Справа № 320/8923/23
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2026-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/8923/23 Суддя (судді) першої інстанції: Головенко О.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Штульман І.В.

суддів: Кобаля М.І.,

Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльність, -

В С Т А Н О В И В:

23 лютого 2023 року, через підсистему «Електронний суд» представник позивача ОСОБА_1 (далі - позивач) - адвокат Мастюгін Євгеній Дмитрович звернувся в Київський окружний адміністративний суд з адміністративним позов до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач) про:

- визнання протиправною бездіяльність щодо неврахування заробітної плати та часткового неврахування стажу ОСОБА_1 у періоди з січня 2001 року по серпень 2001 року, з жовтня 2001 року по липень 2003 року, з вересня 2003 року по липень 2007 року, з вересня 2007 року по липень 2008 року, з вересня 2008 року по вересень 2010 року, з листопада 2010 року по листопад 2011 року, з вересня 2012 року по листопад 2013 року, з березня 2014 року по липень 2015 року, з січня 2016 року по листопад 2016 року, з січня 2017 року по березень 2020 року, а також щодо не проведення індексації її пенсії з березня 2022 року;

- зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із врахуванням її заробітної плати з січня 2001 року по серпень 2001 року, з жовтня 2001 року по липень 2003 року, з вересня 2003 року по липень 2007 року, з вересня 2007 року по липень 2008 року, з вересня 2008 року по листопад 2011 року, з вересня 2012 року по листопад 2013 року, з березня 2014 року по липень 2015 року, з січня 2016 року по листопад 2016 року, з січня 2017 року по березень 2020 року та повних місяців стажу у ці періоди на підставі довідок про заробітну плату від 24 серпня 2020 року №74, 75, 76, 77, виданих Державним унітарним підприємством Москви "Мосгортранс" з дня призначення пенсії, а саме з 19 жовтня 2020 року, а також провести індексацію її пенсії із застосуванням коефіцієнту збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення її пенсії з 01 березня 2022 року - 1,14.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо неврахування заробітної плати та часткового неврахування стажу ОСОБА_1 у періоди з січня 2001 року по серпень 2001 року, з жовтня 2001 року по липень 2003 року, з вересня 2003 року по липень 2007 року, з вересня 2007 року по липень 2008 року, з вересня 2008 року по вересень 2010 року, з листопада 2010 року по листопад 2011 року, з вересня 2012 року по листопад 2013 року, з березня 2014 року по липень 2015 року, з січня 2016 року по листопад 2016 року, з січня 2017 року по березень 2020 року, а також щодо не проведення індексації її пенсії з березня 2022 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві врахувати страховий стаж та заробітну плату за періоди з січня 2001 по серпень 2001 року, з жовтня 2001 року по липень 2003 року, з вересня 2003 року по липень 2007 року, з вересня 2007 року по липень 2008 року, з вересня 2008 року по листопад 2011 року, з вересня 2012 року по листопад 2013 року, з березня 2014 року по липень 2015 року, з січня 2016 року по листопад 2016 року, з січня 2017 року по березень 2020 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії врахуванням її заробітної плати повних місяців стажу у ці періоди на підставі довідок про заробітну плату від 24 серпня 2020 року №74, 75, 76, 77, виданих Державним унітарним підприємством Москви "Мосгортранс" з дня призначення пенсії, а саме з 19 жовтня 2020 року, а також провести індексацію її пенсії із застосуванням коефіцієнту збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення її пенсії з 01 березня 2022 року - 1,14. У задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві сплачений судовий збір у сумі 858,88 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач немотивовано, передчасно і неправомірно ухвалив нелогічне управлінське рішення - протиправно відмовив ОСОБА_1 під час розгляду заяви її про перерахунок пенсії за віком, а Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві не сприяло позивачеві у реалізації права на пенсійне забезпечення.

Не погоджуючись з рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - апелянт) звернулося до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовної заяви. Апелянт зазначає, що з 01 січня 2023 року Російська Федерація в односторонньому порядку припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення, а тому на осіб, які працювали в Росії після 01 січня 1992 року, не поширюються норми даної Угоди щодо врахування при призначенні пенсії російського трудового стажу та заробітку. Також, апелянт зазначає, що відповідач під час відмови у задоволенні заяви позивача про перерахунок пенсії ОСОБА_1 діяв у відповідності до вимог Конституції України та норм права.

Представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Мастюгіним Є.Д. подано письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти апеляційної скарги відповідача у повному обсязі та зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято правомірно, а апеляційна скарга є необґрунтованою.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

За змістом частини першої статті 309 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

За приписами частини другої статті 309 КАС України, у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним.

З матеріалів справи вбачається, що у 2022 році ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просила: визнати протиправними дії відповідач щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах; визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №2600-0303-8/152606 від 27 жовтня 2020 року; зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах як водію міського пасажирського транспорту (тролейбуса) з дня звернення за призначенням пенсії, - з 19 жовтня 2020 року, відповідно до пункту «з» частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2022 року у справі №640/29955/20, яке набрало законної сили 13 вересня 2022 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 за заявою від 19 жовтня 2020 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити з 19 жовтня 2020 року ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту «з» частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 року.

18 січня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Мастюгін Є.Д. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 із врахуванням її заробітної плати з січня 2001 року по серпень 2001 року, з жовтня 2001 року по липень 2003 року, з вересня 2003 року по липень 2007 року, з вересня 2007 року по липень 2008 року, з вересня 2008 року по вересень 2010 року, з листопада 2010 року по листопад 2011 року, з вересня 2012 року по листопад 2013 року, з березня 2014 року по липень 2015 року, з січня 2016 року по листопад 2016 року, з січня 2017 року по березень 2020 року та повних місяців стажу у ці періоди на підставі довідок про заробітну плату від 24 серпня 2020 року №№74, 75, 76, 77, виданих Державним унітарним підприємством Москви "Мосгортранс" з дня призначення пенсії, а саме з 19 жовтня 2020 року.

Листом від 14 лютого 2023 року №2600-0202-8/26305 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило у перерахунку пенсії та зарахування стажу відповідно до довідок про заробітну плату від 24 серпня 2020 року №№74, 75, 76, 77, з огляду на те, що позивач ОСОБА_1 працювала на території Російської Федарації підстави для врахування зазначених довідок відсутні.

Не погодившись з відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Мастюгін Є.Д. звернувся з даним позовом до суду за захистом порушених прав та інтересів свого довірителя ОСОБА_1 .

За приписами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV-IV (далі - Закон №1058-IV) визначено, що саме він регулює відносини між суб`єктами загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфіковано обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим законом.

Статтею 40 Закону №1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв роботи.

Згідно зі статтею 41 Закону №1058-IV, до заробітної плати для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися страхові внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 44 Закону №1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 13 лютого 2018 року по справі №358/1179/17.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Згідно абзацу другого підпункту 3 пункту 2.1 Порядку №22-1, за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо здійснити перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до абзацу тринадцятого пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16 грудня 2020 року №25-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. А відповідно до абзацу першого пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Згідно абзаців першого та другого пункту 2.10 Порядку №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала, зокрема, особа, яка звертається за пенсією. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1, під час приймання документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Спірним у даній справі є питання щодо неврахування відповідачем трудового стажу та отримання заробітної плати позивача ОСОБА_1 на території Російської Федерації.

Згідно пункту 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку №637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконаної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним Фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка до 01 січня 2004 року. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі №470/836/17.

Судом першої інстанції встановлено, і з цим погоджується колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, що у трудовій книжці ОСОБА_2 від 23 вересня 1988 року серії НОМЕР_1 (арк.27-43) зазначено період праці з січня 2001 року по серпень 2001 року, з жовтня 2001 року по липень 2003 року, з вересня 2003 року по липень 2007 року, з вересня 2007 року по липень 2008 року, з вересня 2008 року по листопад 2011 року, з вересня 2012 року по листопад 2013 року, з березня 2014 року по липень 2015 року, з січня 2016 року по листопад 2016 року, з січня 2017 року по березень 2020 року працювала у Державному унітарному підприємству Москви "Мосгортранс".

