Справа № 380/21559/25
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2026-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 рокусправа № 380/21559/25
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просить:

-визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене листом від 19.09.2025 вих. №8100, яким ОСОБА_1 відмовлено у внесенні коректних даних до реєстру Оберіг;

-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 привести у відповідність дані в реєстрі Оберіг щодо ОСОБА_1 , а саме: внести коректні відомості про його виключення 30.05.2023 з військового обліку; виключити (видалити) відомості про порушення правил військового обліку та про перебування у розшуку (включно із записом про розшук ТЦК від 06.07.2025).

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 30.05.2023 його було виключено з військового обліку на підставі п.6 ч.6 ст.37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу. 30.07.2025 позивач подав заяву до відповідача про внесення змін до Реєстру, однак відповіді не отримав та відомості з Реєстру+ не виключені про нього. Відповіді не отримав. Представником позивача подано адвокатські запити від 03.09.2025 та 30.09.2025 про надання інформації про розгляд заяви Позивача про внесення коректних даних. 16.10.2025 представником позивача отримано відповідь на адвокатські запити, де останній повідомив про розгляд заяви позивача та надання йому відповіді 19.09.2025 за №8100. 17.10.2025 позивач отримав відповідь №8100 від 19.09.2025, в якому зазначено, що у зв`язку з прийняттям Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку від 11.04.2024 №3633-ІХ, який набрав законної сили 18.05.2024, редакція частини шостої статті 37 Закону №2232-ХІІ зазнала змін, внаслідок яких, пункт 6 частини шостої було виключено. Отже з 18.05.2024 редакція частини шостої статті 37 Закону №2232-ХІІ не передбачає такої підстави для виключення з військового обліку як засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину. Також повідомлено, що ОСОБА_1 перебуває у розшуку за порушення правил військового обліку. Вважає таке рішення відповідача протиправним у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Ухвалою суду від 20.10.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами та відповідачу запропоновано надати суду відзив на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк, з дня отримання цієї ухвали.

Відзив у встановлений судом строк відповідачем до суду не подано, тому з урахуванням ч. 6 ст. 162 КАС України, суд визначив достатніми наявні в матеріалах справи докази та за відсутності поданого відповідачем відзиву проти позову, розглянути справу за наявними матеріалами.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 17.12.2001 у справі №1-702/2001 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.142 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) роки з конфіскацією усього особистого належного йому майна.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 17.12.2001 у справі №1-702/2001 набрав законної сили 04.04.2022.

Відповідно до відомостей з тимчасового посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 ОСОБА_1 30 травня 2023 року виключений з військового обліку відповідно до пункту 6 частини 6 статті 37 Закону №2232-ХІІ.

З електронного військово-облікового документу, сформованого 09 липня 2025 року з мобільного застосунку Резерв+ судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.22). Відстрочка - , Тип відстрочки -, Постанова ВЛК -, дата ВЛК -. Група інвалідності - . Рядовий, ВОС 430267. Систем і комплексів радіозв`язку, Монтажник. Дані уточнено 30.03.2025.

Наявне повідомлення: Порушення правил військового обліку. Вас розшукує ТЦК.

Листом від 19.09.2025 ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянуто заяву позивача від 30.07.2025 щодо виключення з військового обліку та повідомлено наступне.

18 травня 2025 року набули чинності зміни до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, які були внесені Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку від 11.04.2024 №3633-ІХ, зокрема в частині підстав для виключення з військового обліку (ст. 37 Закону).

У новій редакції ч. 6 ст. 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу виключено норму, яка передбачала можливість виключення з військового обліку громадян, засуджених за тяжкі або особливо тяжкі злочини.

Наразі підставами для виключення з військового обліку є лише:1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;2) припинили громадянство України;3) визнані непридатними до військової служби;4) досягли граничного віку перебування в запасі.

Таким чином, наявність судимості за тяжкий злочин, що не передбачає обмеження або заборони на проходження військової служби, не є підставою для виключення з військового обліку.

Тут же, зазначено, що ОСОБА_1 перебуває у розшуку за порушення правил військового обліку у зв`язку з тим, що не з`явився в ІНФОРМАЦІЯ_4 по повістці на 26.06.2025 для уточнення даних.

Протоколи та постанови щодо вас не складались.

Для виключення Вас з розшуку та закриття справи, Вам також необхідно звернутися особисто в ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не виключення позивача з військовому обліку, останній звернувся до суду з даним позовом.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України (стаття 65 Конституції України).

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні, постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Пунктами 2 та 4 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні, визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_5 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Кабінету Міністрів України невідкладно: 1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

На момент виникнення спірних у цій справі відносин, як станом і на час розгляду цієї адміністративної справи, строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Відповідно до статті 1 Закону України від 12.05.2015 №389-VIII Про правовий режим воєнного стану (далі - Закон №389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону №389-VIII передбачено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-XII).

За змістом частини першої статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до частини п`ятої статті 1 Закону №2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Згідно із частиною сьомою статті 1 Закону №2232-XII виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Згідно з частиною дев`ятою статті 1 Закону №2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються, зокрема, на такі категорії: призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Питання ведення військового обліку громадян України врегульовані Главою VI Закону №2232-ХІІ.

Так, згідно з частинами першою, третьою, четвертою, п`ятою статті 33 Закону №2232-ХІІ військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний і спеціальний. Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 37 Закону №2232-ХІІ, визначені, серед іншого, підстави зняття з військового обліку.

Так, згідно пункту 6 частини шостої статті 37 Закону №2232-ХІІ в редакції, чинній до 17 травня 2024 року, було передбачено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Водночас суд зауважує, що 11.04.2024 Верховною Радою України прийнято Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку №3633-ІХ (далі - Закон №3633-IX), який набрав чинності 18.05.2024.

Так, зазначеним Законом №3633-IX внесено зміни до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу №2232-ХІІ та викладено статтю 37 в новій редакції, виключивши, зокрема, пункт 6 частини шостої цієї статті.

Крім цього 18.05.2024 набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі Порядок №560).

Так, згідно із пунктом 4 Порядку №560 на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані, зокрема:

- особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання, тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України;

- особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи призиваються на військову службу під час мобілізації за рішенням Генерального штабу Збройних Сил, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ;

- засуджені особи, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, крім тих, що засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, засуджені за вчинення умисного вбивства двох або більше осіб, або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи засуджені за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, частиною четвертою статті 286-1, статтею 348 Кримінального кодексу України, а також засуджені службові особи, які згідно з підпунктом 1 пункту 3 примітки до статті 368 Кримінального кодексу України займали особливо відповідальне становище. Зазначені особи проходять військову службу виключно у відповідних спеціалізованих підрозділах військових частин.

Отже, з урахуванням змін, внесених Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку №3633-ІХ від 11.04.2024, які набрали чинності 18.05.2024, редакція частини шостої статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу не передбачає такої підстави для виключення особи з військового обліку як засудження її раніше до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Крім цього, аналізуючи норми Порядку №560, суд зазначає, що починаючи з 18.05.2024 передбачається можливість призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, зокрема, осіб, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, тобто такі особи підлягають взяттю на військовий облік та можуть бути призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

В контексті наведеного суд зауважує, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Тобто якщо правовідносини виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується до цих правовідносин з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом.

Вирішуючи спір, суд зазначає, що станом на дату звернення позивача із заявою від 30.07.2025 частина шоста статті 37 Закону №2232-XII уже не містила такої підстави для виключення з військового обліку як наявність факту засудження особи до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

За чинними нормами статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (з урахуванням змін, внесених Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку №3633-ІХ від 11.04.2024) позивач не підлягає виключенню з військового обліку, а тому він вважається військовозобов`язаним та повинен перебувати на військовому обліку у відповідному органі територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

З огляду на викладене та враховуючи, що станом як на час звернення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою від 30.07.2025, так і на час розгляду судом цієї справи по суті, Законом №2232-XII не передбачено можливості виключення з військового обліку осіб, які раніше були засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, суд приходить до висновку про безпідставність доводів позову про наявність у відповідача обов`язку виключити позивача з військового обліку та внесення відповідних даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відтак, суд приходить до висновку, що у даних спірних відносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, чинними на час їх виникнення, а тому правові підстави для задоволення даного позову відсутні.

Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а позов таким що не підлягає до задоволення.

Зважаючи, що у задоволенні позову відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 73-77,90,94,139,241,245,246,250,255,262, 295 КАС України, -

ухвалив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяГулкевич Ірена Зіновіївна