Справа № 160/2877/25
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2026-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2026 рокуСправа №160/2877/25
30 січня 2025 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- визнати протиправним та скасувати наказ Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області №3-к від 10.01.2025 року «Про встановлення надбавки за вислугу років державним службовцям» в частині встановлення ОСОБА_1 , надбавки за вислугу років на державній службі на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби станом на 01 січня 2025 року в розмірі 26 відсотків та з 12.09.2025 року 28 відсотків посадового окладу;
- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , надбавки за вислугу років на державній службі в розмірі 26 відсотків посадового окладу починаючи з 01 січня 2025 року згідно абзацу другого пункту 13 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» № 4059-ІХ»;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 , надбавки за вислугу років на державній службі у відсотковому розмірі, встановленому наказом Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області №81-к від 05.11.2024 року відповідно до вимог ст.52 Закону України «Про державну службу», з 01 січня 2025 року із урахуванням уже виплачених сум;
- визнати протиправним та скасувати наказ Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області №75-к від 03.10.2024 року «Про надання грошової допомоги» в частині зазначення складових (посадового окладу, надбавки за вислугу років та надбавки за ранг державного службовця) розміру грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із наданням щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 01.10.2023 року по 30.09.2024 року;
- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , грошової допомоги у зв`язку із наданням щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 01.10.2023 року по 30.09.2024 року у розмірі посадового окладу, надбавки за вислугу років та надбавки за ранг державного службовця згідно абзацу третього пункту 12 розділу Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» № 3460-ІХ»;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , грошову допомогу у зв`язку із наданням щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 01.10.2023 року по 30.09.2024 року у розмірі середньомісячної заробітної плати відповідно до статті 57 Закону України «Про державну службу» із урахуванням уже виплачених сум.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що з 01.10.2015 року працює в Жовтоводському міському суді Дніпропетровської області на посаді головного спеціаліста державної служби (категорія В, 7 ранг), на яку призначений наказом №57-к від 30.09.2015 року. Наказом Жовтоводського міського суду від 05.11.2024 року №81-к позивачу була встановлена надбавка за вислугу років у розмірі 39 % посадового окладу, оскільки станом на 12 вересня 2024 року стаж його роботи на державній службі складав 13 років. Однак, після набрання чинності Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» №4059-IX від 19.11.2024 року, відповідно до абзацу другого пункту 13 його Прикінцевих положень, надбавка за вислугу років була визначена на рівні 2 % посадового окладу за кожний повний календарний рік стажу держслужби, але не більше 30 % посадового окладу. У зв`язку з цим, на виконання вказаного Закону наказом Жовтоводського міського суду №3-к від 10.01.2025 року позивачу було встановлено надбавку в розмірі 26 % посадового окладу, оскільки його стаж на 01.01.2025 року становив 13 років 03 місяці 19 днів, а з 12 вересня 2025 року 28 %, у зв`язку з досягненням стажу 14 років. Таким чином, при визначенні розміру надбавки відповідач застосував положення абзацу другого пункту 13 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», відповідно до якого максимальний розмір надбавки не може перевищувати 30 % посадового окладу державного службовця.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/2877/25.
17 лютого 2025 року від Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області надійшов відзив, в якому він заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що 01 січня 2024 року набрав чинності Закон України №3460-ІХ «Про Державний бюджет на 2024 рік», абзацом другим пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» якого визначено, що надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу. Застосування норм Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» стосовно перерахування надбавки за вислугу років відповідає нормам законодавства України, оскільки виключно законом про Державний бюджет України визначаються надходження та витрати Державного бюджету України. Згідно з положеннями статті 149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України. Звертає увагу, що положення Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» щодо встановлення на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу є чинними, неконституційним не визнавались та не скасовувались, а відтак підстави для їх незастосування відсутні.
26 лютого 2025 року від позивача надійшла заява, в якій просить встановити та здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення в справі №160/2877/25 в порядку встановленому ст. 382 - 382-3 КАС України.
Ухвалою суду від 09.04.2025 зупинено провадження в адміністративній справі № 160/2877/25 за позовом ОСОБА_1 до Жовтоводського міського суду, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі №240/7215/24.
09.06.2025р. позивачем подано заяву про зміну предмету позову.
05 березня 2026 року від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 р. поновлено провадження у цій справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2026 р. у прийнятті заяви ОСОБА_1 про зміну предмету позову відмовлено.