13 березня 1992 року державами-учасницями СНД підписано Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення, в якій закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (стаття 1 (далі - Угода)).

Угоду було підписано з метою взаємного визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Згідно із статтею 3 Угоди усі витрати, пов`язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Відповідно до статті 5 вказаної Угоди така розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.

Згідно з частинами другою і третьою статті 6 Угоди, для встановлення права на пенсію, у тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Згідно з положеннями статті 7 Угоди, розмір пенсії переглядається відповідно до законодавства держави - учасниці Угоди за новим місцем проживання пенсіонера з дотриманням умов, передбачених пунктом 3 статті 6 цієї Угоди.

Відповідно до статті 11 Угоди, необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Згідно із частиною другою статті 13 Угоди, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

На осіб, які працювали в Російській Федерації після 01 січня 1992 року не поширюються норми Угоди щодо врахування при призначенні пенсії російського трудового стажу та заробітку.

З огляду на наведені вище положення, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає, що вихід Російської Федерації та України з вказаної Угоди жодним чином не повинен тягнути за собою негативних наслідків для громадян України, у тому числі і для позивача під час перерахунку пенсії, а отже позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування оспорюваного рішення підлягали задоволенню.

Суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що з метою ефективного захисту прав позивача, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог ОСОБА_1 та зобов`язав належний орган врахувати страховий стаж та заробітну плату за періоди з січня 2001 року по серпень 2001 року, з жовтня 2001 року по липень 2003 року, з вересня 2003 року по липень 2007 року, з вересня 2007 року по липень 2008 року, з вересня 2008 року по листопад 2011 року, з вересня 2012 року по листопад 2013 року, з березня 2014 року по липень 2015 року, з січня 2016 року по листопад 2016 року, з січня 2017 року по березень 2020 року та повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії з врахуванням її заробітної плати повних місяців стажу у ці періоди на підставі довідок про заробітну плату від 24 серпня 2020 року №№74, 75, 76, 77, виданих Державним унітарним підприємством Москви "Мосгортранс" з дня призначення пенсії, а саме з 19 жовтня 2020 року.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині застосуванням коефіцієнту збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення її пенсії з 01 березня 2022 року - 1,14, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV, для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Порядок проведення перерахунку пенсій, відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 (далі - Порядок №124).

Пунктом 1 Порядку №124 встановлено, що він визначає механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Пунктом 2 Порядку №124 передбачено, що перерахунку підлягають пенсії відповідно Закону №1058; відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі відшкодування фактичних збитків; з урахуванням заробітку (грошового забезпечення), який визначено відповідно до частини першої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

З огляду на те, що позивачу призначена пенсія за віком, розмір якої визначається відповідно до вимог Закону №1058-IV то, відповідно до вказаного Порядку, пенсія ОСОБА_1 підлягає перерахунку, що не заперечується сторонами.

Відповідно до пункту 4 Порядку №124, коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається за такою формулою:

К=(ЗСЦ + ЗСЗ) х 50% + 1,

100%

де ЗСЦ - показник зростання споживчих цін за попередній рік (у відсотках);

ЗСЗ - показник зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (у відсотках), що визначається за такою формулою:

ЗСЗ = Псзп (1) : Псзп (2) х 100 % - 100 %,

де Псзп (1) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення;

Псзп (2) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України для фінансування виплати пенсій у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування коефіцієнт щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, може бути збільшено, але він не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарних роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається щороку Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України. При цьому в разі відсутності даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, для визначення розміру коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком зазначеного коефіцієнта для підвищення пенсії відповідно до цього Порядку.

Перерахунок пенсій, відповідно до цього Порядку, проводиться щороку з 1 березня.

Згідно пункту 5 Порядку №124, у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01 жовтня 2017 року на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.

Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Пенсії, які призначені відповідно до Закону та розмір яких не підвищено відповідно до пункту 4 Порядку №22-1, абзаців першого, другого цього пункту, з урахуванням абзаців першого, третього частин першої, другої статті 28, абзацу другого пункту 4-1 розділу Прикінцеві положення Закону, пункту 4 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" щодо підвищення пенсій, а також з урахуванням щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, що виплачується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 року №265 Деякі питання пенсійного забезпечення громадян щороку підвищуються за рішенням Кабінету Міністрів України в межах бюджету Пенсійного фонду України. Підвищення встановлюється в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, і враховується під час подальших перерахунків пенсії.

