліфікаційного оцінювання, у разі набрання ним більше нуля балів за такий показник. У випадку, якщо суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає одному показнику, такий суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критерію. Суддя (кандидат на посаду судді) вважається таким, що відповідає критеріям соціальної та особистої компетентності, у разі набрання не менше 75 відсотків від суми максимально можливих балів за кожен із цих критеріїв за результатами їх оцінювання на етапі «Дослідження досьє та проведення співбесіди» (третє речення пункту 5.5 у редакції рішення Комісії від 30 квітня 2025 року №99/зп-25).

Відповідно до пунктів 5.6-5.8 розділу 5 Положення №20/зп-25 вага критеріїв та показників під час кваліфікаційного оцінювання визначається таким чином: критерії компетентності: Професійна компетентність (за показниками, отриманими під час кваліфікаційного іспиту) - 400 балів, з яких: рівень когнітивних здібностей - 60 балів; рівень знань з історії української державності - 40 балів; рівень загальних знань у сфері права - 50 балів; рівень знань зі спеціалізації суду відповідного рівня - 100 балів; рівень здатності практичного застосування знань у сфері права у суді відповідного рівня та спеціалізації - 150 балів; Особиста компетентність - 50 балів, з яких: рішучість та відповідальність - 25 балів; безперервний розвиток - 25 балів; Соціальна компетентність - 50 балів, з яких: ефективна комунікація - 12,5 бала; ефективна взаємодія - 12,5 бала; стійкість мотивації - 12,5 бала; емоційна стійкість - 12,5 бала. Оцінювання критеріїв (показників) особистої та соціальної компетентності на етапі «Дослідження досьє та проведення співбесіди» здійснюється Комісією у складі палати або колегії шляхом обчислення середнього арифметичного бала. У разі проведення оцінювання критеріїв (показників) особистої та соціальної компетентності на етапі «Дослідження досьє та проведення співбесіди» Комісією у складі колегії обчислення середнього арифметичного бала здійснюється на підставі оцінок всіх членів колегії. У разі проведення оцінювання критеріїв (показників) особистої та соціальної компетентності на етапі «Дослідження досьє та проведення співбесіди» Комісією у складі палати обчислення середнього арифметичного бала здійснюється на підставі оцінок членів палати, які брали участь у співбесіді під час кваліфікаційного оцінювання, без урахування однієї найвищої та однієї найнижчої оцінки. Критерії доброчесності та професійної етики - 300 балів.

У пунктах 6.19 та 6.20 розділу 6 Положення №20/зп-25 визначено, що дослідження досьє судді (кандидата на посаду судді) (далі - досьє) полягає у систематизації, аналізуванні, збиранні, уточненні даних досьє з метою попередньої оцінки відповідності судді (кандидата на посаду судді) показникам критеріїв кваліфікаційного оцінювання. Дослідження досьє здійснюється членом Комісії, визначеним для підготовки до розгляду і доповіді справи про проведення кваліфікаційного оцінювання судді (кандидата на посаду судді), (далі - доповідач).

Згідно із пунктами 6.21-6.24, 6.26-6.28 розділу 6 Положення №20/зп-25 співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження досьє та складається з таких етапів: оголошення доповіді; надання судді (кандидату на посаду судді) можливості доповнити, уточнити чи спростувати оголошену в доповіді інформацію; послідовне обговорення з суддею (кандидатом на посаду судді) показників з метою ухвалення остаточного рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді. Співбесіда проходить в засіданні Комісії у складі, визначеному рішенням Комісії. Обговорення відбувається шляхом опитування судді (кандидата на посаду судді) доповідачем і членами Комісії та надання суддею (кандидатом на посаду судді) відповідей і пояснень. Під час співбесіди обов`язково обговорюються із суддею (кандидатом на посаду судді) дані щодо його відповідності критеріям професійної етики та доброчесності. Письмові пояснення надаються суддею (кандидатом на посаду судді) протягом п`яти робочих днів з дня ознайомлення з матеріалами досьє, але не пізніше одного робочого дня до дати проведення співбесіди. Усні пояснення надаються суддею під час співбесіди. Суддя (кандидат на посаду судді), який проходить кваліфікаційне оцінювання, під час співбесіди має право надавати пояснення з питань, пов`язаних з проходженням кваліфікаційного іспиту, та щодо інформації і документів, що містяться в його досьє, надавати коментарі, документи та інформацію за розділами досьє. Члени Комісії мають право ставити судді (кандидату на посаду судді) запитання щодо оголошених під час доповіді показників, самостійно знайомитися з досьє, ставити запитання доповідачу, порушувати перед Комісією питання, які виникли під час ознайомлення з досьє.

Як визначено у пункті 6.53 розділу 6 Положення №20/зп-25, з метою сприяння Комісії у встановленні відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності для цілей кваліфікаційного оцінювання відповідно до Закону утворюється ГРД.

Згідно із частинами першою та шостою статті 87 Закону №1402-VIII ГРД утворюється з метою сприяння ВККС у встановленні відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності для цілей кваліфікаційного оцінювання. ГРД: 1) збирає, перевіряє та аналізує інформацію щодо судді (кандидата на посаду судді); 2) надає Комісії інформацію щодо судді (кандидата на посаду судді); 3) надає, за наявності відповідних підстав, ВККС висновок про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності, який додається до досьє кандидата на посаду судді або до суддівського досьє; 4) делегує уповноваженого представника для участі у засіданні Комісії щодо кваліфікаційного оцінювання судді (кандидата на посаду судді); 5) має право створити інформаційний портал для збору інформації щодо професійної етики та доброчесності суддів, кандидатів на посаду судді.

У пунктах 6.41, 6.42, 6.50 розділу 6 Положення №20/зп-25 окреслено, що за результатами кваліфікаційного оцінювання Комісія ухвалює одне із таких рішень: рішення про підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді; рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді. Рішення Комісії про непідтвердження здатності кандидата на посаду судді здійснювати правосуддя у відповідному суді є підставою для припинення подальшої його участі у конкурсі на зайняття вакантної посади судді. Рішення Комісії, ухвалене за результатами кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене з підстав та в порядку, визначених законом.

Відповідно до статті 88 Закону №1402-VIII ВККС ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді. Якщо ГРД у своєму висновку встановила, що суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критеріям професійної етики та доброчесності, Комісія може ухвалити вмотивоване рішення про підтвердження здатності такого судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді лише у разі, якщо таке рішення підтримане двома третинами голосів призначених членів Комісії, але не менше ніж дев`ятьма голосами. Суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням ВККС щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому КАС України. Рішення Комісії, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: 1) склад членів ВККС, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити; 2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Комісії, який провів кваліфікаційне оцінювання; 3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання; 4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.

На обставини чи підстави для скасування рішення ВККС від 31 липня 2025 року №240/ас-25, визначені пунктами 1-3 частини третьої статті 88 Закону №1402-VIII, ОСОБА_1 не посилається, і Суд такі не встановив.

Щодо оскарження вказаного рішення Комісії з підстав, визначених пунктом 4 частини третьої статті 88 Закону №1402-VIII, Суд наголошує, що судовий контроль за реалізацією суб`єктами владних повноважень їхніх дискреційних повноважень здійснюється за окресленими частиною другою статті 2 КАС України критеріями, і, якщо суд установить, що діяльність органу державної влади не відповідає визначеним у частині другій статті 2 КАС України критеріям, це може бути підставою для задоволення позову щодо оскарження відповідних дій (бездіяльності) чи рішення, якщо така діяльність порушує права, свободи та інтереси позивача.

ВККС є уповноваженим суб`єктом із питань проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді та прийняття рішення за його результатами, тобто є суб`єктом владних повноважень, на дії якого поширюються вимоги, встановлені статтею 2 КАС України.

Суд підтверджує, що повноваження Комісії стосовно оцінювання кандидата на посаду судді є дискреційними та виключною компетенцією її як уповноваженого органу, який на постійній основі діє в національній системі судоустрою. Жоден суб`єкт, у тому числі й суд, не вправі втручатися у здійснення ВККС компетенції щодо оцінювання кандидатів на посаду судді в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів.

Водночас у спірних правовідносинах необхідно враховувати, що правова процедура (fair procedure - справедлива процедура) є складовою принципів законності та верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади.

