Справа № 160/6869/26
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2026-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
20 березня 2026 р.Справа №160/6869/26
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши в письмовому провадженні у м. Дніпрі клопотання Комунального закладу освіти «Спеціальна школа «Мрія» Дніпропетровської обласної ради» про забезпечення позову Комунального закладу освіти «Спеціальна школа «Мрія» Дніпропетровської обласної ради» про визнання протиправним та скасування висновку, -
20.03.2026 року Комунальний заклад освіти «Спеціальна школа «Мрія» Дніпропетровської обласної ради» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати висновок Східного офісу Держаудитслужби від 17.02.2026 щодо закупівлі UA-2025-12-17-026486-a.
Одночасно з позовом до суду подано клопотання про забезпечення позову, в якій позивач просить застосувати заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії висновку Східного офісу Держаудитслужби від 18.03.2026 щодо закупівлі UA-2025-12-17- 026486-a, складеного за результатами проведеного моніторингу, в частині зобов`язання позивача щодо припинення (розірвання) Договору № 1 від 01.01.2026 до набрання законної сили рішенням суду у справі.
Клопотання обґрунтоване тим, що оскаржуваним висновком позивача зобов`язано протягом п`яти робочих днів припинити зобов`язання за договором від 01.01.2026 № 1, оскільки невжиття заходів може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду та існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача. Вказує, що договір № 1 від 01.01.2026 виконується належним чином, шляхом забезпечення охорони дітей та персоналу закладу. Проте примусове розірвання договору протягом 5 робочих днів, призведе до невиконання бюджетних та цивільних зобов`язань, створить загрозу безпеці дітей та персоналу, а також порушить права учасників договору.
Вирішуючи питання наявності підстав для застосування заходів забезпечення позову в даній справі, суд враховує наступне.
Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, або до якого буде подано адміністративний позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Для задоволення судом поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.
Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.
Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; 4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року № 9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 року № 2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; ймовірності виникнення ускладнень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
Так, положення статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачають, що передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є клопотання сторони із зазначенням очевидних ознак можливості заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача. Тобто, у випадку звернення позивача з клопотанням про забезпечення позову він повинен обґрунтувати причини звернення з таким клопотанням. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Предметом спору у даній справі є оскарження Комунальним закладом освіти «Спеціальна школа «Мрія» Дніпропетровської обласної ради» правомірності висновку Східного офісу Держаудитслужби від 17.02.2026 щодо закупівлі UA-2025-12-17-026486-a.
Позивач зазначає, що тимчасове призупинення дії висновку Східного офісу Держаудитслужби не завдасть шкоди державі, а захистить права та інтереси дітей, персоналу закладу та позивача. Вжиття заходів забезпечення позову відповідає цілям справедливого судового процесу та принципам ефективного захисту прав сторін.
Зазначені позивачем в клопотанні про забезпечення позову обґрунтування наявності підстав для вжиття відповідних заходів суд не приймає до уваги, оскільки, як слідує зі змісту частини другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні цього питання суд повинен враховувати, серед іншого, співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.
На переконання суду, наведені заявником обставини не є обґрунтованими для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначеним заявником шляхом, оскільки матеріали заяви про забезпечення позову не містять об`єктивних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.
Всі наведені заявником доводи є припущеннями, які не підтверджуються жодними доказами. Доводи позивача, якими він обґрунтовує необхідність забезпечення позову, ґрунтуються лише на його припущенні, що без цього буде завдано шкоду законним правам та інтересам, унеможливить здійснення його господарської діяльності.
Крім того, суд зазначає, що можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено обґрунтованих підстав, що вказували б на існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі. Отже клопотання про забезпечення позову є необґрунтованим, передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.
Також, при прийнятті судового рішення за результатом розгляду клопотання про забезпечення позову суд передусім враховує ту обставнину, що предметом оскарження в поданій позивачем позовній заяві є висновок Східного офісу Держаудитслужби від 17.02.2026 щодо закупівлі UA-2025-12-17-026486-a, в той час як засобом забезпечення позову позивачем визначено зупинення дії висновку Східного офісу Держаудитслужби від 18.03.2026 щодо закупівлі UA-2025-12-17- 026486-a, що не узгоджується з заявленими позовними вимогами та метою застосування інституту забезпечення позову.
При цьому, суд роз`яснює, що позивач не позбавлений можливості ініціювати питання перед судом про доцільність забезпечення його позову на будь-якій стадії розгляду справи у разі виникнення відповідних підстав для цього.
На підставі викладеного, керуючись статтями 150-157, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні клопотання Комунального закладу освіти «Спеціальна школа «Мрія» Дніпропетровської обласної ради» про забезпечення позову Комунального закладу освіти «Спеціальна школа «Мрія» Дніпропетровської обласної ради» про визнання протиправним та скасування висновку - відмовити.
Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська