Справа № 240/14724/25
Суддя: Приходько Оксана Григорівна
Дата ухвалення: 2026-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

щодо залишення позовної заяви без розгляду

18 березня 2026 року м. Житомир справа № 240/14724/25

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Приходько О. Г., за участі секретаря судового засідання Козлової І. В.,

представника позивача - Попова А. О.,

розглянувши у судовому засіданні заяву відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, стягнення одноразової грошової допомоги,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 000 000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану" (надалі - Постанова № 153);

- стягнути з відповідача одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 000 000 гривень відповідно до Постанови № 153 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.

01 серпня 2025 року до суду через підсистему "Електронний суд" надійшла заява відповідача, у якій він просить залишити позовну заяву без розгляду у зв`язку з пропущенням строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Заяву відповідач мотивує тим, що позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду відповідно до положень статті 233 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) із заявленими у позові вимогами враховуючи звільнення з військової служби 13 вересня 2024 року, та посилаючись у своїх доводах на правові висновки Верховного Суду у справі № 580/9690/23, а також у постанові від 21 березня 2025 року у справі № 460/21394/23, стверджуючи при цьому, що із врученням позивачу при звільненні зі служби грошового атестата бере початок відлік тримісячного строку звернення до суду з позовом у цій справі.

У судове засідання 18 березня 2026 року з`явився представник позивача.

Представник відповідача до суду не з`явився, про причини суд не повідомив, жодних заяв / клопотань суду не подав. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений судовою повісткою, врученою відповідачу у порядку пункту 1 частини третьої статті 124 КАС України в електронній формі шляхом направлення до Електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі 26 лютого 2026 року о 18:13 год., про що судом отримано повідомлення 26 лютого 2026 року 18:24 год. Тому, за правилами частини другої статті 127 КАС України повістка вважається врученою відповідачу 27 лютого 2026 року.

Окрім того, судову повістку направлялось відповідачу поштовим зв`язком рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною відповідачем у відзиві на позовну заяву, й повістку вручено 04 березня 2026 року, що підтверджено підписом про вручення одержувача у рекомендованому поштовому повідомленні, яке повернулось до суду 09 березня 2026 року.

Таким чином, відповідно до пункту 1 частини першої статті 127 КАС України повістка про виклик до суду вважається врученою стороні відповідача належним чином щонайпізніше 04 березня 2026 року, що, поряд з врученням в електронній формі 26 лютого 2026 року, є відповідним положенню частини третьої статті 126 КАС України.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 205 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання представника відповідача без поважних причин / без повідомлення причин неявки, суд ухвалив розглянути заяву відповідача за відсутності його представника.

У судовому засіданні представник позивача заперечив проти доводів відповідача, наполягаючи на тому, що у цій справі є застосовним шестимісячний строк звернення до суду відповідно до норми частини другої статті 122 КАС України з огляду на предмет спору - одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 000 000 гривень відповідно до Постанови № 153, яка прийнята Урядом 11 лютого 2025 року, тобто вже після звільнення позивача зі служби 13 вересня 2024 року, відтак право на спірну винагороду при звільненні зі служби у позивача не виникло. Натомість відлік цього строку представник позивача пов`язує з відмовою відповідача виплатити одноразову грошову винагороду, про що було повідомлено позивача у листі від 22 травня 2025 року № 5301, й відтоді, як доводить представник, бере початок строк звернення до суду із заявленими у позові вимогами.

Окрім того просить суд врахувати й те, що позивач є інвалідом війни 1 групи, потребує постійного стороннього догляду та допомоги та по звільненню з військової служби проходив тривале лікування та реабілітацію: з 24 травня по 30 вересня 2024 року, з 23 по 31 жовтня 2024 року, з 01 по 22 листопада 2024 року, з 23 січня по 05 лютого 2025 року, з 02 по 05 березня 2025 року зокрема.

Вирішуючи подану заяву та надаючи правову оцінку доводам сторін, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Як встановлено у частині другій статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Надаючи оцінку посиланням відповідача на правові висновки Верховного Суду, зокрема, у постанові від 21 березня 2025 року у справі № 460/21394/23, суд звертає увагу відповідача на те, що приписи статті 233 КЗпП України, враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 11 липня 2024 року у справі № 990/156/23 про те, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду, мають перевагу в застосуванні над частиною п`ятою статті 122 КАС України, є застосовними у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці. Разом з тим, слід враховувати, що норми частини першої статті 233 КЗПП України визначають строк звернення до суду у спорах щодо, зокрема, грошового забезпечення під час проходження військової служби, а приписами частини другої цієї статті регламентовано цей строк, застосовний у спорах щодо нарахування та виплати грошового забезпечення при звільненні зі служби. У цьому аспекті слід враховувати предмет спору у цій справі, на чому слушно наголошує представник позивача - одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 000 000 гривень відповідно до Постанови № 153, яка прийнята Кабінетом Міністрів України 11 лютого 2025 року, тобто після звільнення позивача з військової служби згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 13 вересня 2024 року № 359, а відтак правові висновки Верховного Суду щодо застосування приписів статті 233 КЗпП України у правовідносинах щодо нарахування та виплати грошового забезпечення упродовж проходження військової служби та при звільненні не є застосовними у цій справі.

Натомість у спірних правовідносинах, на переконання суду, є застосовним загальний шестимісячний строк звернення до суду, встановлений у частині другій статті 122 КАС України, початок якого обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд наголошує, що за правилами статті 122 КАС України перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зокрема, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року № 340/1019/19).

Тобто, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й з об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

День, коли особа дізналася про порушення свого права - це установлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена)

Отже, прийняття 11 лютого 2025 року Урядом Постанови № 153 не є, як суд вважає, тією обставиною, з якою процесуальний закон наразі пов`язує обізнаність щодо порушеного права, позаяк не утворює таких обставин оскільки не визначає строк виплати цієї винагороди. Тож суд погоджується з позивачем у тому, що відлік строку звернення із заявленими вимогами у цій справі бере початок від обізнаності позивача з відмовою відповідача у реалізації наданого позивачу, як він вважає, права на спірну винагороду згідно з Постановою № 153, у листі від 22 травня 2025 року № 5301. У таких висновках суд враховує й без зайвих зволікань після прийняття Постанови № 153 (враховуючи при цьому інвалідність позивача й тривале лікування і реабілітацію, що підтверджено належними доданими представником позивача доказами) звернення позивача до відповідача з відповідною заявою від 06 травня 2025 року щодо виплати спірної винагороди, відмова у якій слугувала підставою для звернення до суду з позовом у цій справі.

Оскільки позивач звернувся до суду з цим позовом 28 травня 2025 року (здано на пошту), тобто невідкладно після отриманої відмови у виплаті спірної винагороди у сумі 1 млн грн згідно з Постановою № 153, відсутні підстави вважати пропущеним строк звернення із заявленими позовними вимогами у цій справі, що утворює, відповідно, підставу для відмови у задоволенні заяви відповідача.

Керуючись статтями 122, 240, 243, 248, 256 КАС України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 .

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та окремо не оскаржується. Заперечення проти цієї ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Повну ухвалу складено 23 березня 2026 року.

Суддя О.Г. Приходько