У Рішенні від 11 жовтня 2018 року №7-р/2018 (справа №1-123/2018(4892/17)) Конституційний Суд України зазначив, що принцип юридичної визначеності як один із елементів верховенства права не виключає визнання за органом публічної влади певних дискреційних повноважень у прийнятті рішень, однак у такому випадку має існувати механізм запобігання зловживанню ними.

Згідно із Рекомендацією №R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року під дискреційним необхідно розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за певних обставин.

З огляду на практику ЄСПЛ, за загальним правилом, національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості адміністративних актів, однак усе ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, не підтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їхня об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору.

Наведене дає підстави стверджувати, що межі дискреції ВККС у конкурсній процедурі на посаду судді відповідного суду, зокрема і ухвалення рішення за результатами проведення співбесіди з кандидатом на посаду судді, не можуть бути неосяжними та повинні підлягати судовому контролю.

Частиною першою статті 88 та частиною п`ятою статті 101 Закону №1402-VIII прямо передбачено обов`язок Комісії мотивувати рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Як окреслено у пункті 6.46 розділу 6 Положенням №20/зп-25, у мотивувальній частині рішення ВККС, ухваленого за результатами кваліфікаційного оцінювання, зазначаються отримані суддею (кандидатом на посаду судді) бали за результатами оцінювання відповідних критеріїв, інформація про відповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям компетентності, доброчесності та професійної етики, відомості про загальну кількість балів за результатами кваліфікаційного оцінювання, посилання на визначені Законом №1402-VIII підстави його ухвалення або мотиви, з яких Комісія дійшла таких висновків. За наявності висновку (інформації) ГРД про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності у мотивувальній частині також зазначаються мотиви прийняття або відхилення доводів, викладених у ньому.

Отже, рішення Комісії, ухвалене за результатами кваліфікаційного оцінювання, має містити обґрунтований висновок про те, за якими саме критеріями (компетентності, професійної етики, доброчесності), їх показниками, й на підставі яких доведених фактів, особа не відповідає вимогам для надання їй рекомендації про призначення суддею.

Вмотивованість рішення ВККС про визнання кандидата на посаду судді таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді, є не лише формальним дотриманням вимог закону, а повинна забезпечити дотримання принципу юридичної визначеності у питанні встановлення підстав для визнання кандидата на посаду судді таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Тож, відповідаючи на порушені у позовній заяві питання, Суд має перевірити викладені в оскаржуваному рішенні висновки ВККС на предмет їхньої об`єктивності та обґрунтованості.

Суд нагадує, що ОСОБА_1 успішно пройшов перший етап кваліфікаційного оцінювання - «Складання кваліфікаційного іспиту» та підтвердив здатність здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді за критерієм професійної компетентності. Цей факт не є спірним у справі №990/451/25.

Щодо другого етапу кваліфікаційного оцінювання - «Дослідження досьє та проведення співбесіди» (встановлення відповідності кандидата критеріям особистої та соціальної компетентності, доброчесності та професійної етики), то, згідно із рішенням Комісії від 31 липня 2025 року №240/ас-25, кандидат ОСОБА_1 відповідає критерію соціальної компетентності, проте не підтвердив здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді за критеріями особистої компетентності, доброчесності та професійної етики.

Висновки і результати кваліфікаційного оцінювання на етапі «Дослідження досьє та проведення співбесіди» у частині встановлення Комісією відповідності кандидата на посаду судді відповідного суду критерію соціальної компетентності ОСОБА_1 у справі №990/451/25 не оскаржує. Спірним у цій справі є рішення ВККС від 31 липня 2025 року №240/ас-25 щодо висновків, сформульованих за результатом оцінювання відповідності кандидата ОСОБА_1 на посаду судді апеляційного загального суду критеріям особистої компетентності, доброчесності та професійної етики.

Так, оцінювання кандидата на посаду судді Комісією здійснюється з метою визначення його здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді за встановленими законом критеріями, до яких належать компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо), професійна етика та доброчесність.

Оцінювання відповідності кандидата на посаду судді показникам критеріїв особистої та соціальної компетентності, доброчесності та професійної етики здійснюється членами ВККС за їх внутрішнім переконанням із застосуванням засобів їх встановлення. Водночас на Комісію покладається обов`язок наведення в ухваленому рішенні відповідних мотивів та їх обґрунтувань стосовно своєї позиції, особливо, коли виникають підстави вважати, що такий кандидат не підтвердив здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Щодо встановлення відповідності кандидата ОСОБА_1 критерію особистої компетентності, Суд зазначає таке.

Відповідність кандидата на посаду судді критерію особистої компетентності, як уже вказувалося, оцінюється (встановлюється) за такими показниками як рішучість та відповідальність, а також безперервний розвиток. Таким поняттям як «рішучість», «відповідальність», «безперервний розвиток» надано визначення у Положенні №20/зп-25.

Так, рішучість - це здатність кандидата на посаду судді вчасно приймати та не відкладати рішення у значущій для людини ситуації, навіть складні та непопулярні. Кандидат на посаду судді відповідає показнику рішучості, якщо вчасно приймає рішення, в тому числі складні та непопулярні; не відкладає рішення навіть попри наявні складнощі; демонструє розуміння невідкладності рішень, докладаючи максимальних, в тому числі додаткових/понаднормових, зусиль для їх вчасного прийняття замість того, щоб обґрунтовувати відтермінування зовнішніми чинниками (пункт 2.5 розділу 2 Положення №20/зп-25).

Відповідальність - це здатність кандидата на посаду судді брати на себе відповідальність за рішення та їх наслідки. Кандидат на посаду судді відповідає показнику відповідальності, якщо вміє оцінювати наслідки та приймати усвідомлені рішення; приймає повну особисту відповідальність за свої рішення та їх наслідки; у разі виникнення перешкод та ускладнень не шукає можливості перекласти відповідальність на інших або зняти з себе відповідальність, посилаючись на зовнішні обставини (пункт 2.6 розділу 2 Положення №20/зп-25).

Безперервний розвиток - це свідомі та послідовні зусилля кандидата на посаду судді щодо професійного саморозвитку. Кандидат на посаду судді відповідає показнику безперервного розвитку, якщо він об`єктивно оцінює свої сильні сторони та зони розвитку; запитує та відкрито сприймає зворотний зв`язок; виносить уроки з досвіду, зокрема з власних помилок, та коригує свої підходи та поведінку; має (принаймні усно) сформований план розвитку, визначає пріоритети щодо власного розвитку; регулярно займається саморозвитком, зокрема відвідує заходи з підвищення кваліфікації (тренінги, навчання, професійні конференції тощо); займає та підтримує активну позицію у фаховому середовищі, зокрема виконує наукові роботи та/або бере участь у проєктах юридичного спрямування, пише статті, колонки або блоги на правову тематику тощо (пункт 2.7 розділу 2 Положення №20/зп-25).

Вага критерію особистої компетентності та його показників визначена таким чином: особиста компетентність - 50 балів, з яких: рішучість та відповідальність - 25 балів; безперервний розвиток - 25 балів (пункт 5.6 розділу 5 Положення №20/зп-25).

У разі проведення оцінювання критерію (показників) особистої компетентності на етапі «Дослідження досьє та проведення співбесіди» Комісією у складі колегії, обчислення середнього арифметичного бала здійснюється на підставі оцінок всіх членів колегії (пункт 5.7 розділу 5 Положення №20/зп-25).

Кандидат на посаду судді вважається таким, що відповідає критерію особистої компетентності, у разі набрання не менше 75 відсотків від суми максимально можливих балів за цей критерій за результатами його оцінювання на етапі «Дослідження досьє та проведення співбесіди» (пункт 5.5 розділу 5 Положення №20/зп-25).

Установлюючи (оцінюючи) відповідність кандидата ОСОБА_1 критерію особистої компетентності, ВККС у складі колегії в оскаржуваному рішенні від 31 липня 2025 року №240/ас-25 «ІІ. Критерій особистої компетентності», посилаючись на норми пунктів 2.4-2.7, 5.5 Положення №20/зп-25, відзначила, що Положення №141/зп-16 та Положення №20/зп-25 ґрунтуються на принципі особистої відповідальності кандидата за подання повної, достовірної та переконливої інформації про його відповідність встановленим критеріям. Цей обов`язок охоплює не лише надання Комісії загальних біографічних чи майнових даних, але й відомостей, які мають значення для оцінки особистої компетентності. Таким чином, при оцінці особистої компетентності важлива роль відводиться активній участі кандидата в підтвердженні своєї відповідності встановленим показникам критерію. Пасивна позиція або надання лише формальних відомостей без належного обґрунтування, саморефлексії та фахового змісту можуть негативно впливати на оцінювання Комісією відповідного критерію. Для оцінки критерію особистої компетентності не менш важлива роль у формуванні стійкого уявлення члена Комісії про рівень відповідності кандидата на посаду судді критерію особистої компетентності відводиться співбесіді. Саме у процесі співбесіди члени Комісії мають можливість безпосередньо оцінити, чи здатен кандидат до самостійного прийняття рішень у складних обставинах, чи готовий нести персональну відповідальність за наслідки своєї професійної діяльності, а також рівень його усвідомлення потреби у постійному вдосконаленні знань, навичок і професійних якостей. Особливо важливою є здатність кандидата детально та переконливо пояснити твердження, викладені в мотиваційному листі, а також надати чіткі й узгоджені пояснення щодо відомостей, які підтверджують відповідність показникам особистої компетентності. Саме співбесіда формує остаточну оцінку кандидата на посаду судді. У зв`язку з цим ВККС підкреслила, що оцінювання особистої компетентності має індивідуальний характер і здійснюється членами Комісії за їх внутрішнім переконанням. Показники відповідності кандидата на посаду судді критеріям кваліфікаційного оцінювання досліджуються окремо один від одного та в сукупності.

Кандидат ОСОБА_1 зазначив, що рішучість та відповідальність з його боку проявляється в оскарженні до суду індивідуальної податкової консультації у справі №817/505/18, що дало змогу надалі в судовому порядку скасувати вимоги про нарахування йому боргу (недоїмки) та отримати позитивний результат у справах №№460/2058/19, 460/3900/19, 460/1828/20, 460/2064/21, 460/1357/19. Водночас він чітко усвідомлював можливі для нього негативні фінансові наслідки в разі відмови у задоволенні позовних вимог - застосування штрафу та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску. Зі спливом певного часу вказану позицію, яка вже була відображена в інших судових рішеннях, підтримав законодавець. Так, Законом №592-IX статтю 4 Закону №2464-VI доповнено частиною шостою такого змісту: «Особи, зазначені у пунктах 4 і 5 частини першої цієї статті, які мають основне місце роботи, звільняються від сплати за себе єдиного внеску за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску».

Водночас ВККС виснувала, що наведений кандидатом приклад його рішучості та відповідальності описується без чіткої демонстрації моральної дилеми чи необхідності прийняття рішень в складних умовах. Кандидат не продемонстрував прикладів застосування додаткових понаднормових зусиль. Приклад, який навів кандидат, як зауважила Комісія, стосується виключно його власних майнових інтересів, що, за відсутності інших прикладів, не може підтверджувати його відповідність критерію особистої компетентності. До того ж кандидат жодним чином не обґрунтував, чому це рішення є складним і непопулярним, адже захист власних майнових інтересів є природним і не повинно викликати в особи якихось внутрішніх складнощів. Посилання кандидата на можливе застосування до нього штрафних санкцій також Комісія не сприйняла як обставину, що свідчить про його відповідальність, оскільки ж знову стосується власних майнових інтересів, які кандидат намагався захистити і відвернути негативні для себе наслідки.

Окрім того ВККС звернула увагу на те, що ОСОБА_1 у 2024 році взяв під опіку неповнолітню дитину. Водночас він не зазначив це як приклад своєї рішучості та відповідальності. На запитання членів Комісії стосовно цього, кандидат не надав зрозумілих пояснень та обґрунтувань, пославшись на те, що суспільством під час війни такі дії сприймаються неоднозначно. Натомість Комісія наголосила, що якщо особа щиро і відповідально ставиться до взятого на себе обов`язку щодо опіки над дитиною, то таке рішення не повинно викликати в неї якихось сумнівів у правильності своїх дій. Також у контексті цієї обставини ВККС указала, що при заповненні майнової декларації за 2024 рік кандидатом не були задекларовані майнові права дитини, над якою він узяв опіку, в сім`ї його тещі, про що докладніше буде зазначено в розділі щодо відповідності кандидата критерію доброчесності та професійної етики. Пояснення кандидата, що він не розібрався з кількістю днів користування дитиною майном в іншій сім`ї, на переконання Комісії, є прикладом безвідповідального ставлення до своїх обов`язків як опікуна.

За результатами дослідження досьє та проведеної співбесіди ВККС оцінила показник «рішучість та відповідальність» у 17,00 балів (бали, виставлені членами Комісії, - 18, 17, 16).

На підтвердження показника «безперервний розвиток» кандидат ОСОБА_1 зазначив, що ним на виконання вимог Закону №5076-VI і Порядку підвищення кваліфікації адвокатів регулярно здійснюється підвищення кваліфікації (участь у семінарах) з метою отримання не менше ніж 12 залікових годин на рік. У роботі він завжди вивчає актуальні правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду щодо застосування норм права у правовідносинах, що є предметом спорів, у яких він бере участь. У 2024 році отримав диплом магістра за спеціальністю «Економіка». Також під час співбесіди додав, що брав участь у конкурсах, надає безоплатну правову допомогу.

Водночас Комісія звернула увагу на те, що у пункті 2.5 розділу 2 «Освіта» анкети кандидата на посаду судді ОСОБА_1 зазначив, що участі в заходах з підвищення кваліфікації не брав. На запитання члена ВККС щодо цього, кандидат не зміг чітко надати відповідь щодо причин незаповнення цього пункту анкети, зазначивши лише, що це є його упущенням і він не може пояснити, чому так зробив.

У контексті звернень кандидата з позовами в порядку адміністративного судочинства, на запитання члена Комісії - доповідача, яке рішення ЄСПЛ висвітлює концепцію «належного врядування», ОСОБА_1 не зміг відповісти.

У підсумку Комісія виснувала, що під час проведення співбесіди виникли обґрунтовані сумніви в достатній відповідності кандидата показнику «безперервний розвиток». За результатами дослідження досьє та проведеної співбесіди ВККС оцінила цей показник у 16,67 балів (бали, виставлені членами Комісії, - 17, 16, 17).

Комісія у складі колегії в оскаржуваному рішенні дійшла висновку, що надана ОСОБА_1 інформація письмово і під час співбесіди не продемонструвала належний рівень рішучості та відповідальності, а також безперервного розвитку кандидата. За результатами дослідження досьє, письмових пояснень та співбесіди з кандидатом, а також із урахуванням індивідуальних оцінок членів Комісії за відповідними показниками, сумарний бал, отриманий за критерієм особистої компетентності, становить 33,667 бала із 50 можливих, що є нижчим за 75% (37,5 бала) від максимально можливого бала, тому ВККС виснувала, що кандидат ОСОБА_1 не відповідає критерію особистої компетентності.

Суд констатує, що під час співбесіди ВККС із ОСОБА_1 обговорювалися питання щодо наведеної кандидатом інформації, яка, як він уважає, підтверджує його відповідність показникам критерію особистої компетентності: «рішучість та відповідальність», «безперервний розвиток», й отримано відповіді, яким надана оцінка з урахуванням внутрішнього переконання кожного члена Комісії.

В оскаржуваному рішенні від 31 липня 2025 року №240/ас-25 ВККС навела мотиви, з яких дійшла висновку, чому надана кандидатом ОСОБА_1 інформація письмово і під час співбесіди не продемонструвала належний рівень його рішучості, відповідальності та безперервного розвитку.

Мотивуючи оцінку відповідності кандидата ОСОБА_1 показникам критерію особистої компетентності: «рішучість та відповідальність», «безперервний розвиток», Комісія у рішенні від 31 липня 2025 року №240/ас-25 зазначила як наведену кандидатом інформацію (пояснення) щодо відповідності цим показникам, так і мотиви, з яких, на переконання ВККС, така інформація (пояснення) не продемонструвала достатній рівень рішучості, відповідальності та безперервного розвитку кандидата.

