Справа № 200/7581/25
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2026-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року справа №200/7581/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року у справі № 200/7581/25 (головуючий суддя І інстанції Христофоров А.Б.) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , що було оформлено протоколом від 19.09.2025 № 28, про відмову надати відстрочку на підставі п. 9. ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію;

- зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути заяву, щодо надання відстрочки відповідно до п. 9. ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та прийняти рішення про надання відстрочки і зробити відповідний запис у військово-обліковому документі про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та внести відповідні дані в електронний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів Оберіг.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2025 року у справі № 200/7581/25 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , що було оформлено протоколом від 19.09.2025 № 28, про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п. 9. ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.09.2025 про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію по суті, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні та за наслідком розгляду цієї заяви прийняти рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивовану відмову в її наданні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення набрало законної сили 25 грудня 2025 року.

26 січня 2026 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла заява позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 25.11.2025, в обґрунтування якої позивач зазначив, що до теперішнього часу відповідач ніяким чином не повідомив ОСОБА_1 про виконання рішення суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 25 листопада 2025 року у справі № 200/7581/25 відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити постанову, якою встановити судовий контроль за виконанням рішення суду у справі № 200/7581/25.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Станом на час звернення з заявою про встановлення судового контролю 26 січня 2026 року відповідач не виконав рішення суду у справі № 200/7581/25.

Будь яка інформація про розгляд заяви відсутня в електронному кабінеті призовника, військовозобов`язаного (РЕЗЕРВ+).

Отже, наявні підстави вважати, що відповідач ухиляється від виконання судового рішення.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Встановлені обставини справи.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2025 року у справі № 200/7581/25, зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , що було оформлено протоколом від 19.09.2025 № 28, про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п. 9. ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.09.2025 про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію по суті, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні та за наслідком розгляду цієї заяви прийняти рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивовану відмову в її наданні.

Рішення набрало законної сили 25 грудня 2025 року.

26 січня 2026 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла заява позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 25.11.2025, в обґрунтування якої позивач зазначив, що до теперішнього часу відповідач ніяким чином не повідомив ОСОБА_1 про виконання рішення суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 200/7581/25, виходив з того, що судом не встановлено наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Європейська Комісія «За демократію через право» (Венеційська Комісія) у Доповіді про правовладдя, ухваленій на її 86-му пленарному засіданні, яке відбулося 25 26 березня 2011 року [CDL-AD(2011)003rev], зазначила, що «юридична визначеність» вимагає додержання принципу res judicata, що в тому числі охоплює виконання остаточних рішень судів (пункт 46).

Судовий контроль є одним з найефективніших способів забезпечення виконання судових рішень, оскільки є гарантією дотримання закону та прав інших суб`єктів; дозволяє мінімізувати можливість зловживань; стимулює зобов`язану особу виконувати судові рішення добровільно та без застосування до неї відповідних санкцій; передбачає можливість застосування додаткових заходів для виявлення реальних перешкод у виконанні судового рішення, зокрема шляхом реагування на це окремими судовими рішеннями; сприяє підвищенню рівня довіри суспільства до судової системи.

Схожі праві висновки зроблені Конституційним Судом України у рішенні у справі за конституційною скаргою Приватного підприємства „Генеральний будівельний менеджмент про відповідність Конституції України (конституційність) пункту 2 частини другої, частини третьої статті 321 Господарського процесуального кодексу України (щодо гарантування захисту прав і свобод особи за рішенням Європейського суду з прав людини) від 14 лютого 2024 року № 1-р(ІІ)/2024.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно зі статтею 381-1 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

На підставі частини першої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Як визначено частинами першою та другою статті 382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 382-1 КАС України встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

На підставі частини п`ятої статті 382-1 КАС України ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами.

Тому після вирішення публічно-правового спору і набрання судовим рішенням законної сили суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення.

В основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 23 квітня 2020 року у справі № 560/523/19 зазначив, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи.

Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Як свідчать матеріали справи, позивач в заяві від 26.01.2026 просив встановити судовий контроль за виконанням рішення у справі № 200/7581/25 зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення, оскільки до теперішнього часу відсутні дані про виконання відповідачем рішення суду.

Відповідно до резолютивної частини рішення у справі № 200/7581/25 ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 зобов`язаний повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.09.2025 про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію по суті, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні та за наслідком розгляду цієї заяви прийняти рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивовану відмову в її наданні.

Тобто, відповідач зобов`язаний повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.09.2025 про відстрочку від призову на військову службу та прийняти за результатом її розгляду рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивовану відмову в її наданні.

Рішення суду набрало законної сили 25 грудня 2025 року.

Як визначено в рішенні суду від 25 листопада 2025 року у справі № 200/7581/25 «(…) Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі Порядок № 560) визначає, у тому числі, процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення (…).

Відповідно до п. 60 Порядку № 560, комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.

Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних.

Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

У разі коли комісія надіслала відповідні запити до органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, строк розгляду заяви та документів, що підтверджують право військовозобов`язаного на відстрочку, не перевищує 15 календарних днів. У разі неотримання від органу державної влади, іншого державного органу відповіді на запит комісія не пізніше ніж на п`ятнадцятий день з дати реєстрації заяви приймає рішення на підставі поданих заявником документів. Про відсутність відповіді від органу державної влади, іншого державного органу на запит зазначається в протоколі.

Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6.

Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку (…)».

Отже, рішенням суду у справі № 200/7581/25 відповідача зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.09.2025 про відстрочку від призову на військову службу, яка, відповідно до пункту 60 Порядку № 260, повинна бути розглянута протягом семи календарних днів, в даному випадку з дня набрання рішенням суду від 25.11.2025 законної сили, тобто з 25.12.2025.

В разі направлення запитів до органів державної влади, інших державних органів - не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити. Також, якщо комісія надіслала відповідні запити для отримання інформації, строк розгляду заяви не перевищує 15 календарних днів. У разі неотримання від органу відповіді на запит, комісія не пізніше ніж на п`ятнадцятий день з дати реєстрації заяви приймає рішення на підставі поданих заявником документів.

Аналіз вищезазначених положень свідчить, що на час звернення позивача із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 200/7581/25, - 26.01.2026, відповідач, з врахуванням дати набрання рішенням законної сили 25.12.2025 та строків розгляду заяви про відстрочку від військової служби відповідно до п. 60 Порядку № 260, повинен був прийняти рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.09.2025 відповідно до резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.11.2025.

Між тим, інформація щодо виконання рішення суду у справі № 200/7581/25 на теперішній час відсутня.

Доказів виконання рішення суду по справі № 200/7581/25 матеріали справи не містять, а відповідачем такі докази суду не надавалися.

З огляду на відсутність доказів виконання рішення суду від 25.11.2025, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 подати звіт про виконання рішення по справі № 200/7581/21.

Відповідно до частини третьої статті 382-1 КАС України встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Оскільки рішення суду у справі № 200/7581/25 набрало законної сили 25.12.2025, приписами пункту 60 Порядку № 260 чітко визначені строки розгляду заяви про відстрочку від військової служби, тому суд вважає, що строк для подання звіту про виконання рішення суду у справі № 200/7581/25 повинен становити п`ятнадцять календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень цієї постанови апеляційного суду.

Відповідно до частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Здійснюючі апеляційний розгляд справи в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції з ухваленням постанови про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду - зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення по справі № 200/7581/254.

Згідно з частиною п`ятою статті 382-1 КАС України ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали є остаточною і оскарженню не підлягає.

Таким чином, судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 328, 329,382,382-1 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року у справі № 200/7581/25 задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року у справі № 200/7581/25 скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі № 200/7581/25 задовольнити.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 подати звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.11.2025 у справі № 200/7581/21 протягом п`ятнадцяти календарних днів з дня отримання цієї постанови до Донецького окружного адміністративного суду разом з письмовими доказами на підтвердження повного виконання судового рішення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення 23 березня 2026 року, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 23 березня 2026 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв