Справа № 260/8550/25
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 рокуЛьвівСправа № 260/8550/25 пров. № А/857/4330/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Нагибайло Т.О.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Ліуш Б.Б.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській обл. на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.12.2025р. в адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у Закарпатській обл. до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Фермер» про примусове стягнення податкового боргу (суддя суду І інстанції: Скраль Т.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 09 год. 14 хв. 05.12.2025р., м.Ужгород; дата складання повного рішення суду І інстанції: 10.12.2025р.),-

В С Т А Н О В И В:

21.10.2025р. за допомогою системи «Електронний суд» позивач Головне управління /ГУ/ ДПС у Закарпатській обл. звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив стягнути з відповідача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю /СТзОВ/ «Фермер» податковий борг в розмірі 100167 грн. 26 коп., в тому числі пеня в розмірі 467 грн. 26 коп., за платежем 21080900 «Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за рахунок коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих СТзОВ «Фермер», та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків (а.с.1-3).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) учасників справи (а.с.20-21).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.12.2025р. заявлений позов задоволено частково; стягнуто на користь ГУ ДПС у Закарпатській обл. із СТзОВ «Фермер» податковий борг у розмірі 100167 грн. 26 коп., в т.ч. пеня у розмірі 467 грн. 26 коп., за платежем 21080900 «Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за рахунок коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих СТзОВ «Фермер»; в решті позовних вимог відмовлено (а.с.41-46).

Частково не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ГУ ДПС у Закарпатській обл., який покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду в частині відмовлених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити повністю (а.с.49-51).

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що нормами Податкового кодексу /ПК/ України визначено механізм погашення податкового боргу з юридичних осіб, який передбачає стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу як з рахунків платника у банках та інших фінансових установах обслуговуючих такого платника податків та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

При цьому, ключовою підставою для стягнення кошів у рахунок погашення податкового боргу є наявність податкового боргу, добровільно несплаченого боржником.

Предметом доказування в справах про стягнення податкового боргу є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку: наявність узгодженого грошового зобов`язання; складові основної суми боргу, штрафних (фінансових) санкцій, пені; підстави виникнення боргу; момент його виникнення; встановлення факту сплати податкового боргу в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України.

Таким чином, судом першої інстанції за наявності законодавчих підстав (доведеність існування податкового боргу) незаконно відмовлено контролюючою органу в стягненні коштів у рахунок погашення податкового боргу в законодавчий спосіб, в т.ч. за рахунок готівки.

При цьому, норми ПК України не передбачають будь-яких інших умов для застосування п.95.4 ст.95 ПК України як тільки наявність податкового боргу.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до задоволення, з наступних мотивів.

Статтею 67 Конституції України передбачено обов`язок сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Розглядувані відносини по стягненню податкового боргу регулюються приписами ПК України (тут і надалі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 якого податковим боргом слід вважати суму узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється (п.41.4 ст.41 ПК України).

Право контролюючих органів на звернення до суду з позовом щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини передбачене пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України.

Згідно п.95.1 ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п.95.2 вказаної статті).

Під час судового розгляду з`ясовано, що працівниками ГУ ДПС у Закарпатській обл. проведено фактичну перевірку СТзОВ «Фермер», за наслідками якої складено Акт перевірки № 13718/0716/РРО/30908932 від 27.09.2024р. та прийнято податкове повідомлення рішення № 05 вiд 17.10.2024р., яким до відповідача застосовано штрафну санкцію у розмірі 129700 грн. (а.с.10-13).

Вказане податкове повідомлення рішення надіслано відповідачу засобами поштового зв`язку та отримано 06.11.2024р. (а.с.14).

Відповідно до інтегрованої картки платника відповідач частково погасив податковий борг за вказаним рішенням у розмірі 30000 грн., відтак залишок до сплати за таким складає 99700 грн. (а.с.4).

Крім того, відповідачу нараховано пеню у відповідності до ст.129 ПК України у розмірі 467 грн. 26 коп. (зворот а.с.4).

ГУ ДПС у Закарпатській обл. надіслало відповідачу податкову вимогу форми «Ю» № 0-0716 від 17.03.2025р. із загальною сумою податкового боргу станом на 13.03.2025р. у розмірі 114800 грн. 11 коп. (зворот а.с.15).

Вирішуючи наведений спір, суд першої інстанції виходив з того, що сума податкового боргу відповідача складає 100167 грн. 26 коп.

Податковий борг відповідача підтверджений матеріалами справи, зокрема обліковою карткою та розрахунком податкового боргу СТзОВ «Фермер».