На переконання ОСОБА_1 , приклади, зазначені ним на підтвердження відповідності показникам особистої компетентності, відповідають визначенню таким поняттям як «рішучість», «відповідальність» та «безперервний розвиток», наведеним у Положенні №20/зп-25, проте такі оцінені ВККС необ`єктивно. Тобто доводи позивача фактично зводяться до незгоди з оцінкою відповідності показникам критерію особистої компетентності та виставленими йому членами Комісії балами.

Натомість Суд указує, що оцінка відповідності кандидата на посаду судді показникам критерію особистої компетентності здійснюється членами ВККС за їх внутрішнім переконанням із застосуванням засобів їх встановлення, що ґрунтується на всебічному, окремо один від одного та сукупному дослідженні таких показників. При цьому відсутність в оскаржуваному рішенні Комісії покликання на певні обставини не свідчить про те, що такі обставини не були враховані під час ухвалення рішення.

Як зазначив позивач, оскарження ним податкової консультації було наміром змінити підхід до адміністрування єдиного внеску, за наявності законодавчо визначеного обов`язку (на той час) щодо сплати самозайнятою особою єдиного внеску незалежно від отриманого доходу, що свідчить про прийняття складного та непопулярного рішення.

Зі змісту рішення від 31 липня 2025 року №240/ас-25 вбачається, що Комісія, врахувавши інформацію, пояснення та відповіді ОСОБА_1 , дійшла висновку, що наведений кандидатом приклад його рішучості та відповідальності описується без чіткої демонстрації моральної дилеми чи необхідності прийняття рішень в складних умовах. Кандидат не продемонстрував прикладів застосування додаткових понаднормових зусиль. Приклад, який навів кандидат (оскарження до суду індивідуальної податкової консультації, що дало змогу надалі в судовому порядку скасувати вимоги про нарахування боргу (недоїмки) та отримати позитивний результат), як зауважила Комісія, стосується виключно його власних майнових інтересів, що, за відсутності інших прикладів, не може підтверджувати його відповідність критерію особистої компетентності. До того ж кандидат жодним чином не обґрунтував, чому відповідне рішення є складним і непопулярним, адже захист власних майнових інтересів є природним і не повинно викликати в особи якихось внутрішніх складнощів. Посилання кандидата на можливе застосування до нього штрафних санкцій також Комісія не сприйняла як обставину, що свідчить про його відповідальність, оскільки ж знову стосується власних майнових інтересів, які кандидат намагався захистити і відвернути негативні для себе наслідки.

Окрім того ВККС звернула увагу, що ОСОБА_1 у 2024 році взяв під опіку неповнолітню дитину. Водночас він не зазначив це як приклад своєї рішучості та відповідальності, а на запитання членів Комісії стосовно цього, не надав зрозумілих пояснень та обґрунтувань, пославшись на те, що суспільством під час війни такі дії сприймаються неоднозначно. Натомість Комісія наголосила, що якщо особа щиро і відповідально ставиться до взятого на себе обов`язку щодо опіки над дитиною, то таке рішення не повинно викликати в неї якихось сумнівів у правильності своїх дій.

ОСОБА_1 також послався на те, що ВККС знизила йому бали за показник «безперервний розвиток» через незазначення в анкеті кандидата на посаду судді інформації про підвищення кваліфікації, однак не врахувала надані ним пояснення та документи про підвищення кваліфікації. Водночас зі змісту рішення від 31 липня 2025 року №240/ас-25 випливає, що відповідне питання було предметом обговорення під час співбесіди з позивачем. Також варто нагадати, що відсутність в оскаржуваному рішенні ВККС покликання на певні обставини, враховуючи їх велику кількість, не свідчить про їх неврахування під час ухвалення рішення.

У рішенні від 31 липня 2025 року №240/ас-25 Комісія, серед іншого, звернула увагу на те, що в анкеті кандидата на посаду судді ОСОБА_1 указав, що участі в заходах з підвищення кваліфікації не брав, а на запитання члена ВККС не зміг чітко надати відповідь щодо причин незаповнення цього пункту анкети, зазначивши лише, що це є його упущенням і він не може пояснити, чому так зробив.

З приводу запитання члена Комісії - доповідача, яке рішення ЄСПЛ висвітлює концепцію «належного врядування», на яке ОСОБА_1 не зміг відповісти, то таке було поставлене у контексті звернень кандидата з позовами в порядку адміністративного судочинства, зважаючи на надані ним пояснення.

Суд уважає за необхідне зауважити, що саме кандидат на посаду судді зобов`язаний доводити свою відповідність встановленим критеріям під час кваліфікаційного оцінювання, тобто саме на кандидата покладається тягар підтвердження відповідності встановленим вимогам.

ОСОБА_1 під час співбесіди була надана можливість доповнити та уточнити свої пояснення щодо відповідності показникам критерію особистої компетентності. Комісія заслухала інформацію, пояснення та відповіді, надані позивачем на підтвердження його рішучості, відповідальності та безперервного розвитку. Членами ВККС оцінені надані кандидатом документи і його відповіді під час обговорення показників особистої компетентності на співбесіді, та, на переконання Суду, в оскаржуваному рішенні від 31 липня 2025 року №240/ас-25 Комісія навела достатні факти, які зумовили обґрунтовані сумніви у відповідності ОСОБА_1 як кандидата на посаду судді апеляційного загального суду критерію особистої компетентності. Невідповідність кандидата на посаду судді критерію особистої компетентності, встановлена Комісією під час співбесіди, не нівелюється лише незгодою позивача.

Щодо встановлення відповідності кандидата ОСОБА_1 критерію доброчесності та професійної етики, Суд зазначає таке.

У частині дев`ятій статті 69 Закону №1402-VIII визначено, що кандидат на посаду судді відповідає критерію доброчесності, якщо відсутні обґрунтовані сумніви у його незалежності, чесності, неупередженості, непідкупності, сумлінності, у дотриманні ним етичних норм, у його бездоганній поведінці у професійній діяльності та особистому житті, а також щодо законності джерел походження його майна, відповідності рівня життя кандидата на посаду судді або членів його сім`ї задекларованим доходам, відповідності способу життя кандидата на посаду судді його попередньому статусу.

Поняття «обґрунтовані сумніви» означає, що сумніви повинні бути підкріплені конкретними фактами або доказами, які можуть викликати сумнів у правильності або законності певного рішення, дії чи бездіяльності, а також достовірності наданих (у цьому випадку) кандидатом на посаду судді відповідних пояснень, які Комісія ставить під сумнів.

Критерій доброчесності є надзвичайно важливим з огляду на те, яку роль відіграє судова влада у становленні правової держави. Саме доброчесність є ключовою категорією у формуванні морально-етичного образу суддів, запорукою формування довіри народу до суддів та судової влади в цілому.

Тож особа, яка претендує зайняти посаду судді має демонструвати високі стандарти поведінки - дотримуватися вимог законодавства та загальноприйнятих в українському суспільстві норм моралі як на етапі перебування в статусі кандидата, так і до набуття такого статусу, а їх порушення має враховуватися під час оцінки доброчесності кандидата на посаду судді.

Авторитет та довіра до судової влади формуються залежно від персонального складу судів, від осіб, які обіймають посади суддів і формують суддівський корпус. Саме тому важливо, щоб кандидат на посаду судді, як і суддя, не допускав будь-якої неналежної (недоброчесної, неетичної) поведінки як у професійній діяльності, так і в особистому житті, яка може поставити під сумнів відповідність кандидата критерію доброчесності, що негативно вплине на суспільну довіру до судової влади у зв`язку з таким призначенням.

Від професійних та моральних якостей суддів залежить рівень здійснення правосуддя в державі, тому особисті й моральні якості кандидата на посаду судді поряд із професійними якостями є визначальними характеристиками під час вирішення питання про призначення його на посаду.

Таким чином, оскільки кандидат на посаду судді претендує на одержання повноважень посадової особи, уповноваженої на виконання функцій держави, - здійснення правосуддя, то під час вирішення питання про підтвердження здатності кандидата здійснювати правосуддя, ВККС зобов`язана врахувати всі обставини, які перешкоджають кандидату на посаду судді обійняти таку посаду, зокрема ті, що можуть негативно вплинути на довіру суспільства до судової влади у зв`язку з призначенням такого кандидата.

Відповідність кандидата на посаду судді критеріям доброчесності та професійної етики відповідно до пункту 2.13 розділу 2 Положення №20/зп-25 оцінюється (встановлюється) за такими показниками: незалежність; чесність; неупередженість; сумлінність; непідкупність; дотримання етичних норм і бездоганна поведінка у професійній діяльності та особистому житті; законність джерел походження майна, відповідність рівня життя кандидата на посаду судді або членів його сім`ї задекларованим доходам, відповідність способу життя кандидата на посаду судді його статусу.

Критерії доброчесності та професійної етики оцінюються у 300 балів (пункт 5.8 розділу 5 Положення №20/зп-25).

Пунктами 5.9, 5.11-5.13 розділу 5 Положення №20/зп-25 визначено, що Комісія керується презумпцією, відповідно до якої кандидат на посаду судді відповідає критеріям доброчесності та професійної етики. Ця презумпція є спростовною, а рівень такої відповідності підлягає з`ясуванню під час кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді. Під час оцінювання відповідності кандидата на посаду судді критеріям кваліфікаційного оцінювання враховуються обставини, що вказують на істотність порушення правил та/або норм, зокрема: тяжкість діяння та його наслідки, суб`єктивна сторона поведінки, історичний контекст події, систематичність, давність порушення тощо. Кількість балів за результатами оцінювання відповідності кандидата на посаду судді критеріям доброчесності та професійної етики може бути знижена на 15 балів за кожне виявлене порушення (одне суттєве або декілька менш суттєвих) правил та/або норм. Кандидат на посаду судді не відповідає критеріям доброчесності та професійної етики, якщо остаточна кількість набраних ним балів є меншою 225. Істотність порушень встановлюється Комісією при закритому обговоренні і визначається шляхом голосування. Кожне зниження балів повинно бути мотивовано в рішенні Комісії.

Відповідно до пункту 6.54 розділу 6 Положення №20/зп-25 розгляд Комісією інформації щодо кандидата на посаду судді, висновку про невідповідність кандидата на посаду судді критеріям професійної етики та доброчесності, що надані ГРД, здійснюється в порядку, визначеному Регламентом ВККС, у пункті 120 параграфу 9 розділу ІІ якого окреслено, що висновок або інформація ГРД розглядаються Комісією під час проведення співбесіди та дослідження досьє кандидата на посаду судді на відповідному засіданні з метою встановлення наявності або спростування обґрунтованого сумніву щодо відповідності кандидата на посаду судді критеріям доброчесності та професійної етики.

Для оцінки відповідності кандидата на посаду судді критеріям доброчесності та професійної етики Комісією, згідно із пунктом 2.14 розділу 2 Положення №20/зп-25, враховуються Єдині показники для оцінки доброчесності та професійної етики судді (кандидата на посаду судді), затверджені рішенням ВРП від 17 грудня 2024 року №3659/0/15-24 (далі - Єдині показники), у пунктах 5 та 6 розділу ІІ яких указано, що оцінювання відповідності кандидата на посаду судді Показникам здійснюється згідно з Конституцією України, вимогами законодавства України, з урахуванням актів міжнародного права та практики їх застосування. Оцінювання відповідності кандидата на посаду судді Показникам повинно здійснюватися з дотриманням права на повагу до людської гідності та до приватного і сімейного життя.

Єдині показники визначають, що оцінка доброчесності та професійної етики кандидата на посаду судді полягає в оцінюванні відповідності кандидата на посаду судді таким показникам: незалежність; неупередженість; дотримання етичних норм і бездоганна поведінка у професійній діяльності та особистому житті; чесність; сумлінність; непідкупність; законність джерел походження майна, відповідність рівня життя кандидата на посаду судді або членів його сім`ї задекларованим доходам, відповідність способу життя кандидата на посаду судді його статусу (пункт 14 розділу ІІІ). Кожному із цих показників надано визначення у пунктах 15-23 розділу ІІІ Єдиних показників.

Під час оцінювання має враховуватися, що кандидат на посаду судді повинен не лише відповідати визначеним показникам, а й не допускати поведінки, яка з погляду звичайної розсудливої людини може викликати сумніви у такій відповідності.

Кандидат, який бере участь у конкурсі на посаду судді, повинен усвідомлювати, що усі обставини його життя можуть бути предметом уваги та обговорення. І лише у разі його відповідності найвищим стандартам поведінки він може бути визнаний таким, що відповідає відповідним критеріям.

У пункті 18 розділу ІІІ Єдиних показників визначено, що чесність - правдивість, принциповість, щирість судді (кандидата на посаду судді) у професійній діяльності та особистому житті.

Суддя (кандидат на посаду судді) відповідає показнику чесності, якщо, зокрема, але не виключно: 1) завжди, а не лише під час виконання своїх посадових обов`язків, поводився відповідно до свого статусу, проявляв гідність і добропорядність, діяв згідно з вимогами законодавства, правилами професійної етики, вимогами академічної доброчесності, іншими етичними нормами щодо чесності; 2) надав достовірну та відому йому інформацію в деклараціях доброчесності судді (декларації доброчесності кандидата на посаду судді), деклараціях родинних зв`язків судді (декларації родинних зв`язків кандидата на посаду судді), деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, про яку має бути обізнаний; 3) надав правдиві усні та/або письмові відомості під час участі в доборі, конкурсі, кваліфікаційному оцінюванні, дисциплінарному провадженні, інших юридичних процедурах, у яких такий суддя (кандидат на посаду судді) брав та/або бере участь; не приховував таких відомостей за наявності підстав вважати, що вони були йому відомі, крім випадків, коли законодавство дозволяє відмовлятись від надання інформації; 4) під час досягнення професійних цілей та успіхів дотримувався етичних принципів щодо себе чи членів своєї сім`ї; 5) під час набуття права на об`єкти цивільних прав, отримання інших благ, переваг, пільг чи статусу, виконання обов`язків, вирішення спорів не допускав поведінки, яка на думку звичайної розсудливої людини може завдати шкоди авторитету правосуддя чи знизити рівень суспільної довіри до суду; 6) в особистому та професійному житті поводився так, щоб його поведінка на думку звичайної розсудливої людини була прикладом неухильного додержання принципу верховенства права, вимог законодавства та присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки; 7) докладає зусиль для того, щоб члени його сім`ї діяли відповідно до законодавства та утримувалися від поведінки, яка на думку звичайної розсудливої людини може завдати шкоди авторитету правосуддя чи знизити рівень суспільної довіри до суду.

Установлюючи (оцінюючи) відповідність кандидата ОСОБА_1 критерію доброчесності та професійної етики, ВККС у складі колегії в оскаржуваному рішенні від 31 липня 2025 року №240/ас-25 «ІV. Критерій доброчесності та професійної етики» відзначила, що доброчесність та професійна етика ? це взаємопов`язаний комплекс морально-етичних якостей кандидата на посаду судді, що підтверджує його незалежність, чесність та відкритість як у службовій діяльності, так і поза її межами. Він охоплює принципи неупередженості, непідкупності, відповідального ставлення до етичних норм та бездоганної поведінки у професійній діяльності та особистому житті. Цей комплекс також включає законність джерел походження майна кандидата на посаду судді, відповідність рівня його життя та життя членів його сім`ї задекларованим доходам, а також узгодженість способу життя кандидата із його попереднім правовим статусом.

Таким чином, як наголосила Комісія, доброчесність і професійна етика є фундаментальними критеріями, які забезпечують суспільну довіру до судової влади та гарантують дотримання принципів верховенства права.

Функціонування судової влади, до складу суддівського корпусу якої входитимуть судді, які не відповідають критеріям доброчесності та професійної етики, є таким, що не відповідає очікуванням суспільства та фактично ставить під загрозу інтереси національної безпеки, громадського порядку та захист прав і свобод людей.

І хоча Комісія виходить із того, що кандидат на посаду судді відповідає критеріям доброчесності та професійної етики, однак така презумпція є спростовною, а рівень відповідності критерію доброчесності та професійної етики підлягає з`ясуванню у процесі кваліфікаційного оцінювання.

ВККС зауважила про врахування для оцінки відповідності кандидата на посаду судді критеріям доброчесності та професійної етики Єдиних показників і зазначила, що до Комісії 28 липня 2025 року надійшов висновок ГРД про невідповідність кандидата на посаду судді ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики, затверджений 27 липня 2025 року, а саме:

1. Кандидат не відповідає критеріям доброчесності та професійної етики за показниками «Відповідність рівня життя задекларованим доходам» (пункт 22 Єдиних показників).

Суддя (кандидат на посаду судді) або пов`язана з ним особа отримали майно, дохід або вигоду, легальність походження яких, на думку розсудливого спостерігача, викликає обґрунтовані сумніви (підпункт 2.2 пункту 2 Індикаторів визначення невідповідності суддів (кандидатів на посаду судді) критеріям доброчесності та професійної етики, затверджених рішенням ГРД від 16 грудня 2020 року (далі - Індикатори)).

Кандидат тривалий час працює адвокатом та має великий досвід у представленні інтересів третіх осіб в суді. Водночас у жодній з його декларацій не відображено доходу самозайнятої особи (адвоката), що може свідчити про те, що кандидат не декларує реальний дохід від адвокатської діяльності та ухиляється від сплати податків.

Крім того, розміри доходів кандидата виглядають заниженими, на думку розсудливого спостерігача, і не відповідають середнім по ринку серед адвокатів із подібним стажем.

Також, за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, офіційних доходів кандидата не вистачило б на придбання активів, які наявні у власності подружжя. До цих обставин уже привертали увагу громадські організації, зокрема, ГО «Фундація ДЕЮРЕ» у зверненні до Громадської ради міжнародних експертів, коли кандидат проходив конкурс до Вищого антикорупційного суду.

Зокрема, у 2024 році дружина кандидата придбала автомобіль преміум-класу «LEXUS NX350h» 2022 року випуску. Вартість автівки на момент придбання згідно із даними декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за 2024 рік становила 983 544 грн. Вартість автівки також є щонайменше в два рази нижчою від ринкових цін автомобілів цієї моделі такого ж року випуску.

Кандидат у поясненнях ГРД зазначив таке: «Мої доходи з 2008 року по 2024 рік складають 2 571 022,56 грн, доходи дружини з 2014 року по 2024 рік - 1 865 868,12 грн, загалом - 4 436 890,68 грн. Вказаних доходів достатньо для придбання квартири, право власності на яку зареєстроване у 2022 році, вартістю 640 323 грн. Автомобіль «Lexus NX350h» придбаний за кошти від продажу дружиною у 2023 році квартири площею 30,7 кв.м у місті Рівне, належній їй на праві особистої приватної власності. Квартира набута ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 20 липня 2013 року №293 (до нашого одруження). Вартість квартири - 239 970,00 грн. Джерела доходу: кошти батьків дружини: ОСОБА_4 та ОСОБА_9 (дохід декларанта та члена сім`ї відображений у поданій ОСОБА_4 декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2013 рік у розмірі 413 394,00 грн)».

Надавши оцінку фактам, наведеним ГРД, обговоривши та дослідивши інформацію щодо доходів кандидата і його дружини, придбання останньою у 2024 році автомобіля, Комісія визнала пояснення ОСОБА_1 у цій частині прийнятними, вказавши, що жодних доказів на їх спростування немає, тому обставини, викладені у висновку ГРД, не є достатніми для визнання кандидата таким, що не відповідає критеріям доброчесності та професійної етики, а також не свідчать про вчинення ним суттєвих порушень, які можуть мати наслідком зниження балів за критеріями доброчесності та професійної етики на 15 балів.

2. Кандидат не відповідає критеріям доброчесності та професійної етики за показником «Чесність» (пункт 18 Єдиних показників).

Суддя (кандидат на посаду судді) допускав іншу схожу поведінку, яка свідчить про недотримання ним принципу чесності (підпункт 3.17 пункту 3 Індикаторів).

У 2024 році ОСОБА_1 , будучи батьком двох неповнолітніх дітей, взяв під опіку ще одну неповнолітню дитину. Водночас дані з Єдиного державного реєстру декларацій свідчать, що підопічна проживала значну частину часу з тещею кандидата в іншому місті. У сукупності ці обставини можуть справляти враження, що опіка була оформлена з метою уникнення мобілізації і насправді відповідні обов`язки не виконувались.

Так, у 2024 році ОСОБА_1 отримав опіку над дитиною ОСОБА_2 , що відображено в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави. Водночас інформацію про цю ж дитину в декларації за 2024 рік відобразила теща кандидата, зазначивши «інший зв`язок» із дитиною. При цьому теща задекларувала, що дитина ОСОБА_2 має право користування більшістю об`єктів нерухомості, які належать тещі на праві власності, вказавши: «користування прийомною дитиною за фактом проживання з декларантом». Згадані об`єкти декларування відсутні в деклараціях самого кандидата, який задекларував опіку над дитиною.

Окрім дитини, над якою кандидат оформив опіку в 2024 році, він є батьком двох дітей.

Стосовно обставин і підстав перебування дитини ОСОБА_2 під його опікою, ОСОБА_1 пояснив, що з ІНФОРМАЦІЯ_2 розпорядженням Рівненського міського голови №546-ОПД його призначено опікуном ОСОБА_2 . Після оформлення опікунства отримав відстрочку від мобілізації до лав Збройних Сил України.

До цього ОСОБА_2 , яка має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, перебувала під опікою ОСОБА_4 (тещі) на підставі розпорядження Рівненського міського голови від 02 березня 2020 року №230-р. У грудні 2023 року ОСОБА_4 проведено оперативне втручання (хірургічна операція шийного відділу хребта), прогнозів щодо подальшого стану здоров`я не було та була ймовірність у необхідності проведення повторних медичних втручань. У зв`язку зі станом здоров`я ОСОБА_4 на той час та з урахуванням консультацій Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради (якій надано підтверджувальні документи щодо стану здоров`я опікуна) було прийнято рішення щодо зміни опікуна.

Стосовно фактичного місця проживання дитини і об`єктів нерухомості, відображених кандидатом і його тещею в деклараціях, ОСОБА_1 пояснив, що у 2024 році орієнтовно шість місяців дитина проживала з тещею, що було підставою для відображення відповідних відомостей в декларації про майновий стан останньої за 2024 рік.

Також кандидат стверджував, що дитина ОСОБА_2 проживала впродовж 30 календарних днів, що передували останньому дню звітного періоду, за його місцем проживання, це стало підставою для відображення ним у декларації відомостей про дитину як про члена сім`ї. Водночас кандидат зауважив, що дошкільний заклад дитина продовжує відвідувати за місцем проживання тещі.

Стосовно причин невідображення кандидатом у декларації за 2024 рік належних тещі об`єктів нерухомого майна, якими користується дитина, ОСОБА_1 відповів, що з часу призначення його опікуном та набуття відповідного статусу стосовно дитини (ІНФОРМАЦІЯ_2) і до кінця 2024 року вона не проживала сукупно понад 183 дні з тещею, тому об`єкти не були відображені. Водночас такі пояснення кандидата Комісія визнала суперечливими, оскільки в майновій декларації ОСОБА_4 відобразила інформацію про дитину як про члена своєї сім`ї та задекларувала її право користування належним їй ( ОСОБА_4 ) нерухомим майном.

Стосовно висновків ГРД щодо можливості встановлення опіки над дитиною, ОСОБА_1 зазначив, що розгляд питання передання опіки його дружині було виключено, оскільки теща потребувала післяопераційного догляду, який здійснювала ОСОБА_10 .

Водночас Комісія звернула увагу на те, що теща кандидата є суддею Восьмого апеляційного адміністративного суду і згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень у 2024 році систематично виконувала свої обов`язки. Так, у січні 2024 року нею ухвалено 196 судових рішень, у лютому - 280, у березні - 213, у квітні - 467, у травні - 456, у червні - 368. Аналогічними, і навіть вищими, були показники ухвалення судових рішень тещею кандидата у другому півріччі 2024 року та першому півріччі 2025 року. Тому зазначене спростовує пояснення ОСОБА_1 щодо неналежного стану здоров`я його тещі та потреби в її сторонньому догляді.

Водночас ВККС наголосила, що не має повноважень робити висновки про фіктивність оформлення опіки над дитиною, проте вважає необхідним зазначити, що обставини недекларування кандидатом у майновій декларації користування ОСОБА_2 майном, проживання дитини у ОСОБА_4 навіть після призначення опікуном ОСОБА_1 , незазначення кандидатом факту взяття на себе обов`язків опікуна як прикладу рішучості та відповідальності, викликають обґрунтовані сумніви щодо його здатності виконувати обов`язки опікуна відповідально та належним чином, про що також зазначено в розділі стосовно відповідності кандидата критерію особистої компетентності.

Під час проведення співбесіди Комісія додатково дослідила інформацію ГРД, яка сама по собі не стала підставою для висновку, але потребувала пояснень кандидата:

1. У деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за 2022-2024 роки кандидат зазначав, що паралельно з адвокатською діяльністю працює в ТОВ «Фастів Агро» технологом з агрономії. При цьому кандидат отримував за роботу непропорційно малі кошти, наприклад, у 2024 році - 3 851 грн. На думку розсудливого спостерігача, ситуація, коли практикуючий юрист за сумісництвом працює агрономом і отримує за це символічні кошти, може справляти враження, що особа могла переслідувати іншу мету, влаштовуючись агрономом (наприклад, бронювання на період мобілізації).

2. У жодній зі своїх декларацій кандидат не відобразив своє членство у Національній асоціації адвокатів України, а отже, не дотримався вимог антикорупційного законодавства.

Стосовно періоду роботи в ТОВ «Фастів Агро», ОСОБА_1 пояснив, що, перебуваючи у трудових відносинах із ТОВ «Фастів Агро» на посаді технолога з агрономії, він виконував обов`язки юрисконсульта. Товариство потребувало юридичного супроводу господарської діяльності, однак не бажало вносити зміни у штатний розпис, у зв`язку з чим його за домовленістю було прийнято на вакантну посаду технолога з агрономії за сумісництвом. За період перебування в трудових відносинах із ТОВ «Фастів Агро» (та в будь-який інший час) він не був заброньований як працівник указаного товариства.

Кандидат також пояснив, що недекларування членства у Національній асоціації адвокатів України пов`язано виключно через упущення обставин необхідності декларування такого членства. Жодного наміру приховати вказану інформацію, яка є фактично загальновідомою, не мав.

Під час співбесіди Комісією встановлено, що ОСОБА_1 працював за сумісництвом на посаді технолога з агрономії в ТОВ «Фастів Агро». Кандидат підтвердив, що освіта за спеціальністю агронома в нього відсутня, функції агронома він у товаристві не виконував, був оформлений формально, оскільки у штатному розписі не було посади юрисконсульта. Водночас Комісія зауважила, що заробітна плата за 2024 рік у сумі 3 851 грн свідчить, що і обов`язки юрисконсульта кандидатом теж не виконувались, оскільки вказана сума очевидно не відповідає розміру заробітної плати за вказаною спеціальністю. На питання членів Комісії, чим же фактично займався кандидат у ТОВ «Фастів Агро», переконливих пояснень він не надав.

Зазначені обставини, за висновками Комісії, свідчать, що фактично ОСОБА_1 уклав з товариством фіктивний трудовий договір без наміру його виконувати, що підтверджується його доходами та відсутністю освіти, необхідної для вказаної посади, а також поясненнями самого кандидата.

ВККС зауважила, що показник «чесність» означає правдивість, принциповість, щирість судді (кандидата) у професійній діяльності та особистому житті. Укладення фіктивного трудового договору без наміру виконувати обов`язки за ним, свідчить про невідповідність кандидата показнику «чесність».

З огляду на вказані вище обставини, Комісія виснувала, що кандидат не відповідає показнику «чесність», тому оцінила цей показник у 0 балів, і, пославшись на норми пункту 5.10 розділу 5 Положення №20/зп-25, констатувала, що кандидат ОСОБА_1 не відповідає критерію доброчесності та професійної етики.

Під час вирішення питання відповідності кандидата критерію доброчесності та професійної етики Комісія також урахувала інформацію, надану НАЗК, а саме: у розділі 6 «Цінне рухоме майно - транспортні засоби» декларації кандидат у відомостях про автомобіль «Lexus NX350h» (2022 року випуску) у полі «Вартість на дату набуття права» зазначив вартість автомобіля - 983 544 грн, однак його вартість відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів становить 1 073 151 грн. Разом із тим Комісія, врахувавши пояснення ОСОБА_1 щодо вказаних розбіжностей, визнала такі пояснення прийнятними, вказавши, що жодних доказів на їх спростування немає, тому зазначені вище обставини не є достатніми для визнання кандидата таким, що не відповідає критерію доброчесності та професійної етики, а також не свідчать про вчинення ним суттєвих порушень, які можуть мати наслідком зниження балів за цим критерієм на 15 балів.

Водночас ВККС підкреслила, що вона вже оцінила критерій доброчесності та професійної етики кандидата у 0 балів. Отже, за результатами дослідження досьє, письмових пояснень та співбесіди з кандидатом, а також за результатами голосувань під час закритого обговорення за відповідними показниками, сумарний бал, отриманий за цим критерієм, становить 0 балів із 300 можливих, тому Комісія у складі колегії в оскаржуваному рішенні виснувала, що кандидат ОСОБА_1 не відповідає критерію доброчесності та професійної етики.

Суд констатує, що обговорення і дослідження питання щодо опікунства позивача над дитиною ОСОБА_2 та невідображення ним у декларації за 2024 рік майна ОСОБА_4 (тещі), яким користувалася дитина, відбулося в закритому режимі.

Надані ОСОБА_1 пояснення Комісія врахувала та у рішенні від 31 липня 2025 року №240/ас-25 вказала на певні суперечності у поясненнях кандидата.

ВККС в оскаржуваному рішенні наголосила на відсутності повноважень робити висновки щодо фіктивності оформлення опіки над дитиною, водночас указала на обставини недекларування кандидатом у майновій декларації за 2024 рік користування дитиною ОСОБА_2 майном його тещі, проживання дитини у ОСОБА_4 (тещі) навіть після призначення її опікуном ОСОБА_1 , незазначення ним факту взяття на себе обов`язків опікуна як прикладу рішучості та відповідальності, про що також указано в розділі стосовно відповідності кандидата критерію особистої компетентності.

Із оскаржуваного рішення від 31 липня 2025 року №240/ас-25 також убачається, що, окрім обговорення та дослідження інформації щодо доходів кандидата і його дружини, придбання останньою у 2024 році автомобіля, Комісія, врахувавши надану їй ГРД інформацію, під час співбесіди встановила, що ОСОБА_1 працював за сумісництвом на посаді технолога з агрономії в ТОВ «Фастів Агро». При цьому кандидат підтвердив, що освіта за спеціальністю агронома в нього відсутня, функції агронома він у товаристві не виконував, був оформлений формально, оскільки у штатному розписі не було посади юрисконсульта. За 2024 рік заробітну плату отримав у сумі 3 851 грн.

Ураховуючи надані позивачем відповіді та пояснення, Комісія в оскаржуваному рішенні підсумувала, що отримана ОСОБА_1 заробітна плата свідчить, що і обов`язки юрисконсульта ним також не виконувались, оскільки зазначена сума (3 851 грн) очевидно не відповідає розміру заробітної плати за вказаною спеціальністю. На питання членів Комісії, чим же фактично займався кандидат у ТОВ «Фастів Агро», переконливих пояснень він не надав. Такі обставини, за висновками Комісії, викладеними у рішенні від 31 липня 2025 року №240/ас-25, свідчать, що фактично ОСОБА_1 уклав з товариством фіктивний трудовий договір без наміру його виконувати, що підтверджується його доходами та відсутністю освіти, необхідної для відповідної посади (технолога з агрономії), а також поясненнями самого кандидата. Укладення фіктивного трудового договору без наміру виконувати обов`язки за ним, свідчить про невідповідність кандидата показнику «чесність».

Оцінка доброчесності та професійної етики кандидата на посаду судді, як уже зазначалося, полягає в оцінюванні його відповідності відповідним показникам, серед яких визначено такий показник як «чесність», що, своєю чергою, означає правдивість, принциповість, щирість кандидата на посаду судді у професійній діяльності та особистому житті.

