Справа № 420/28839/25
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/28839/25

Перша інстанція: суддя Самойлюк Г.П.,

повний текст судового рішення

складено 04.12.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючої судді Голуб В.А.,

суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року у справі № 420/28839/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№ 0-1504, 0-1504 від 18.06.2025,

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якій позивач просить суд: визнати протиправними та скасувати винесені Головним управлінням Державної податкової служби України в Одеській області податкові повідомлення-рішення:

№ 0-1504 від 18 червня 2025 року про нарахування до сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2024 рік у розмірі 47 693, 54 грн. щодо об`єкту нерухомого майна - єдиний майновий комплекс КОРІВНИК З МОЛОЧНИМ БЛОКОМ, загальною площею 3358.7 кв.метри;

№ 0-1504 від 18 червня 2025 року про нарахування до сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2024 рік у розмірі 3 936, 24 грн. щодо об`єкту нерухомого майна - САНІТАРНИЙ ПРОПУСКНИК ФЕРМИ № 2, Комплекс-ферма № 2, будівля № 4, загальною площею 277.2 кв.метри.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач, як сільськогосподарський товаровиробник, використовує належне майно, щодо якого винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, у сільськогосподарській діяльності, в оренду/лізинг не здає, тому нерухоме майно в силу положень п.п. «ж» п.п. 266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України (далі - ПК України) не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Рішенням від 04 грудня 2025 року Одеський окружний адміністративний суд задовольнив адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 0-1504 від 18.06.2025 про нарахування до сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2024 рік, у розмірі 47 693, 54 грн. щодо об`єкту нерухомого майна - єдиний майновий комплекс КОРІВНИК З МОЛОЧНИМ БЛОКОМ, загальною площею 3358.7 кв.метри. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 0-1504 від 18 червня 2025 року про нарахування до сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2024 рік у розмірі 3 936, 24 грн. щодо об`єкту нерухомого майна - САНІТАРНИЙ ПРОПУСКНИК ФЕРМИ № 2, Комплекс-ферма № 2, будівля № 4, загальною площею 277.2 кв.метри. Стягнув з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник Головного управління ДПС в Одеській області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 04.12.2025, з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що згідно з ІКС «Податковий блок» у позивача на праві власності перебувають об`єкти нерухомого майна нежитлові будівлі, які є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у відповідності до п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України. У зв`язку з цим, Головним управлінням ДПС в Одеській області було сформовано в автоматичному режимі спірні податкові повідомлення- рішення. Апелянт наголошує, що матеріали справи не містять інформації щодо використання у господарській діяльності ОСОБА_1 даних об`єктів нерухомості. Висновки суду першої інстанції безпідставно ґрунтуються лише на доводах позивача та не підтверджені доказами, зокрема, позивачем не було подано повідомлення до ДПС про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність, за формою 20-ОПП.

Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлове нерухоме майно, зокрема:

- будівля, єдиний майновий комплекс, корівник з молочним блоком, загальною площею 3358,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 02.10.2024 № 397479295, реєстраційний номер об`єкта 25;

- приміщення, санітарний пропускник ферми № 2, "Комплекс-ферма № 2", будівля № 4, загальною площею 277, 2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 02.10.2024 року № 39749009, реєстраційний номер об`єкта 225.

18.06.2025 Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 0-1504, яким позивачу нараховано грошові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2024 рік у сумі 47 693, 54 грн. та податкове повідомлення-рішення № 0-1504, яким позивачу нараховано грошові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2024 рік у сумі 3 936, 24 грн.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що позивач наділений статусом сільськогосподарського товаровиробника та використовує належні йому на праві власності нежитлові будівлі як об`єкт сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб, а тому такі будівлі в силу норм підпункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України що нежитлові будинки, які належать позивачу на праві власності в силу норм підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, то прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 ПК України кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу.

Підстави, порядок обчислення та справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, передбачені статтею 266 ПК України.

На підставі підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Таким чином, власник нежитлової нерухомості, яка за своїм окремими характеристиками і площею підпадає під об`єкт оподаткування, є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

На підставі пункту 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Як визначено пунктом 30.2 статті 30 ПК України підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Аналіз цієї норми свідчить, що її застосування передбачає наявності таких умов: нежитлова будівля віднесена до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023; власником такої будівлі (юридична та фізична особа) є сільськогосподарський товаровиробник; така нежитлова будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до положень Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, затвердженого і введеного в дію наказом Міністерства економіки України від 16 травня 2023 року № 357, клас будівель сільськогосподарського з кодом 1271 включає: будівлі, призначені для сільськогосподарської діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, конюшні, розплідники, промислові курники, зерносховища, ангари та фермерські господарські будівлі, погреби, виноробні заводи, винні чани, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо. При цьому, він не включає споруди зоологічних парків та ботанічних садів (2412).

Пільга, встановлена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Відповідно до підпункту 14.1.234 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарська продукція (сільськогосподарські товари) - продукція/товари, що підпадають під визначення груп 1-24 УКТ ЗЕД, якщо при цьому такі товари (продукція) вирощуються, відгодовуються, виловлюються, збираються, виготовляються, виробляються, переробляються безпосередньо виробником цих товарів (продукції), а також продукти обробки та переробки цих товарів (продукції), якщо вони були придбані або вироблені на власних або орендованих потужностях (площах) для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання.

За змістом підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Поняття сільськогосподарський товаровиробник також міститься у статті 1 Закону України від 18.01.2001 № 2238-III «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років», під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією. У свою чергу відповідно до норм вказаної статті сільське господарство (сільськогосподарське виробництво) - вид господарської діяльності з виробництва продукції, яка пов`язана з біологічними процесами її вирощування, призначеної для споживання в сирому і переробленому вигляді та для використання на нехарчові цілі.

Разом з тим, згідно зі статтею 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» від 23.09.2008 № 575-VI, виробники сільськогосподарської продукції - сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

Отже, сільськогосподарським виробником є фізична або юридична особа, яка здійснює виробництво і самостійну переробку власно-виробленої продукції рослинництва і тваринництва. Це визначення пов`язується лише з виробництвом і переробкою сільськогосподарської продукції незалежно від її подальшої долі (використання у власному господарстві або реалізації). За наведеним визначенням сільськогосподарський товаровиробник є результатом поєднання процесів виробництва і реалізації сільськогосподарської продукції.

Таким чином, для цілей застосування податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, звільняються від оподаткування цим податком споруди, які використовуються сільськогосподарським товаровиробником (особою, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією) безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, незалежно від того, власником таких споруд є фізична особа, фізична особа-підприємець чи юридична особа.

На користь висновку, що положення підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України є застосовними в тому числі й для фізичних осіб, свідчить і подальше законодавче уточнення правового регулювання.

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав від 02.10.2024, будівля, єдиний майновий комплекс, КОРІВНИК З МОЛОЧНИМ БЛОКОМ, загальною площею 3358,7 кв.м та приміщення, САНІТАРНИЙ ПРОПУСКНИК ФЕРМИ № 2, "Комплекс-ферма № 2", будівля № 4, загальною площею 277, 2 кв.м, є будівлями сільськогосподарського призначення.

Отже, об`єкти нерухомості, належні позивачу на праві приватної власності, щодо якого контролюючим органом нараховані податкові зобов`язання, належать до будівель/споруд, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності та віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023.

Щодо наступної умови для звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме власником такої будівлі (юридична та фізична особа) має бути сільськогосподарський товаровиробник, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України від 19.06.2003 № 973-IV "Про фермерське господарство" фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону (ч.2 ст.1 Закону № 973-IV).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є керівником Фермерського господарського «ЕКСКЛЮЗИВ» (), основним видом діяльності є 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Також, ОСОБА_1 на підставі права власності належать земельні ділянки для ведення фермерського господарства кадастровий номер :01:002:0582 та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :01:001:0149, на підставі права емфітевзису позивач користується земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :01:002:0019 та :01:002:0017.

В позовній заяві позивач зазначає, що будівлі, щодо яких винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, він використовує для зберігання вирощеної сільськогосподарської продукції, для обслуговування, ремонту та зберігання сільськогосподарської необхідної для обробки техніки, землі та інші.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 19.08.2025, ОСОБА_1 належать на праві приватної власності об`єкти нежитлового нерухомого майна, а саме: будівля єдиний майновий комплекс, Корівник з молочним блоком, загальною площею 3358.7 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; будівля Санітарний пропускник ферми № 2, «Комплекс ферма № 2», будівля № 4, загальною площею 277.2 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Дані будівлі розташовані на території Писарівського старостинського округу Кодимської міської ради Подільського району Одеської області та використовувалися гр. ОСОБА_1 для сільськогосподарського виробництва у 2024 - 2025 роках, у тому числі для зберігання власновирощеної ним сільськогосподарської продукції, а також для ремонту та зберігання належної сільськогосподарської техніки.

З огляду на вищевикладене суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач підтвердив право на пільгу, оскільки використовує нежитлові будівлі у власному сільськогосподарському виробництві, тому на позивача розповсюджується визначення сільськогосподарський товаровиробник і до нього має бути застосована пільга, передбачена приписами підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Також судом першої інстанції враховано, що рішеннями ДПС України від 07.12.2021 та від 10.11.2022 про результати розгляду скарги позивача були скасовані податкові-повідомлення рішення ГУ ДПС в Одеській області про визначення податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, від`ємне від земельної ділянки за 2020 - 2021 роки. У вказаних рішеннях ДПС України дійшла висновку, що скаржник відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є власником комплексу нежитлових будівель сільськогосподарського призначення, які відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 статті 266 ПК України не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у 2020 2021 роках.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Основним доводом апелянта є не подання позивачем контролюючому органу відомостей про об`єкти оподаткування, які використовуються у господарській діяльності, за формою 20-ОПП, у тому числі на спірне нерухоме майно, та не подання заяви до податкового органу щодо проведення звірки даних з податку на нерухоме майно.

Суд відхиляє такі доводи контролюючого органу, з огляду на те, що законодавець не пов`язує надання пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, передбаченої підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, з обов`язковістю подання платником податку відомостей про об`єкти оподаткування, які використовуються у господарській діяльності, за формою 20-ОПП.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року у справі № 420/28839/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№ 0-1504, 0-1504 від 18.06.2025 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.А. Голуб
Судді Ю.В. Осіпов В.О. Скрипченко