Дослідивши матеріали справи та докази, проаналізувавши зміст норм матеріального, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить із такого.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є працівником Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з 01.10.2015 року. Працює на даний час на посаді головного спеціаліста та перебуває на державній службі, категорія В, 7 ранг. На посаду призначено згідно наказу «Про призначення ОСОБА_1 » від 30.09.2015 року №57-к.
Згідно наказу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області «Про встановлення надбавки за вислугу років ОСОБА_1 » від 05.11.2024 року №81-к ОСОБА_1 встановлено надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 39 відсотків посадового окладу, як такому, стаж на державній службі якого станом на 12 вересня 2024 року становить 13 років.
На виконання вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» наказом Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 січня 2025 року № 3-к «Про встановлення надбавки за вислугу років державним службовцям» зокрема на підставі пункту 13 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» ОСОБА_1 було встановлено надбавку за вислугу років на державній службі на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби станом на 01 січня 2025 року у розмірі 26 відсотків посадового окладу.
03 жовтня 2024 року у зв`язку із наданням щорічної основної оплачуваної відпустки наказом Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області №75-к наказано надати ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі посадового окладу, надбавки за вислугу років та надбавки за ранг державного службовця за період роботи з 01.10.2023 року по 30.09.2024 року.
Вважаючи, свої права порушеними на належний рівень оплати праці державних службовців, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
30 січня 2025 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- визнати протиправним та скасувати наказ Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області №3-к від 10.01.2025 року «Про встановлення надбавки за вислугу років державним службовцям» в частині встановлення ОСОБА_1 , надбавки за вислугу років на державній службі на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби станом на 01 січня 2025 року в розмірі 26 відсотків та з 12.09.2025 року 28 відсотків посадового окладу;
- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , надбавки за вислугу років на державній службі в розмірі 26 відсотків посадового окладу починаючи з 01 січня 2025 року згідно абзацу другого пункту 13 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» № 4059-ІХ»;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 , надбавки за вислугу років на державній службі у відсотковому розмірі, встановленому наказом Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області №81-к від 05.11.2024 року відповідно до вимог ст.52 Закону України «Про державну службу», з 01 січня 2025 року із урахуванням уже виплачених сум;
- визнати протиправним та скасувати наказ Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області №75-к від 03.10.2024 року «Про надання грошової допомоги» в частині зазначення складових (посадового окладу, надбавки за вислугу років та надбавки за ранг державного службовця) розміру грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із наданням щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 01.10.2023 року по 30.09.2024 року;
- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , грошової допомоги у зв`язку із наданням щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 01.10.2023 року по 30.09.2024 року у розмірі посадового окладу, надбавки за вислугу років та надбавки за ранг державного службовця згідно абзацу третього пункту 12 розділу Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» № 3460-ІХ»;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , грошову допомогу у зв`язку із наданням щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 01.10.2023 року по 30.09.2024 року у розмірі середньомісячної заробітної плати відповідно до статті 57 Закону України «Про державну службу» із урахуванням уже виплачених сум.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що з 01.10.2015 року працює в Жовтоводському міському суді Дніпропетровської області на посаді головного спеціаліста державної служби (категорія В, 7 ранг), на яку призначений наказом №57-к від 30.09.2015 року. Наказом Жовтоводського міського суду від 05.11.2024 року №81-к позивачу була встановлена надбавка за вислугу років у розмірі 39 % посадового окладу, оскільки станом на 12 вересня 2024 року стаж його роботи на державній службі складав 13 років. Однак, після набрання чинності Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» №4059-IX від 19.11.2024 року, відповідно до абзацу другого пункту 13 його Прикінцевих положень, надбавка за вислугу років була визначена на рівні 2 % посадового окладу за кожний повний календарний рік стажу держслужби, але не більше 30 % посадового окладу. У зв`язку з цим, на виконання вказаного Закону наказом Жовтоводського міського суду №3-к від 10.01.2025 року позивачу було встановлено надбавку в розмірі 26 % посадового окладу, оскільки його стаж на 01.01.2025 року становив 13 років 03 місяці 19 днів, а з 12 вересня 2025 року 28 %, у зв`язку з досягненням стажу 14 років. Таким чином, при визначенні розміру надбавки відповідач застосував положення абзацу другого пункту 13 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», відповідно до якого максимальний розмір надбавки не може перевищувати 30 % посадового окладу державного службовця.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/2877/25.