Відповідно до пункту 6 Порядку №124, під час перерахунку пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, призначених відповідно до Закону, застосовується величина оцінки одного року страхового стажу, визначена статтею 25 Закону на дату проведення перерахунку.

Під час перерахунку пенсій, відповідно до Порядку №22-1, враховуються суми доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, суми індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законодавством). Якщо внаслідок перерахунку розмір пенсії зменшується, пенсія перераховується під час наступного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

На виконання вимог вищезазначених норм у 2022, 2023 та 2024 роках прийнято постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 "Про індексацію пенсій та заходи підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", від 24 лютого 2023 року №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" та від 23 лютого 2024 року №185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році".

Пунктом 1 Постанови №118 встановлено, що у 2022 році перерахунок пенсій, згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14.

У разі, коли розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, зазначеного в абзаці другому цього пункту, не досягає 100 грн, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії.

Пунктом 4 Постанови №118 установлено з 01 березня 2022 року до пенсій, призначених відповідно до Закону №1058-IV за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2021 року включно, які не підвищуються з 01 березня 2022 року, згідно з Порядком №124, щомісячну доплату до пенсії в розмірі 135 гривень, яка виплачується додатково до встановленої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2021 року №127 "Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році" щомісячної доплати до пенсії, в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Зазначені щомісячні доплати враховуються під час наступних перерахунків пенсії у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Встановлено, що з 01 березня 2022 року розміри щомісячних компенсаційних виплат, передбачених абзацом першим пунктом 1 та абзацом першим пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2020 року №849 "Деякі питання підвищення пенсійних виплат для окремих категорій осіб у 2021 році та в подальшому", підвищуються на коефіцієнт збільшення, встановлений пунктом 1 цієї постанови (пункт 5 Постанови №118).

Судом першої інстанції встановлено, і це є правильним, що відповідач автоматично провів перерахунок пенсії позивача ОСОБА_1 з 01 березня 2022 року з урахуванням пункту 4 Постанови №118 та не здійснив індексацію її пенсії, із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,14, з мотивів, що при призначенні пенсії заявнику застосовано показник середньої заробітної плати за 2017-2029 роки (7763,17 грн).

Пункт 4 Постанови №118 є відсилочними до пунктів 2 та 3 Порядку №124 .

Згідно вказаних пунктів, перерахунку підлягають пенсії, обчислені: відповідно до Закону №1058-IV; відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі відшкодування фактичних збитків; з урахуванням заробітку (грошового забезпечення), який визначено відповідно до частини першої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб."

Перерахунку підлягають пенсії, призначені за зверненнями, які надійшли: по 31 грудня включно року, що передує року, в якому проводиться перерахунок, крім тих, які на дату проведення перерахунку переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на умовах, визначених абзацом третім частиною третьої статті 45 Закону (за зверненнями, які надійшли з 1 січня року, в якому проводиться перерахунок); в період з 1 січня року, в якому проводиться перерахунок, до дати, з якої проводиться перерахунок, обчислені відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі відшкодування фактичних збитків.

З матеріалів справи вбачається, що звернення позивача надійшло до 31 грудня 2022 року і 19 жовтня 2020 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком за Законом №1058-IV, а отже з 01 березня 2022 року та з 01 березня 2023 року відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок пенсії позивача застосовуючи коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14, відповідно, та розмір пенсії зі вказаних дат підвищується на такі коефіцієнти збільшення.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним захистом прав позивача буде зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, як територіальний орган Пенсійного фонду України, який визначений у порядку екстериторіальності розглянути повторно заяву позивача ОСОБА_1 від 22 липня 2024 року про призначення їй пенсії за віком з врахуванням висновку Київського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року по справі №320/8923/23.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 прийнято у відповідності до вимог законодавства, а доводи Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року у справі №320/8923/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: М.І. Кобаль

Ю.К. Черпак