Справа № 600/4896/24-а
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2026-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 березня 2026 року

м. Київ

справа №600/4896/24-а

адміністративне провадження № К/990/9692/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В.Е.,

суддів - Білак М.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті

на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року

та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2026 року

у справі № 600/4896/24-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОГО-ТРАНС» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанов,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛОГО-ТРАНС» звернулося до суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів від 10.06.2024 №ПШ073174 у розмірі 17000 грн., №ПШ073175, №ПШ073176, №ПШ073177, №ПШ073178, №ПШ073179, №ПШ073180, №ПШ073181, №ПШ073182, №ПШ073183, №ПШ073184, №ПШ073185, №ПШ073186, №ПШ073187, №ПШ073188, №ПШ073189, №ПШ073190, №ПШ073191, №ПШ073192, №ПШ073193, №ПШ073194, №ПШ073195, №ПШ073196, №ПШ073197, №ПШ073198, №ПШ073199, №ПШ073200, №ПШ073201, №ПШ073202, №ПШ073203 у розмірі 680 грн. кожна; від 11.06.2024 №ПШ073287 у розмірі 17000 грн., №ПШ073288, №ПШ073289, №ПШ073290, №ПШ073291, №ПШ073292, №ПШ073293, №ПШ073294, №ПШ073295, №ПШ073296, №ПШ073297, №ПШ073298, №ПШ073299, №ПШ073300, №ПШ073301, №ПШ073302, №ПШ073303, №ПШ073304, №ПШ073305, №ПШ073306, №ПШ073307, №ПШ073308, №ПШ073309, №ПШ073310, №ПШ073311, №ПШ073312, №ПШ073313, №ПШ073314, №ПШ073315 у розмірі 680 грн. кожна.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2026 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті від 10.06.2024 року №ПШ073175, №ПШ073176, №ПШ073177, №ПШ073178, №ПШ073179, №ПШ073180, №ПШ073181, №ПШ073182, №ПШ073183, №ПШ073184, №ПШ073185, №ПШ073186, №ПШ073187, №ПШ073188, №ПШ073189, №ПШ073190, №ПШ073191, №ПШ073192, №ПШ073193, №ПШ073194, №ПШ073195, №ПШ073196, №ПШ073197, №ПШ073198, №ПШ073199, №ПШ073200, №ПШ073201, №ПШ073202, №ПШ073203, та від 11.06.2024 року №ПШ073297, №ПШ073298, №ПШ073299, №ПШ073300, №ПШ073301, №ПШ073302, №ПШ073303, №ПШ073304, №ПШ073305, №ПШ073306, №ПШ073307, №ПШ073308, №ПШ073309, №ПШ073310, №ПШ073311, №ПШ073312, №ПШ073313, №ПШ073314, №ПШ073315.

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до частини 1 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Пунктом 2 ч. 5 статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до ч. 1 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Крім того, згідно з ч. 2 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 4 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років";

6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у даній справі є визнання протиправними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів.

Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний відповідачем спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовна практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, відсутність ознак, які відрізняють цю касаційну скаргу від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОГО-ТРАНС», розглянутої в порядку спрощеного позовного провадження, не підлягають касаційному оскарженню.

Оскаржуючи судові рішення у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, відповідач не зазначає про наявність виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України. Так скаржник лише цитує пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, без посилання на конкретний підпункт та належного обґрунтування такого посилання.

При цьому, суди попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень керувались висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі №К/9901/22356/18 щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Зміст касаційної скарги зводиться до викладення фактичних обставин справи та цитування норм права з посиланням на невірну оцінку судами попередніх інстанцій доказів у справі, однак, у силу частини 2 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції.

На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2026 року у справі № 600/4896/24-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОГО-ТРАНС» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанов.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді М. В. Білак

Ж. М. Мельник-Томенко