Справа № 520/11798/25
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2026-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року

м. Київ

справа № 520/11798/25

адміністративне провадження № К/990/2666/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Желтобрюх І.Л., суддів - Білоуса О.В., Блажівської Н.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року суддя (Чудних С.О.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року (Жигилій С.П., Перцова Т.С., Макаренко Я.М.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі - ГУ ДПС у Харківській області, відповідач), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у звільненні з-під податкової застави, яка була зареєстрована у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 28.09.2020 за № 28145788, а транспортний засіб автомобіль марки TOYOTA RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2, категорія: легковий, колір чорний, рік виробництва: 2015 звільнити з-під податкової застави.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що публічне обтяження (податкова застава) автомобіля, придбаного ним на електронних торгах, порушує його права, оскільки до нього не застосовувалась податкова застава, а він є добросовісним набувачем вказаного майна.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.09.2025 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДПС у Харківській області про відмову у звільненні з-під податкової застави транспортного засобу: автомобіля марки TOYOTA RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2, категорія: легковий, колір чорний, рік виробництва: 2015, яка була зареєстрована у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 28.09.2020 за № 28145788. Зобов`язано ГУ ДПС у Харківській області звільнити з-під податкової застави транспортний засіб автомобіль марки TOYOTA RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2, категорія: легковий, колір чорний, рік виробництва: 2015. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.12.2025 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.09.2025 залишено без змін.

Не погоджуючись з такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ГУ ДПС у Харківській області звернулось із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить рішення судів скасувати та передати справу на новий розгляд за встановленою підсудністю.

На обґрунтування вимог касаційної скарги вказує на порушення судами при розгляді цієї справи правил юрисдикції, оскільки спори за позовом фізичної особи, яка набула майно, що перебуває в податковій заставі та було реалізоване на аукціоні, до органів фіскальної служби про скасування податкової застави, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Крім того наголошує, що підстави для зняття податкової застави, визначені статтею 93 Податкового кодексу України (далі - ПК України) відсутні, а, отже, оскаржуване рішення відповідача є правомірним.

Відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідно до акту про проведення електронних торгів від 13.12.2024 ОСОБА_1 було придбано автомобіль марки TOYOTA RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2, категорія: легковий, колір чорний, рік виробництва: 2015 з електронних торгів з реалізації майна. Вказане майно належало боржнику ОСОБА_2

15.04.2025 позивач звернувся до сервісного центру для реєстрації вказаного автомобіля, однак отримав відмову з посиланням на наявність податкової застави від 28.09.2020 за № 28145788.

16.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДПС у Харківській області із зверненням, в якому просив звільнити з-під податкової застави придбаний ним автомобіль.

Відповідач листом від 19.05.2025 № 28998/6/20-40-13-09-17 рекомендував позивачу сплатити податковий борг, який обліковується за минулим власником транспортного засобу, при цьому щодо звільнення транспортного засобу з-під податкової застави податковим органом відповідних дій вчинено не було.

Вважаючи, що відмова відповідача у формі листа від 19.05.2025 № 28998/6/20-40-13-09-17 порушує право на володіння, користування та розпоряджання належним йому майном, ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до адміністративного суду.

Перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Стаття 125 Конституції України визначає, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Спеціалізація є основним критерієм розподілу юрисдикцій і, власне, причиною створення судів різних юрисдикцій, бо нівелювання юрисдикційних критеріїв (у тому числі їх «змішування» залежно від обставин конкретної справи, майнового стану особи, мети чи стадії її звернення до суду) призводить до розгляду однакових за своєю юридичною природою спорів різними судами, плутанини у визначенні належного суду, і, зрештою, - порушення принципів верховенства права і правової визначеності, що є прямим порушенням означеної вище норми Конституції України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС України). Публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом владних управлінських функцій та повноважень, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись суб`єктом саме в тих правовідносинах, де виник спір.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні врахувати суб`єктний склад спірних правовідносин, одним з яких є участь суб`єкта владних повноважень, визначити характер правовідносин, з яких виник спір, і мету пред`явлення позову.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тобто спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Так, предметом спору в цій справі є оскарження рішення ГУ ДПС у Харківській області, прийнятого за результатами розгляду заяви позивача про звільнення з-під податкової застави майна, придбаного ним на електронних торгах.

Враховуючи, що відповідач у зазначених правовідносинах діяв як суб`єкт владних повноважень, виконуючи владні управлінські функції, а предметом оскарження у справі є відмова у звільненні з-під податкової застави майна, придбаного на електронних торгах, - між позивачем і відповідачем виникли публічно-правові відносини, при цьому право власності позивача на об`єкт податкової застави не ставиться сторонами під сумнів.

Отже доводи скаржника на порушення судами при розгляді цієї справи правил юрисдикції є помилковими.

Щодо суті спору колегія суддів зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до пункту 95.14 статті 95 ПК України покупець майна, яке перебуває у податковій заставі, набуває права власності на таке майно відповідно до умов, визначених у договорі купівлі-продажу, що укладається за результатами проведених торгів.

Згідно з пунктом 93.4 статті 93 ПК України у разі продажу майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 95 цього Кодексу таке майно звільняється з податкової застави (із внесенням змін до відповідних державних реєстрів) з дня отримання контролюючим органом підтвердження про надходження коштів до бюджету від такого продажу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України від 18.11.2003 № 1255-IV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі - Закон № 1255-IV) податкова застава належить до публічних обтяжень.

Положеннями статті 31 Закону № 1255-IV визначено, що обтяжувач розподіляє доходи від продажу предмета забезпечувального обтяження в такій черговості: 1) покриття витрат на організацію продажу предмета забезпечувального обтяження; 2) задоволення забезпечених обтяженням вимог обтяжувачів з вищим пріоритетом; 3) задоволення власної забезпеченої обтяженням вимоги; 4) задоволення забезпечених обтяженням вимог обтяжувачів з нижчим пріоритетом; 5) повернення решти боржнику.

Продаж предмета обтяження є підставою для припинення всіх існуючих забезпечувальних та публічних обтяжень щодо відповідного рухомого майна, а також інших договірних обтяжень з нижчим пріоритетом.

Згідно з частиною п`ятою статті 43 Закону № 1255-IV відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Крім того відповідно до пункту 31 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, після реалізації арештованого майна чи його передачі стягувачу в рахунок погашення боргу всі арешти та заборони з такого майна знімаються не пізніше наступного робочого дня після отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронному аукціоні або після його передачі стягувачу.

Судами установлено, що 04.12.2024 були проведені електронні торги з реалізації майна, а саме: автомобіль TOYOTA RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2, категорія: легковий, колір чорний, рік виробництва: 2015 року, за результатами яких позивача визнано переможцем, що підтверджується протоколом про проведення електронного аукціону (торгів) від 04.12.2024 № 625885 та актом про проведення електронних торгів від 13.12.2024, відповідно до якого за придбане майно переможцем електронних торгів внесено грошові кошти в повному розмірі у сумі 524496,90 грн.

Виходячи з наведеного колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про протиправність відмови відповідача у звільненні майна позивача з-під податкової застави, придбаного ним на електронних торгах.

Згідно з частиною першою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що оскаржувані рішення є обґрунтованими, внаслідок чого касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року залишити без змін, а касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач І.Л. Желтобрюх

Судді: О.В. Білоус

Н.Є. Блажівська