Справа № 580/2388/26
Суддя: Валентина ОРЛЕНКО
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про прийняття позовної заяви до розгляду

та відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі

16 березня 2026 року справа № 580/2388/26
м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Орленко В.І., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

11.03.2026 позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо

ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації щорічної основної відпустки за 2022 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2024 рік.

- зобов`язати військову частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити

ОСОБА_1 грошову компенсацію за 30 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

- зобов`язати військову частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити

ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань за 2024 рік згідно наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260.

Одночасно з пред`явлення адміністративного позову представник позивача заявив клопотання про поновлення строку звернення до суду, посилаючись на те, що позивачем застосувалися заходи досудового врегулювання, які не призвили до вирішення виниклого спору, проте зумовило пропуск строків зверення до суду, встановлений статтею 233 КЗпП України.

Ознайомившись з вказаною позовною заявою та доданими до неї матеріалами, суд дійшов висновку, що таку заяву належить залишити без руху.

Частиною першою статті 171 КАС України передбачено, що після одержання позовної заяви суддя з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161, 172 цього Кодексу.

Водночас положення статей 160, 161, 172 КАС України поширюються на всі випадки звернення до адміністративного суду з позовною заявою, а їх недотримання свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам закону.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Водночас в силу положень ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) у редакції, що була чинною до 19.07.2022, в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Тобто до 19.07.2022 строк звернення до суду з позовом про стягнення належної працівникові заробітної плати та інших пов`язаних з нею компенсаційних виплат не був обмежений будь-якими строками.

Втім, 19.07.2022 набув чинності Закон України від 1 липня 2022 року № 2352-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", яким внесені зміни до законодавства про працю.

Серед іншого вказаним законом частини перша та друга статті 233 КЗпП України викладені у такій редакції:

- працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті;

- із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Отже, зазначені зміни також стосуються строку звернення до суду з позовом про стягнення заробітної плати у разі звільнення працівника, тобто сум, що належать працівникові у разі його звільнення з роботи, а також інших пов`язаних з цим компенсаційних виплат.

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2024 №173 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 15.06.2024.

Суд звертає увагу, що у позовній заяві стверджується, що позивач звертався до командування військових частин, (проте доказів звернення до позовної заяви не додає) де проходив військову службу (проте відповідачем у справі визначає лише військову частину НОМЕР_1 , позовні вимоги формує щодо періоду 2022 рік, в якій не проходив військову службу (наказ від 20.06.2023 №171) та на голосову "гарячу лінію" Міністерства оборони щодо невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік та грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік.

До позовної заяви доданий лист за вих. №НЕ -19047935 від 12.07.2025 Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що скеровано ОСОБА_1 , де зокрема повідомляється, що звернення позивача по суті порушеного питання, а саме щодо виплати компенсації за невикористані дні основної та додаткової відпустки за 2022 рік переслано до військової частини НОМЕР_2 .

Позивач вважає, що в період військової служби саме відповідач - військова частина НОМЕР_1 не здійснювала нарахування та виплату грошової компенсації щорічної основної відпустки за 2022 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2024 рік, що і стало приводом для звернення до суду.

Разом з тим суд з вказаними доводами не погоджується та зауважує, що на дату звільнення з військових частин з позивачем мали бути проведені усі необхідні розрахунки із виплати грошового забезпечення і, як наслідок, позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав у зв`язку з недоплатою, на його думку, грошового забезпечення.

Відтак, на переконання суду, факт звернення позивача на гарячу лінію Міністерства оборони України щодо виплати компенсації за невикористані дні відпустки не змінює моменту, з якого починає відлік строк звернення до суду з цим позовом, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії для захисту своїх прав лише в частині, що стосується питання компенсації за невикористані дні відпустки.

В матеріалах справи відсутні докази зверення позивача та відповіді на вказане звернення з питання щодо нарахування та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2024 рік.

Водночас небажання особи дізнатися про порушення своїх прав та не вчинення активних дій для їх відновлення не може визнаватися поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 в справі № 240/12017/19 зазначив, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Таким чином, щодо відліку строку звернення до адміністративного суду, то суд зазначає, що порівняльний аналіз термінів "дізнався" та "повинен дізнатися", що містяться в ч. 2 ст. 122 КАС України дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку позивача знати про стан своїх прав. Відтак при визначенні початку перебігу строку звернення до суду, суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності).

З огляду на викладене відсутні підстави вважати, що перебіг строку звернення до суду з цим позову слід обчислювати з дня отримання відповіді на звернення на Гарячу лінію Міністерства оборони України від 12.07.2025.

Суд зазначає, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, які беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки. Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними процесуальних дій, передбачених КАС України.

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, законодавець обмежує строк, протягом якого особа може звернутися до суду. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в ухвалах від 02.03.2020 у справі № 420/4352/19, від 13.04.2020 у справі № 520/11334/18, від 17.09.2020 у справі № 186/1881/19, від 06.11.2020 у справі № 826/14116/18 та інших.

В силу положень ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Водночас вказаних вимог позивач не виконав та разом з позовною заявою не подав клопотання (заяву) про поновлення строку звернення до суду з доказами поважності його пропуску.

Згідно з пп. 3, 5 ч. 1 ст. 171 КАС України після одержання позовної заяви суддя з`ясовує, зокрема, чи подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

З огляду на викладене позовну заяву належить залишити без руху з наданням позивачу часу для усунення виявлених недоліків позовної заяви шляхом подання заяви (клопотання) про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 77, 160, 161, 169, 171, 245, 256, 293, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали, протягом 10 (десяти) днів з дня вручення (отримання) копії ухвали.

Копію ухвали надіслати позивачу для відома та виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя Валентина ОРЛЕНКО