Справа № 320/29374/24
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

17 березня 2026 року

м. Київ

справа №320/29374/24

адміністративне провадження №К/990/8967/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Бевзенка В.М. та Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року

у справі №320/29374/24

за позовом Гаражно-автомобільного кооперативу «Райдужний-1»

до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання протиправними та скасування рішень,

УСТАНОВИВ:

У липні 2024 року Гаражно-автомобільний кооператив «Райдужний-1» (далі - ГАК «Райдужний-1», позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент, відповідач-1, скаржник), Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - КП «Київблагоустрій», відповідач-2), в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати припис від 26 грудня 2023 року №2336689;

- визнати незаконним та скасувати протокол від 17 січня 2024 року №5 засідання робочої групи щодо розгляду питань демонтажу елементів благоустрою на території міста Києва в частині демонтажу металевої конструкції за адресою: місто Київ, проспект Шухевича, 18;

- визнати незаконним та скасувати доручення Департаменту від 18 січня 2024 року №064-431 в частині демонтажу металевої конструкції за адресою: місто Київ, проспект Шухевича, 18.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано припис Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26 грудня 2023 року №2336689.

Визнано протиправним та скасовано доручення Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 18 січня 2024 року №064-431 в частині демонтажу металевої конструкції за адресою: місто Київ, проспект Шухевича, 18.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з рішеннями судів першої і апеляційної інстанцій, Департамент 27 лютого 2026 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, у випадку: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У касаційній скарзі відповідач-1 зазначає, що судами першої і апеляційної інстанцій ухвалено оскаржувані судові рішення з неправильним застосуванням положень статей 8, 129 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, порушенням положень частини другої статті 2, статей 242, 351 КАС України та без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 22 травня 2018 року у справі №826/3131/17, від 25 січня 2019 року у справі №826/382/18, від 28 травня 2019 року у справі №826/9030/17, від 10 липня 2019 року у справі №826/6063/18, від 11 листопада 2020 року у справі №826/17074/18, від 14 лютого 2023 року у справі №640/18885/18, від 15 березня 2023 року у справі №753/8671/21, від 18 вересня 2023 року у справі №582/18/21, від 10 січня 2024 року у справі №640/16024/21.

Скаржник вважає, що оскаржувані судові рішення є необґрунтованими, оскільки висновки судів не відповідають наявним у матеріалах справи доказам. Водночас під час розгляду справи було порушено принцип рівності сторін через врахування лише позиції позивача, яка ґрунтується на припущеннях.

Також скаржник вважає, що суди не зазначили, які саме положення законодавства чи процедури здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою були порушені відповідачами, що призвело до неправильного вирішення спору.

Матеріали справи не містять належних доказів володіння або користування позивачем спірною металевою конструкцією, а також не доведено, що вона встановлена на земельній ділянці, яка надана позивачу на праві постійного користування землею. Відсутні докази встановлення конструкції власними силами позивача або наявності проєктно-дозвільної документації на цей об`єкт. Суди попередніх інстанцій проігнорували той факт, що відсутність порушеного, невизнаного або оспореного права чи інтересу позивача є самостійною підставою для відмови в позові.

Скаржник стверджує, що суди не врахували практику Верховного Суду, згідно з якою захисту підлягає лише реально порушене право.

Зокрема, не враховано висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі №753/8671/21, від 18 вересня 2023 року у справі №582/18/21, у яких зазначено, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є підтвердження позивачем факту порушення його прав, свобод чи інтересів саме оскаржуваним рішенням або дією. Відсутність порушеного права є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Скаржник підкреслює, що позивач не довів власності на об`єкт, а отже, його права не могли бути порушені приписом на демонтаж.

Скаржник зазначає, що суди не врахували висновки щодо правомірності дій органів місцевого самоврядування при здійсненні контролю за благоустроєм, викладені у постановах Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №826/3131/17, від 25 січня 2019 року у справі №826/382/18, від 28 травня 2019 року у справі №826/9030/17, від 10 липня 2019 року у справі №826/6063/18, від 11 листопада 2020 року у справі №826/17074/18, від 14 лютого 2023 року у справі №640/18885/18 та від 10 січня 2024 року у справі №640/16024/21.

Відповідно до цих висновків, демонтаж самовільно встановлених елементів благоустрою (тимчасових споруд) на підставі припису та доручення є законним способом відновлення стану благоустрою міста, якщо власник об`єкта не надав дозвільну документацію на його встановлення. Скаржник наголошує, що суди помилково вимагали дотримання процедур, передбачених для капітального будівництва, ігноруючи ці правові позиції щодо об`єктів благоустрою.

У касаційній скарзі Департамент просить Верховний Суд скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, доводи скаржника, зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, а також положення статті 129 Конституції України, якою передбачено право на касаційне оскарження судового рішення, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року, з метою з`ясування правильності застосування судами першої і апеляційної інстанцій положень статей 8, 129 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, перевірки дотримання положень частини другої статті 2, статей 242, 351 КАС України, а також перевірки необхідності урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 22 травня 2018 року у справі №826/3131/17, від 25 січня 2019 року у справі №826/382/18, від 28 травня 2019 року у справі №826/9030/17, від 10 липня 2019 року у справі №826/6063/18, від 11 листопада 2020 року у справі №826/17074/18, від 14 лютого 2023 року у справі №640/18885/18, від 15 березня 2023 року у справі №753/8671/21, від 18 вересня 2023 року у справі №582/18/21, від 10 січня 2024 року у справі №640/16024/21.

Верховний Суд також вважає, що перегляд оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку у цій справі може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах.

Судом перевірено зарахування судового збору на рахунок Державної казначейської служби України.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Суд також звертає увагу на необхідності реєстрації учасників справи в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі (далі - ЄСІКС). Відповідно до частини шостої статті 18 КАС України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, подає процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», якщо інше не визначено цим Кодексом.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

З огляду на вищезазначені положення процесуального закону, запровадження на всій території України воєнного стану, а також з метою процесуальної економії, Суд зобов`язує ГАК «Райдужний-1» () зареєструвати особистий кабінет у підсистемі ЄСІКС «Електронний суд».

Інструкція користувача Електронного суду розміщується на веб-сторінці технічної підтримки користувачів ЄСІКС за веб-адресою https://wiki.court.gov.ua.

Керуючись статтями 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року у справі №320/29374/24 за позовом Гаражно-автомобільного кооперативу «Райдужний-1» до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними та скасування рішень.

2. Витребувати з Київського окружного адміністративного суду справу №320/29374/24.

3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

4. Встановити для учасників справи десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

5. Зобов`язати Гаражно-автомобільний кооператив «Райдужний-1» () зареєструвати електронний кабінет у підсистемі ЄСІКС «Електронний суд».

6. Роз`яснити учасникам справи, що у разі невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 145 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

7. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді В.М. Бевзенко

С.М. Чиркін