Як окреслено у пункті 11 розділу ІІ Єдиних показників, кандидат на посаду судді відповідає Показникам у разі відсутності невідповідності або обґрунтованого сумніву в його відповідності хоча б одному показнику.

Відповідно до пункту 5.10 розділу 5 Положення №20/зп-25 кандидат на посаду судді не відповідає критеріям доброчесності та професійної етики у разі встановлення невідповідності або наявності обґрунтованого сумніву в його відповідності хоча б одному показнику, визначеному пунктом 2.13 цього Положення. Такий кандидат на посаду судді припиняє участь у кваліфікаційному оцінюванні та визнається таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Як убачається з оскаржуваного рішення від 31 липня 2025 року №240/ас-25, Комісія, оцінивши у сукупності встановлені обставини, дійшла висновку, що ОСОБА_1 не відповідає показнику «чесність», тому оцінила цей показник у 0 балів. Таким чином, сумарний бал, отриманий за критерієм доброчесності та професійної етики, становить 0 балів із 300 можливих, тому ВККС у складі колегії виснувала, що кандидат не відповідає критерію доброчесності та професійної етики. Це рішення ухвалено Комісією у складі колегії за результатами дослідження досьє, письмових пояснень та співбесіди з кандидатом, а також за результатами голосувань під час закритого обговорення за відповідними показниками.

У позовній заяві ОСОБА_1 послався на те, що, констатуючи про його невідповідність критерію доброчесності та професійної етики за показником «чесність», ВККС не мотивувала відповідного рішення. Проте такі доводи позивача є безпідставними, оскільки у рішенні від 31 липня 2025 року №240/ас-25 Комісія навела обґрунтовані мотиви, з яких дійшла висновку про невідповідність ОСОБА_1 як кандидата на посаду судді апеляційного загального суду показнику «чесність» критерію доброчесності та професійної етики. В оскаржуваному рішенні ВККС навела чіткі та конкретні факти, які породжують обґрунтований сумнів у відповідності позивача критерію доброчесності та професійної етики за показником «чесність». Водночас ОСОБА_1 не надав достатньо аргументованих пояснень, які б спростовували встановлені Комісією факти, покладені в основу вказаного рішення. У рішенні від 31 липня 2025 року №240/ас-25 ВККС обґрунтувала, чому вона оцінила кандидата за критерієм доброчесності та професійної етики в 0 балів, у розрізі мети проведеного оцінювання.

ОСОБА_1 хоч і вказує на невмотивованість оскаржуваного рішення, проте фактично не погоджується з самою оцінкою встановлених обставин (зазначає про неповноту та необ`єктивність дослідження обставин, викривлену оцінку здатності ним здійснювати правосуддя, вихід за межі повноважень, непропорційність), уважаючи, що наведені Комісією мотиви не можуть слугувати підставою для висновку про його невідповідність критерію доброчесності та професійної етики за показником «чесність». Водночас Суд констатує, що такий висновок ВККС не видається свавільним чи необґрунтованим, таким, що є помилковим щодо фактів, і не виходить за межі виключної дискреції Комісії оцінювати кандидатів на посаду суддів. Оцінка відповідності кандидата на посаду судді показникам критерію доброчесності та професійної етики здійснюється членами Комісії за їх внутрішнім переконанням із застосуванням визначених засобів їх встановлення.

У підсумку, за висновком ВККС, викладеним у рішенні від 31 липня 2025 року №240/ас-25, ОСОБА_1 не підтвердив здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді за критеріями особистої компетентності, доброчесності та професійної етики, і такий висновок Комісії, на переконання Суду, має належне обґрунтування та підстави, які у своїй сукупності спонукали до нього.

Оскаржуване рішення ВККС від 31 липня 2025 року №240/ас-25, яким ОСОБА_1 визнано таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді, містить відповідну оцінку показників і критеріїв, отримані кандидатом бали за результатами оцінювання кожного з цих показників і критеріїв, відомості про загальну кількість балів за результатами кваліфікаційного оцінювання, а також посилання на визначені законом підстави його ухвалення та мотиви, з яких ВККС дійшла відповідних висновків.

Отже, зміст рішення від 31 липня 2025 року №240/ас-25 розкриває мотиви, якими керувалася Комісія під час його ухвалення, наявна послідовність викладення обставин, аналіз яких слугував для висновків щодо відповідної оцінки показників і критеріїв. Тобто оскаржуване рішення містить факти та обставини, які мали значення і стали підставою для ухвалення Комісією цього рішення, а також правові підстави його прийняття (приписи статей 79, 83-86, 88, 93, 101 Закону №1402-VIII, Регламенту ВККС, Положення №20/зп-25). Норми, якими ВККС керувалася під час прийняття вказаного рішення, були чіткими і зрозумілими, прогнозованими у застосуванні та відповідали критерію якості закону, не надавали їй необмежених повноважень, чітко окреслювали межі наданої Комісії дискреції, за які відповідач не вийшов. Рішення ВККС не може бути скасоване лише з підстав незгоди позивача з результатом рішення і непогодження з підставами та мотивами його ухвалення.

ОСОБА_1 стверджує про порушення його права на участь у процедурі кваліфікаційного оцінювання на засадах справедливості та неупередженості, порушення його права на справедливу процедуру, рівний доступ до участі у Конкурсі та до публічної служби. Водночас такі аргументи Суд уважає безпідставними, оскільки Комісія дотрималася принципів кваліфікаційного оцінювання та забезпечила ОСОБА_1 достатній простір для захисту своєї позиції, він не мав перешкод у можливості представляти свої знання та уміння, матеріали досьє, доповнювати, спростовувати чи уточнювати дані, що містяться у досьє, надавати усні та письмові пояснення. Під час проведення співбесіди позивачеві були забезпечені усі передбачені законом процедурні права та гарантії, й перешкод у їх реалізації Комісія не створювала.

Варто також зауважити, що законодавство не гарантує права бути призначеним на посаду судді, а лише право брати участь у конкурсі на загальних засадах. Непроходження одного з етапів конкурсу не зумовлює негативних кар`єрних наслідків, не позбавляє позивача посади, яку він обіймав раніше, не обмежує його права на подальшу професійну діяльність та не перешкоджає участі в наступних конкурсах. Висновки Комісії, сформульовані станом на конкретний момент і щодо конкретного конкурсу, не мають преюдиційного значення для майбутніх відборів, оцінювань чи конкурсів і не можуть розглядатися як такі, що порушують право позивача на доступ до суддівської професії в майбутньому чи на ефективний засіб правового захисту. Позивач повинен був усвідомлювати, що результат його участі у конкурсі може не відповідати його очікуванням, а його оцінка уповноваженим органом - не збігатися з його власною.

Щодо посилань позивача на правові висновки Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, необхідно зазначити, що висновки судів у справах щодо кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посади суддів мають індивідуальний характер, не є універсальними та автоматично застосовними до усіх випадків. Водночас сталою судовою практикою встановлено вимогу, що рішення ВККС, ухвалене за результатами оцінювання, має бути належно вмотивованим та обґрунтованим, що підлягає обов`язковій перевірці судом, що й здійснено Судом у цій справі.

Ураховуючи наведене, Суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення ВККС від 31 липня 2025 року №240/ас-25 «Про встановлення результатів спеціальної перевірки, дослідження досьє, проведення співбесіди та визначення результатів кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді апеляційного загального суду ОСОБА_1 в межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року №94/зп-23 (зі змінами)» відповідає вимогам пункту 4 частини третьої статті 88 Закону №1402-VIII щодо вмотивованості, ухвалене на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством, з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, а також відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності, визначеним статтею 2 КАС України, тому підстав для його скасування немає.

За таких обставин, відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним і скасування рішення Комісії від 31 липня 2025 року №240/ас-25, а також похідної позовної вимоги про зобов`язання ВККС повторно розглянути питання щодо підтвердження здатності ОСОБА_1 здійснювати правосуддя в апеляційному загальному суді.

VІ. Судові витрати

Понесені позивачем витрати у виді сплати судового збору за подання цього позову, за правилами статті 139 КАС України, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 255, 262, 266, 295 КАС України, Суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19 березня 2026 року.

Головуючий: О. В. Кашпур

Судді: А. В. Жук

В. Е. Мацедонська

Ж. М. Мельник-Томенко

С. А. Уханенко