Справа № 484/619/26
Суддя: Медведєва Н. А.
Дата ухвалення: 2026-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №484/619/26
Провадження №2-а/484/25/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2026 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Медведєвої Н.А.

за участю секретаря судового засідання - Бикової О.П.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду м.Первомайську в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

24.03.2026 позивач звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №948 від 26.07.2025.

Мотивуючи вимоги позивач вказав, що 26.07.2025 відносно нього винесена постанова, якою до нього застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн 00 коп. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. У постанові вказано, що під час проведення звірки облікових даних виявлено, що він не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 06.07.2025 о 10:00 по повістці №4394271, що була створена та підписана 03.07.2025 без поважних причин. Однак позивач вказує, що він не отримував повітки та не був сповіщений про те, що був викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Просив визнати потсанову незаконною та необгрунтованою.

Ухвалою від 10.02.2025 позовна заява прийнята до розгляду, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначене на 03.03.2026 на 09:30, визначені строки для подачі заяв по суті.

Представник позивач, в судове засідання не прибув, надав заяву слухати справу без його участі та участі позивача, позов підтримав повністю та просив його задовольнити.

23.02.2026 від начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 надійшов відзив на адміністративний позов, в якому він просив у задоволені позову відмовити, мотивуючи тим, що з моменту оголошення мобілізації чи введення в Україні воєнного стану настає особливий період. ОСОБА_1 було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_1 06.07.2025 о 10:00 годині, по повістці №4394271, що була створена автоматично 03.07.2025 та направлено за задекларованою раніше адресом його місця проживання АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 рекомендованим поштовим відправленням. Однак останній без поважних причин не прибув, не виконував правила військового обліку, встановлені законодавством, чим порушив вимоги ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. 17.07.2025 відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення в його присутності, в якому він поставив свій підпис. На розгляд протоколу №662 від 17.07.2025 про адміністративне правопорушення не прибув. Другий примірник постанови про накладення адміністративного стягнення від 26.07.2025 був направлений поштовим відправленням вих.№10163/2 від 26.07.2025.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець м. Первомайська Миколаївської області, перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 13.12.2006, Постанова ВЛК - непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

17.07.2025 уповноваженим на складання протоколів відповідальним виконавцем адміністративного відділення Сєрєбрєнніковою В.Р. складений протокол про адміністративне правопорушення №662 відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

ОСОБА_1 був присутній особисто при складані протоколу та був повідомлений, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 25.07.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , надав до протоколу письмові пояснення в яких вказав, що не прибув за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому що не знав про її надходження.

26.07.2025 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №648, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн 00 коп., якою встановлено, що під час здійснення заходів мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся громадянин, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час проведення звірки облікових даних виявлено вчинене ним адміністративне правопорушення, а саме ОСОБА_1 , не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 06.07.2025 о 10:00 годині, по повістці № 4394271, що була створена та підписана 03.07.2025 без поважних причин. ОСОБА_1 не виконував правила військового обліку, встановлені законодавством, чим порушив вимоги ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Копію постанови №948 від 26.07.2025 була направлена поштовим відправленням вих.№10163/2 від 26.07.2025.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою та громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. №2232-XII.

Так, згідно з ч.ч.1,2,3 ст.1 Закону №2232-XII, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

При цьому, військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

На виконання вимог ч.10 ст.1 Закону №2232-XII, громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

- уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг чи через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) ТЦК та СП, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

- проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) ТЦК та СП, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або ж військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

- проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та діє станом по сьогоднішній день.

Згідно із Указом Президента України від 24.02.2022р. №65/2022, було оголошено проведення загальної мобілізації.

За змістом ст.1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991р. №1932-ХІІ, особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або ж в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Враховуючи те, що Указом Президента України від 24.02.2022р. за №65/2022, було оголошено проведення загальної мобілізації, колегія суддів зазначає, що на момент притягнення позивача до адміністративного правопорушення діяв особливий період.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначення засад організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993р. №3543-XII.

Відповідно до ч.ч.1 та 3 ст.22 Закону №3543-XII громадяни, зобов`язані з`являтися за викликом до ТЦК та СП (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин.

Як передбачено абз.2 п.56 «Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2002р. №352), оповіщення громадян про призов на строкову військову службу та їх прибуття на призовні дільниці здійснюється за розпорядженнями керівників районних (міських) ТЦК та СП за формою згідно з додатком 17.

Конкретні строки явки до призовних дільниць установлюються районними (міськими) ТЦК та СП в повістках за формою згідно з додатком 18, вручення яких проводиться через відповідні органи місцевого самоврядування, керівників підприємств, установ, організацій, у тому числі закладів освіти, незалежно від підпорядкування і форми власності. Повістки громадянам можуть також вручатися безпосередньо посадовими особами районного (міського) ТЦК та СП.

Розпорядження керівника районного (міського) ТЦК та СП розсилається відповідним органам місцевого самоврядування, керівникам підприємств, установ, організацій, у тому числі закладів освіти.

Згідно з п.1 «Положення про ТЦК та СП» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022р. №154), ТЦК та СП є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

На виконання п.9 Положення №154, ТЦК та СП відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Отже, саме на ТЦК та СП законодавцем покладено обов`язок здійснювати заходи оповіщення та призову громадян.

Згідно з абз.8 ч.3 ст.22 Закону №3543-XII, у разі отримання повістки про виклик до ТЦК та СП громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Судом встановлено, те, що фактичною підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підтримку та мобілізацію» через неприбуттям позивача 06.07.2025 о 10:00 до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк і місце, зазначені в повістці.

У силу ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За правилами п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

У свою чергу, відповідно до ч.3 ст.210-1 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас, для кваліфікації дій за ч.3 ст.210-1 КУпАП необхідним є встановлення кваліфікуючої ознаки правопорушення, тобто вчинення такого порушення особою в особливий період.

Положеннями ст.254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або ж представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (ч.1 ст.247 КУпАП).

Відповідно до ст.280 КУпАП, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фотозйомки і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або ж свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст.72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом норм ч.ч.1 та 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії або ж бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як вбачається з матеріалів даної справи, позивачем заперечується факт оповіщення його про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В матеріалах справи наявна копія повістки №4394271 від 03.07.2025 про необхідність ОСОБА_1 прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 06.07.2025 о 10:00 годині для уточнення даних.

Представник відповідача у своєму відзиві наполягає на тому позивач був у встановленому законом порядку повідомлений про необхідність прибуття по повістці №4394271 від 03.07.2025, яка була створена автоматично 03.07.2025 та направлено за задекларованою раніше адресом його місця проживання по АДРЕСА_1 рекомендованим поштовим відправленням.

У той же час, матеріалами справи підтверджується, що згідно з розширеними даними з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, позивача взято на військовий облік 13.12.2006.

25.07.2025 уточнено контактні дані позивача, відповідно до яких, зареєстрованим місцем його проживання є АДРЕСА_1 , яка є адресою його фактичного місця проживання.

Зазначена адреса проживання також вказана в паспорті громадянина України.

Відповідно до п.41 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024р. №560), належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) ТЦК та СП або ж його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ж ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/ зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

З наведеного вбачається, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку до ТЦК необхідна сукупність обставин: 1) направлення повістки за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення даних чи адресою реєстрації військовозобов`язаного, та 2) відомості про спробу вручити таку повістку особі, що матиме наслідком або вручення повістки без подальшої явки, або не вручення з причин відмови отримати повістку, або з причин відсутності адресата за такою адресою.

Водночас, з матеріалів даної справи неможливо встановити дату, коли позивача дійсно було оповіщено про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки вказані обставини відповідачем підтверджуються лише загаданими вище листом, який було направлено рекомендованим поштовим відправленням, однак до матерів справи не було долучено доказів направлення та отримання ОСОБА_1 повістки.

Тобто, сукупність доказів у справі поза розумним сумнівом не доводить той факт оповіщення військовозобов`язаного про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Протилежного відповідачем не доведено жодними належними та допустимими доказами.

За таких обставин суд дійшов до висновку про невиконання вказаного порядку вручення повістки.

У примітках до ст.210 КУпАП передбачено, що положення ст.ст.210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Отже, з вказаних вище норм вбачається, що відповідальність за ст.ст.210 та 210-1 КУпАП не застосовується у випадку, коли дані для Єдиного державного реєстру можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими базами/системами/реєстрами.

Разом з тим, ні в постанові, ні в повістці відповідачем не було конкретизовано які ж саме дані були відсутні в ТЦК, і через, що, у відповідача була наявна необхідність викликати позивача для уточнення таких даних.

Тобто, якщо Міністерство оборони України як держатель такого реєстру може отримати відомості про особу шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами, то особу не може бути притягнуто до відповідальності за неповідомлення таких відомостей.

Як слідує з матеріалів справи та письмових пояснень учасників справи, позивач викликався з метою уточнення його даних. Однак, навпаки, долучені відомості свідчать про те, що з моменту взяття на облік відповідач мав військово-облікові дані на позивача, а можливість отримання таких даних відповідачем з доступних джерел виключає підстави для застосування норм ст.210-1 КУпАП, що відповідає примітці ст.210 КУпАП.

Більш того, відповідачем не наведено будь-яких обґрунтувань необхідності такого виклику, з урахуванням наявності у позивача «відстрочки» від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п.9 ч.1 ст.23 Закону №3543-XII.

Доказів того, що після надання відповідачем позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період у позивача відбулись зміни в облікових даних, які відповідно до Закону №2232-XII вимагали б уточнення відсутні і стороно на наявність таких обставин не посилаються.

Виходячи з того, що виклик військовозобов`язаного повісткою до ТЦК та СП повинен мати під собою правове підґрунтя, то відсутність такого підґрунтя вказує на неправомірність такого виклику, що, в свою чергу, взагалі виключає в діях військовозобов`язаного порушення приписів чинного законодавства щодо прибуття за викликом ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За принципами змагальності сторін і диспозитивності, закріпленими у статті 9 КАС розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно із п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, факт вчинення правопорушення позивачем не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи, а тому постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, на підставі п.3 ч.3 ст. 286 КАС України.

Керуючись ст.ст.2,159,241,242,244-246,250,262 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №948 від 26.07.2025, винесену тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн 00 коп.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої за ч. 3 ст.210-1 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Інформація про сторони:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя Н.А.Медведєва