Оскільки податковий борг в сумі 100167 грн. 26 коп. є узгодженим, податкова вимога та податкове повідомлення-рішення, на підставі яких сформовано податковий борг, є дійсними та не скасованими, докази вжиття відповідачем заходів щодо погашення податкової заборгованості є відсутніми, а тому ця сума підлягає стягненню в судовому порядку з відповідача.

Водночас, погашення податкового боргу платника податку здійснюється шляхом: (1) стягнення грошових коштів, які знаходять на його рахунках, за рішенням суду; (2) продажу його майна, що перебуває в податковій заставі, за рішенням суду про надання дозволу; (3) стягнення коштів за рахунок готівки за рішенням суду.

З огляду на це положення, звертаючись до суду, податковий орган повинен обов`язково зазначати джерело погашення податкового боргу: кошти, готівка чи майно платника податків, оскільки від цього залежить порядок реалізації повноважень та предмет доказування у справі. Натомість, у позовній заяві позивач вказує два способи погашення податкового боргу - шляхом стягнення коштів з рахунків у банках відповідача та за рахунок готівки такого відповідача.

Як вбачається із матеріалів справи, в банківських установах на ім`я СТзОВ «Фермер» відкриті поточні банківські рахунки, з яких може проводитись стягнення податкового боргу.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення податкового боргу в заявленому розмірі за рахунок коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих СТзОВ «Фермер».

В частині стягнення боргу за рахунок готівки судом відмовлено за недоведеністю в цій частині позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до роз`яснень, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції фактично оскаржується лише в частині незадоволених (відмовлених) вимог щодо погашення податкового боргу за рахунок належної відповідачу готівки, тому судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції в розрізі спірного питання, окресленого апелянтом в поданій апеляційній скарзі.

Відповідно до приписів ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

п.87.1 ст.87 - джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

п.95.1 ст.95 - контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

п.95.3 ст.95 - стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

п.95.4 ст.95 - контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу, затверджений постановою КМ України № 1244 від 29.12.2010р. «Деякі питання реалізації статті 95 Податкового кодексу України».

Згідно з п.2 вказаного Порядку вилучення готівки у платника податків у рахунок погашення його податкового боргу здійснюється працівниками контролюючого органу (далі - працівники) з урахуванням вимог пунктів 95.2-95.5 статті 95 Податкового кодексу України.

У випадках, передбачених пунктами 95.2-95.4 статті 95 Податкового кодексу України, рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про погашення усієї суми податкового боргу видається за формою згідно з додатком 1 на підставі рішення суду про стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків.

У випадку, передбаченому пунктом 95.5 статті 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків, здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, яке видається за формою згідно з додатком 3.

Системний аналіз наведених норм, буквальний зміст п.95.1 ст.95 ПК України вказує на те, що стягнення податкового боргу здійснюється за визначеною процедурою первинно на підставі рішення суду підлягають стягненню в рахунок погашення податкового боргу кошти на рахунках платника податків у банківських/небанківських установах (тобто, безготівкових коштів), а також за рахунок готівки.

В разі недостатності таких коштів погашення податкового боргу проводиться шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що в розглядуваному випадку погашення податкового боргу може здійснюватися виключно за рахунок коштів, які знаходяться на відповідних рахунках (у безготівковій формі).

Готівка, що належить такому платнику податків, охоплюється збірним терміном «кошти, які перебувають у власності платника податків», що згадується у п.95.1 ст.95 ПК України.

По причині викладеного, в разі визначення податковим органом у поданій позовній заяві вимоги про погашення податкового боргу шляхом стягнення коштів, в тому числі, за рахунок належної платникові податків готівки, правові підстави для відмови в задоволенні такої вимоги є відсутніми.

При цьому, норми ПК України не зобов`язують податковий орган доводити відсутність безготівкових коштів та/або наявність у платника готівкових коштів на момент звернення до суду із відповідним позовом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування норм матеріального права, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Згідно ст.139 КАС України правові підстави для розподілу понесених судових витрат в суді першої та апеляційної інстанції є відсутніми.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській обл. задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.12.2025р. в адміністративній справі № 260/8550/25 скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений Головним управлінням ДПС у Закарпатській обл. позов задовольнити.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Фермер» (місцезнаходження: 89625, Закарпатська обл., Мукачівський район, с.Великі Лучки, вул.Гагаріна, буд.1, корп.А; ) в дохід бюджету суму податкового боргу в розмірі 100167 (сто тисяч сто шістдесят сім) грн. 26 коп. за рахунок коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих платника податків, та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного судового рішення: 19.03.2026р.