Справа № 120/4852/24
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2026-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 березня 2026 року

м. Київ

справа № 120/4852/24

адміністративне провадження № К/990/7897/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів: Єресько Л.О., Жука А.В.,

перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.11.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2025 у справі №120/4852/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за несвоєчасну виплату сум грошового забезпечення з 29.01.2020 по 29.06.2021, за період з 29.01.2020 по день фактичної виплати перерахованих сум;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення з 29.01.2020 по 29.06.2021, а саме за період з 29.01.2020 по день фактичної виплати перерахованих сум - 23.09.2023.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19.11.2024, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2025, позов задоволено.

Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, 11.11.2025 військова частина НОМЕР_1 через підсистему «Електронний суд» подала касаційну скаргу до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 20.11.2025 зазначену касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

24.11.2025 до Верховного Суду вдруге надійшла касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.11.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2025 у справі №120/4852/24.

Ухвалою Верховного Суду від 02.12.2025 зазначену касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

08.12.2025 втретє надійшла касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.11.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2025 у справі №120/4852/24.

Ухвалою Верховного Суду від 11.12.2025 зазначену касаційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до суду документа про сплату судового збору у визначеному Судом розмірі.

19.12.2025 до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання військової частини НОМЕР_1 про продовження процесуального строку.

Ухвалою Верховного Суду від 20.01.2026 клопотання військової частини НОМЕР_1 про продовження процесуального строку задоволено, продовжено військовій частині НОМЕР_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 11.12.2025, на десять днів із дня вручення копії цієї ухвали.

На виконання цієї ухвали 29.01.2026 скаржник направив до Суду клопотання про продовження процесуального строку.

Ухвалою Верховного Суду від 12.02.2026 відмовлено військовій частині НОМЕР_1 у задоволені клопотання про продовження процесуального строку. Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.11.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2025 повернуто скаржнику.

20.02.2026 військова частина НОМЕР_2 через підсистему «Електронний суд» вчетверте подала касаційну скаргу до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 03.03.2026 зазначену касаційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до суду касаційної інстанції: 1) документа про сплату судового збору у визначеному Судом розмірі; 2) клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із обґрунтуванням підстав для поновлення строку, підтверджених відповідними доказами.

Також скаржнику роз`яснено, що у разі невиконання вимог цієї ухвали (в частині подання клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження) в установлений судом строк у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

10.03.2026 на виконання ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху скаржником надіслано клопотання про продовження процесуального строку та про поновлення строку на касаційне оскарження.

Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження обґрунтоване тим, що військовою частиною НОМЕР_1 подаються заявки до вищестоящого розпорядника бюджетних коштів на виділення сум необхідних для сплати судового збору. Проте, станом на 10.03.2026 військова частина НОМЕР_1 чекає на надходження коштів на рахунки задля того, щоб оплатити судовий збір за подання касаційної скарги. Також зазначено, що станом на 10.03.2026 у військовій частині НОМЕР_1 було обліковано 903 судові справи. Указане, на переконання скаржника, спричиняє велику кількість діловодства щодо судових справ та навантаження на посадових осіб військової частини. Поряд з цим скаржник покликається на те, що в Україні діє воєнний стан, що призводить до деяких складнощів, а саме проблеми із фінансуванням, численними повітряними тривогами, що унеможливлюють роботи під час них, та періодичні відключення електропостачання.

Оцінивши наведені скаржником обставини та обґрунтування причин пропуску строку, вирішуючи клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження, колегія суддів зазначає наступне.

Так, частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Тобто особа, яка зацікавлена у поданні касаційної скарги, мусить вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, цілком використовувати наявні засоби та можливості, передбачені законодавством. Отже, учасники процесу мають діяти вчасно та в належний спосіб, вони не мають допускати затримки та невиправданого зволікання під час виконання своїх процесуальних обов`язків.

Також згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії "права на суд", може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання касаційної скарги здійснюється судом касаційної інстанції у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на касаційне оскарження судового рішення.

Колегія суддів зауважує, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводи ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Водночас, Суд звертає увагу, що та обставина, що повернення касаційної скарги не позбавляє повторного звернення до суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої касаційної скарги без урахування процесуальних строків, встановлених для цього, а у Суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

Невиконання скаржником вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

За усталеною практикою Верховного Суду, з метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії. При цьому, особливості організації роботи в установі жодним чином не впливає на неухильність виконання своїх процесуальних обов`язків з урахуванням часу, необхідного для вирішення внутрішніх організаційних питань, пов`язаних з процедурою узгодження і проведення платежів (здійсненням видатків бюджету).

Крім того, Суд звертає увагу, що установа чи організація, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, а обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не можуть бути підставою для реалізації суб`єктом владних повноважень права на апеляційне оскарження у будь-який необмежений час після закінчення такого строку та, відповідно, підставою для поновлення зазначеного строку.

Тобто, особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Це стосується і заявників, які діють як суб`єкти владних повноважень й, до того ж, є бюджетними установами, фінансування яких здійснюється з Державного бюджету України, в тому числі щодо видатків на сплату судового збору, а тому кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі такої установи своєчасно і у повному обсязі.

В той же час, наведені скаржником підстави пропуску строку не можуть бути визначені судом, як непереборні чи такі, що не залежали від його волевиявлення та встановлення внутрішніх організаційних моментів.

Щодо посилань скаржника на введення на території України воєнного стану.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України "Про правовий режим воєнного стану", згідно з статтею 10 якого у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Таким чином, в силу вимог закону, органи державної влади продовжують здійснювати свої повноваження в умовах воєнного стану.

Верховний Суд зауважує, що дійсно, введений в країні воєнний стан суттєво ускладнив (подекуди унеможливив) повноцінне функціонування, зокрема, органів державної влади (місцевого самоврядування). Між тим, сама по собі ця обставина, без належного її обґрунтування крізь призму неможливості ситуативного (в конкретних умовах) виконання процесуальних прав і обов`язків учасника справи, й підтвердження її належними й допустимими доказами, не може слугувати підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Посилання скаржника на оголошення повітряних тривог не можуть бути основною причиною для поновлення строку на подання касаційної скарги, такі не мають постійного та довготривалого характеру. Більш того, тривоги оголошуються у різних регіонах України, та не носять постійного, безперервного характеру.

Щодо зазначених скаржником обставин стосовно відключення світла, то такі також не носили постійного та безперервного характеру.

В той же час, наведені скаржником підстави пропуску строку не можуть бути визначені судом, як непереборні чи такі, що не залежали від його волевиявлення та встановлення внутрішніх організаційних моментів.

Водночас, касаційна скарга не містить доводів щодо об`єктивної неможливості звернутися відповідачу із цією касаційною скаргою без зайвих затримок та зволікань.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Отже, зазначені скаржником в клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження доводи не свідчать про об`єктивну неможливість звернутися відповідачу із цією касаційною скаргою без зайвих затримок та зволікань, а тому не можуть бути визнані судом поважною причиною пропуску строку, встановленого КАС України.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними, наявні підстави для відмови у відкритті касаційного провадження.

З урахуванням означеного клопотання скаржника про продовження процесуального строку не підлягає вирішенню.

Керуючись статтями 248, 329, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску військовою частиною НОМЕР_1 строку на касаційне оскарження постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2025 у справі №120/4852/24.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.11.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2025 у справі №120/4852/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіЖ.М. Мельник-Томенко Л.О. Єресько А.В. Жук