17 лютого 2025 року від Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області надійшов відзив, в якому він заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що 01 січня 2024 року набрав чинності Закон України №3460-ІХ «Про Державний бюджет на 2024 рік», абзацом другим пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» якого визначено, що надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу. Застосування норм Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» стосовно перерахування надбавки за вислугу років відповідає нормам законодавства України, оскільки виключно законом про Державний бюджет України визначаються надходження та витрати Державного бюджету України. Згідно з положеннями статті 149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України. Звертає увагу, що положення Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» щодо встановлення на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу є чинними, неконституційним не визнавались та не скасовувались, а відтак підстави для їх незастосування відсутні.
26 лютого 2025 року від позивача надійшла заява, в якій просить встановити та здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення в справі №160/2877/25 в порядку встановленому ст. 382 - 382-3 КАС України.
Ухвалою суду від 09.04.2025 зупинено провадження в адміністративній справі № 160/2877/25 за позовом ОСОБА_1 до Жовтоводського міського суду, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі №240/7215/24.
09.06.2025р. позивачем подано заяву про зміну предмету позову.
05 березня 2026 року від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 р. поновлено провадження у цій справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2026 р. у прийнятті заяви ОСОБА_1 про зміну предмету позову відмовлено.
Дослідивши матеріали справи та докази, проаналізувавши зміст норм матеріального, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить із такого.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є працівником Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з 01.10.2015 року. Працює на даний час на посаді головного спеціаліста та перебуває на державній службі, категорія В, 7 ранг. На посаду призначено згідно наказу «Про призначення ОСОБА_1 » від 30.09.2015 року №57-к.
Згідно наказу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області «Про встановлення надбавки за вислугу років ОСОБА_1 » від 05.11.2024 року №81-к ОСОБА_1 встановлено надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 39 відсотків посадового окладу, як такому, стаж на державній службі якого станом на 12 вересня 2024 року становить 13 років.
На виконання вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» наказом Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 січня 2025 року № 3-к «Про встановлення надбавки за вислугу років державним службовцям» зокрема на підставі пункту 13 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» ОСОБА_1 було встановлено надбавку за вислугу років на державній службі на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби станом на 01 січня 2025 року у розмірі 26 відсотків посадового окладу.
03 жовтня 2024 року у зв`язку із наданням щорічної основної оплачуваної відпустки наказом Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області №75-к наказано надати ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі посадового окладу, надбавки за вислугу років та надбавки за ранг державного службовця за період роботи з 01.10.2023 року по 30.09.2024 року.
Вважаючи, свої права порушеними на належний рівень оплати праці державних службовців, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Організацію судової влади, зокрема загальні питання організаційного забезпечення діяльності судів, визначено в Законі України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII з наступними змінами та доповненнями, у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України № 1402-VIII).
Згідно з частиною 1 статті 150 Закону України № 1402-VIII призначення на посади державних службовців, працівників, які виконують функції з обслуговування, оплата праці та соціальні гарантії працівників апаратів місцевих, апеляційних судів, вищих спеціалізованих судів, апарату Верховного Суду, секретаріатів Вищої ради правосуддя і Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Державної судової адміністрації України, Служби судової охорони регулюються нормами законодавства про державну службу з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Правовий статус державного службовця та відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII з наступними змінами та доповненнями, у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України № 889-VIII).
Відповідно до частини 1 статті 7 названого Закону державний службовець має право, зокрема, на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).
Згідно з частиною 1 статті 46 Закону України № 889-VIII стаж державної служби дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
Відповідно до статті 52 Закону України № 889-VIII надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.
Суд зазначає, що визначальним для розгляду цієї справи є рішення питання про те, які норми підлягають застосуванню під час визначення розміру надбавки за вислугу років: законодавства про державну службу чи про державний бюджет.
Указане питання вирішувалося під час розгляду зразкової справи № 240/7215/24, за наслідком якого ухвалено постанову Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2026 року, в якій визначені такі ознаки типової справи:
позивач державний службовець місцевого загального суду, якому з 01 січня 2024 року встановлено надбавку за вислугу років на підставі абзацу другого пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України № 3460-IX на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу;
відповідачі місцевий загальний суд, наказом якого державному службовцю установлено надбавку за вислугу років з урахуванням правил, передбачених абзацом другим пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України № 3460-IX, та ТУ ДСА, відповідальне за забезпечення фінансування та функціонування місцевого загального суду, у якому працює позивач;
предмет спору розмір надбавки за вислугу років на державній службі за 2024 рік;
спір виник унаслідок обчислення розміру надбавки за вислугу років на державній службі на підставі приписів абзацу другого пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України № 3460-IX;
Відповідно до частини 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Ураховуючи, що справа, яка розглядається, відповідає ознакам типової справи, що визначені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2026 року у зразковій справі № 240/7215/24, висновки такої постанови є обов`язковими для суду при ухваленні рішення у цій справі.
У названій постанові висловлені такі узагальнені висновки:
«Нарахування та виплата у 2024 році державним службовцям надбавки за вислугу років має відбуватися з урахуванням вимог пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 3460-IX на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
Зміни щодо розміру надбавки за вислугу років на державній службі в сукупності зі збільшенням посадового окладу не є проявом очевидного свавілля та в кінцевому результаті не призвели до реального порушення будь-яких прав позивачки як державного службовця. Саме лише зменшення розміру надбавки за вислугу років на державній службі не спричинило звуження соціальних гарантій і зменшення загального розміру грошової винагороди, а є складовим елементом послідовного та виваженого підходу держави до поступового підвищення конкурентоспроможності заробітних плат на посадах державної служби.».
З огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду, нарахування та виплата у 2024 році державним службовцям надбавки за вислугу років має відбуватися з урахуванням вимог пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України № 3460-IX, який зупинив дію приписів Закону України № 889-VIII і неконституційним у встановленому законом порядку не визнавався, а отже, підлягав застосуванню розпорядником бюджетних коштів стосовно позивачки, то й підстави для задоволення позову відсутні.
Тим часом Велика Палату Верховного Суду розглянула 19 лютого 2025 року справу №240/7215/24 як зразкову, предметом спору в якій було встановлення надбавки за вислугу років на державній службі в 2024 році.
У зазначеній постанові висловлені такі узагальнені висновки:
«Нарахування та виплата у 2024 році державним службовцям надбавки за вислугу років має відбуватися з урахуванням вимог пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 3460-IX на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
Зміни щодо розміру надбавки за вислугу років на державній службі в сукупності зі збільшенням посадового окладу не є проявом очевидного свавілля та в кінцевому результаті не призвели до реального порушення будь-яких прав позивачки як державного службовця. Саме лише зменшення розміру надбавки за вислугу років на державній службі не спричинило звуження соціальних гарантій і зменшення загального розміру грошової винагороди, а є складовим елементом послідовного та виваженого підходу держави до поступового підвищення конкурентоспроможності заробітних плат на посадах державної служби.».
Додатково суд зауважує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо впровадження єдиних підходів в оплаті праці державних службовців на основі класифікації посад» від 11 березня 2025 року №4282-IX (далі Закон України № 4282-IX) внесені зміни до статті 52 Закону України № 889-VIII, виклавши її в новій редакції.
З 01 квітня 2025 року набули чинності внесені згаданим вище Законом зміни, а частина 1 статті 52 Закону України № 889-VIII викладена в такій редакції: «Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотки посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу».
Отже з 01 квітня 2025 року спеціальний Закон також передбачає проведення нарахування та виплати надбавки за вислугу років у розмірі, визначеному Законом України №4059-ІХ.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що нарахування та виплата у 2024 та 2025 році державним службовцям надбавки за вислугу років має відбуватися з урахуванням вимог розділу «Прикінцеві положення» Закону України № № 4059-ІХ, який зупинив дію приписів Закону України № 889-VIII і неконституційним у встановленому законом порядку не визнавався, а отже, підлягав застосуванню розпорядником бюджетних коштів стосовно позивача, а також частини 1 статті 52 Закону України № 889-VIII у новій редакції.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Ураховуючи встановлені у справі обставини та положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини, відсутність інших доводів позивача на обґрунтування заявлених вимог, суд уважає такі вимоги недоведеними, а позов таким, що не підлягає задоволенню з наведених вище підстав.
Оскільки суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення основних позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування оскаржуваних наказів і дій відповідачів, інші заявлені позовні вимоги, зокрема похідні вимоги про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату відповідних сум, є пов`язаними з основними та залежать від їх задоволення, а відтак також не підлягають задоволенню.
З урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, у зв`язку з чим у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю необіхдно відмовити.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко