Справа № 520/70/26
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2026-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 р. № 520/70/26

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Управління поліції охорони в Харківській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції, виходячи із розрахунку місячного грошового забезпечення за 6 (шість) календарних днів служби у жовтні 2025;

- зобов`язати Управління поліції охорони в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції виходячи із розрахунку місячного грошового забезпечення за останній повний календарний місяць служби, що передує місяцю звільнення - вересень 2025.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем невірно було здійснено розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції. Позивач вважає свої права порушеними, тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 06.01.2026 провадження у справі відкрито. Розгляд справи ухвалено здійснювати відповідно до положень ст. 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження доставлена представнику позивача та відповідачу до їх електронних кабінетів через систему "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку до електронного кабінету ЄСІТС.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому виклав свої заперечення проти позову, зазначивши, що одноразова грошова допомога при звільненні розрахована та виплачена позивачу належним чином. Просить залишити позов без задоволення.

Позивач подав до суду додаткові пояснення, згідно яких підтримав свої позовні вимоги, просив позов задовольнити.

Відповідач 16.03.2026 подав до суду додаткові пояснення, згідно яких заперечив проти доводів позивача.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Згідно витягу з наказу начальника ГУНП в Харківській області від 30.09.2025 № 610 о/с позивача з 06.10.2025 звільнено зі служби в поліції за пунктом 4 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) (а.с. 16).

У зазначеному наказі вказано, що стаж служби в поліції для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції складає - 17 років 05 місяців 07 днів.

Згідно довідки про розмір одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 94978,75 грн, розраховану виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення: посадовий оклад - 2 650,00 грн, оклад за спецзванням - 1 800,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції 35 % - 1 557,50 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції 55% - 3 304,13 грн, премія щомісячна 20 % - 1 862,34 грн, всього 11 173,97 грн.

Розмір одноразової грошової допомоги у відсотках за кожний повний календарний рік (17 років) - 50 %.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Частинами 1, 2 статті 94 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Положеннями статті 102 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIII встановлено, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Нарахування та виплата поліцейським одноразової допомоги при звільненні зі служби здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і одноразової грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», а також «Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260.

Пунктом 3 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1)посадовий оклад; 2)оклад за спеціальним званням; 3)щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Розділом VIІІ Порядку №260 визначена виплата одноразової грошової допомоги при звільненні із служби.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 Розділу VIII "Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні із служби" Порядку № 260 у разі звільнення із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності календарної вислуги 10 років і більше.

Одноразова грошова допомога при звільненні розрахована позивачу виходячи з грошового забезпечення на день звільнення в загальній сумі 11 173,97 грн, а саме виходячи з таких складових:

- посадовий оклад - 2 650,00 грн;

- оклад за спецзванням - 1 800,00 грн;

- надбавка за стаж служби в поліції 35 % - 1 557,50 грн;

- надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції 55 % - 3 304,13 грн;

- премія щомісячна 20 % - 1 862,34 грн.

Кількість повних календарних років служби позивача - 17.

Розмір одноразової грошової допомоги у відсотках за кожний повний календарний рік - 50 %, що відповідає положенням Порядку № 260.

Отже, сума одноразової грошової допомоги при звільненні розрахована позивачу наступним чином: 11 173,97 грн (грошове забезпечення на день звільнення) х 50 % х 17 років (кількість повних календарних років служби).

Із довідки про грошове забезпечення позивача за період з 01.01.2025 по 06.10.2025 вбачається, що грошове забезпечення позивача за жовтень 2025 року (місяць звільнення зі служби) становило: посадовий оклад - 512,86 грн, оклад за спецзванням - 348,36 грн, надбавка за стаж служби в поліції - 301,43 грн, надбавка за специфічні умови проходження - 639,46 грн, премія щомісячна - 360,42 грн.

При цьому, за вересень 2025 року (місяць перед звільненням зі служби) грошове забезпечення позивача становило: посадовий оклад - 2 650,00 грн, оклад за спецзванням - 1800,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції - 1 557,50 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції - 3 304,13 грн, премія щомісячна - 16 397,78 грн.

Порівнюючи грошове забезпечення позивача та його складові за вересень та жовтень 2025 року зі складовими, застосованими відповідачем при розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні судом установлено, що відповідачем при обрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні взято до уваги складові грошового забезпечення на день звільнення позивача, однак ураховуючи повний календарний місяць, тобто посадовий оклад, оклад за спецзванням, надбавка за стаж служби в поліції, надбавка за особливості проходження служби в поліції, що взяті для обрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, дорівнюють відповідним складовим, виплаченим позивачу у вересні 2025 року. Відповідні складові грошового забезпечення виплачувалися позивачу в такому ж розмірі в період із січня по вересень 2025 року включно.

Так, відповідні складові були виплачені позивачу в жовтні 2025 року в меншому розмірі, враховуючи те, що позивач був звільнений зі служби з 06.10.2025, тобто в жовтні 2025 року позивач працював у відповідача лише 6 днів, за які йому було нараховане та виплачене відповідне грошове забезпечення.

Доказів того, що спірна одноразова грошова допомога при звільненні була розрахована позивачу з урахуванням розмірів складових грошового забезпечення, виплачених у жовтні 2025 року або з урахуванням інших розмірів відповідних складових, аніж тих, що виплачувалися позивачу під час проходження служби, зокрема, за січень-вересень 2025 року, матеріали справи не містять. Позивачем наявності відповідних обставин не доведено.

Отже, матеріалами справи спростовуються доводи позивача про включення до складу грошового забезпечення складових грошового забезпечення позивача в меншому розмірі.

Щодо розміру премії, суд зазначає таке.

Із наявної в матеріалах справи довідки про грошове забезпечення вбачається, що у вересні 2025 року позивачу була виплачена щомісячна премія в розмірі 16 397,78 грн.

У жовтні 2025 року позивачу виплачена премія в розмірі 360,42 грн.

При розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні відповідачем ураховано розмір премії 1 862,34 грн, що становить 20 % від посадового окладу, окладу за спецзванням, надбавки за стаж служби в поліції, надбавки за особливості проходження служби в поліції.

Відповідно до п. 6 розділу VIII Порядку № 260 нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення.

Відомостей щодо встановлення на день звільнення позивача іншого розміру премії матеріали справи не містять. Позивачем таких обставин не доведено.

Суд звертає увагу позивача, що визначення розміру премії поліцейських є дискреційним повноваженням їхнього керівника, а тому суд не може надавати оцінку та змінювати таке рішення.

Так, згідно п. 12 розділу II Порядку № 260, керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та в межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції України.

Крім того, згідно пп. 2 п. 4 Постанови КМУ № 988, надано право керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення здійснювати преміювання поліцейських відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби.

У даному випадку, аналізуючи вищевказані норми матеріального права, суд вважає, що право поліцейського на отримання щомісячної премії не є абсолютним та залежить від рішення керівника органу поліції щодо доцільності преміювання поліцейського за поточний місяць роботи та наявності відповідних бюджетних асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції України.

При цьому, рішення керівника органу поліції щодо доцільності преміювання поліцейського за поточний місяць роботи також залежить від особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань.

Таким чином, повноваження керівника органу поліції, який безпосередньо здійснює оцінку служби своїх підлеглих працівників, є дискреційними, а як наслідок суд не може переоцінювати визначений ним у відповідних наказах розмір премії позивача у спірному періоді на власний розсуд.

Щодо врахування додаткової винагороди при обрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, суд зазначає таке.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Державної прикордонної служби, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000,00 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

З довідки про грошове забезпечення позивача, наявної в матеріалах справи, вбачається, що позивач під час проходження служби отримував додаткову винагороду на період воєнного стану.

Вирішуючи питання щодо того, чи є додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, винагородою, яка має постійний характер та підлягає включенню до складу місячного грошового забезпечення для визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, суд зазначає, що пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" чітко і однозначно передбачає, що: додаткова винагорода за своєю суттю є тимчасовою (непостійною) виплатою, оскільки установлюється на період дії воєнного стану та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану; розмір додаткової винагороди не є сталим, адже вона виплачується пропорційно в розрахунку на місяць у залежності від виконання завдань та часу приймання участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів; визначається наказами командирів (начальників).

З огляду на зміст пункту 1 постанови №168, така доплата є винагородою, яка виплачується лише у період дії воєнного стану, її розмір не є сталим, вона виплачується в залежності від виконання завдань, та визначається наказами командирів (начальників), що сукупно свідчить про тимчасовий характер такої додаткової винагороди.

Як уже було зазначено судом, відповідно до п. 6 розділу VIII Порядку № 260 нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення.

Зазначене свідчить, що додаткова винагорода, передбачена постановою № 168, не підлягає включенню до місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір грошового забезпечення для нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні.

Окрім того, Верховний суд у постанові від 26.09.2025 у справі № 300/4692/23 дійшов висновку про те, що за правовою природою, щомісячна додаткова винагорода, запроваджена Постановою № 168, є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час воєнного стану. Таким чином, передбачена Постановою № 168 додаткова винагорода не враховується до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислюються розміри одноразової грошової допомоги при звільненні (пункти 42, 43 постанови).

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.08.2024 у справі №640/13029/22 дійшла висновку, що визначена пунктом 1 первинної редакції Постанови №168 додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 гривень є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2025 у справі № 200/1564/24, від 27.03.2025 у справі № 240/2921/23.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 130/1001/17 Верховний Суд зазначив, що висновки, які містяться в рішеннях судової палати касаційного суду, мають перевагу над висновками колегії суддів касаційного суду, висновки об`єднаної палати - над висновками палати чи колегії суддів касаційного суду, а висновки ВП ВС - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів.

Таким чином, висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права, викладені у постанові 29.08.2024 у справі № 640/13029/22, мають перевагу над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів, та підлягають обов`язковому врахуванню судом у даній справі.

Отже, зважаючи на зазначені висновки Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, додаткова винагорода, передбачена постановою КМУ № 168, є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення та не враховується до складу місячного грошового забезпечення, зокрема, при обрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.

За викладеного, доводи позивача щодо необхідності врахування додаткової винагороди при обрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не приймаються судом до уваги.

Отже, судом не встановлено протиправних дій відповідача при розрахунку та виплаті позивачу спірної одноразової грошової допомоги при звільненні.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають залишенню без задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління поліції охорони в Харківській області (вул. Полтавський Шлях, буд. 20, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61052, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН