Справа № 420/36299/25
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

17 березня 2026 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження клопотання Військової частини НОМЕР_1 з процесуальних питань у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_1 , у якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо невключення до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористані дні оплачуваних відпусток в загальній кількості 137 днів, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", та провести її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Адміністративний позов поданий за допомогою системи Електронний суд.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив службу у Військовій частині НОМЕР_3 . Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 20.01.2025 №22, позивачу нараховано грошову компенсацію за: - щорічну невикористану основну відпустку у розмірі 95 днів за 2022-2025 роки; - щорічну додаткову відпустку як учаснику бойових дій у розмірі 42 дні за 2023-2025 роки. Усього 137 днів. Однак, як зазначено у позові, при розрахунку такої компенсації відповідачем не була врахована додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо включення до складу грошового забезпечення додаткової винагороди при обчисленні грошової компенсації за невикористані основну та додаткову відпустки, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У своїх доводах позивач посилається на те, що додаткова винагорода, запроваджена постановою КМУ №168, є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, а тому вказана винагорода має входитити до складу грошового забезпечення позивача (як розрахункової величини), з якого обчислюється розмір компенсації за всі невикористані ним дні щорічної основної та додаткової відпустки.

При цьому, відповідачем у справі позивач визначив військову частину НОМЕР_3 , з якої позивач звільнений та, яка проводила розрахунки при звільненні, а також Військову частину НОМЕР_1 , оскільки Військова частина НОМЕР_3 перебуває на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 28.10.2025 року позовну заяву залишено без руху.

04.11.2025 року представником позивача подано заяву про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 09.12.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України.

Також цією ухвалою суду витребував від військової частини НОМЕР_1 та/або військової частини НОМЕР_3 копію грошового атестата ОСОБА_1 ; копію/витяг з журналу реєстрації вихідної документації в частині запису про видачу/вручення грошового атестата ОСОБА_1 ; інші докази повідомлення позивача щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних щорічних відпусток за 2022 - 2025 роки; відомості щодо суми нарахованої та виплаченої позивачу грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних щорічних відпусток за 2022 - 2025 роки; відомості щодо нарахування та виплати позивачу за період 2022 - 2025 роки додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану та щодо її врахування при обчисленні грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних щорічних відпусток за 2022 - 2025 роки.

24.12.2025 року від військової частини НОМЕР_1 за допомогою системи Електронний суд надійшов відзив на позовну заяву з додатками.

Відповідно до відзиву відповідач проти задоволення позову заперечує.

Також у відзиві відповідач посилався на те, що заява позивача про поновлення строку звернення до суду є непере?конли?вою, адже доказів поважності причин, з яких позивач звернувся до суду з порушенням строку, вона не містить. У зв`язку з викладеним військова частина НОМЕР_1 просила позовну заяву ОСОБА_2 до війсь?кових частин НОМЕР_3 та НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії залишити без руху з наданням строку на усунення недоліків. У разі їх неусунення позовну заяву залишити без розгляду.

Крім того військова частина НОМЕР_1 просила витребувати з галузевого архіву Міністерства оборони України витяги з наказів про надання ОСОБА_3 усіх видів відпусток за 2022, 2023, 2024 і 2025 роки, копію/витяг з журналу реєстрації вихідної документації в частині запису про видачу вручення грошового атестата ОСОБА_2 , інші докази повідомлення ОСОБА_4 про нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані дні відпусток усіх видів.

Розглянувши заявлені клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ухвалою суду від 28.10.2025 року позовну заяву залишено без руху. Позивачу роз`яснено, що виявлені недоліки мають бути усунуті шляхом надання, відповідно до вимог ч. 1 ст. 123, ч. 6 ст. 161 КАС України, заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати причини поважності (у разі їх наявності) пропуску строку звернення до суду та надати належні докази цьому.

04.11.2025 року представником позивача подано заяву про поновлення строку звернення до суду.

З урахуванням правових висновків Верховного Суду та твердження представника позивача про відсутність факту вручення (ознайомлення) позивачу грошового атестату при звільненні, враховуючи, що відповідь на адвокатський запит представника позивача щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення датована 17.10.2025 року, суд висновував про дотримання позивачем строку звернення до суду з заявленими позовними вимогами.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у даній справі, судом було встановлено, що позовна заява подана із додержанням вимог ст.ст. 160, 161, 171 КАС України, у т.ч. судом вирішено питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, що є підставою для відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У даній справі позивач оскаржує бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних щорічних відпусток за 2022 - 2025 роки без включення у розрахунок такої суми щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.

Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_3 від 20.01.2025 року №22, позивач виключений зі списків особового складу частини з 20.01.2025 року.

Станом на момент виключення позивача зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_3 , стаття 233 КЗпП України діяла в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022 року, відтак строк звернення до суду із заявою про вирішення трудового спору, визначений цією статтею, складає три місяці з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

У заяві про усунення недоліків представник позивача зазначає, що позов подано в межах встановленого ст. 233 КЗпП строку звернення до суду з заявленими позовними вимогами, оскільки позивачем після звільнення з військової служби не було вручено письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені за період його служби.

Визначаючись щодо строку звернення до суду з цим позовом, суд звертає увагу на правові висновки Верховного Суду у складі cудової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 березня 2025 року у справі № 460/21394/23 (забезпечено надання загального доступу: 24 березня 2025 року).

У вказаній постанові судова палата зазначила, що спірний період умовно варто поділити на дві частини: до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" [19 липня 2022 року] та після цього.

Період з до 19 липня 2022 року регулюється положеннями статті 233 КЗпП України, у редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", яка визначає право особи на звернення до суду із позовом про стягнення належної їй заробітної плати [грошового забезпечення] без обмеження будь-яким строком. Проте період з 19 липня 2022 року регулюється вже нині чинною редакцією статті 233 КЗпП України, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

З огляду на таке судова палата дійшла згоди у тому, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову [у частині вимог за період з 19 липня 2022 року] слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що, у цій справі, відбулося шляхом вручення грошового атестата (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).

Виходячи з цього, судова палата резюмувала, що саме дата вручення позивачу зазначеного документа є подією, з якою пов`язаний початок перебігу строку звернення до суду.

Згідно обставин справи, наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 20.01.2025 року №22 позивачу призначено до виплати грошову компенсацію:

за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік за 15 (п`ятнадцять) діб, за 2023 рік за 20 (двадцять) діб, за 2024 рік за 30 (тридцять) діб, за 2025 рік за 30 (тридцять) діб;

за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 14 (чотирнадцять) діб за 2023 рік, за 14 (чотирнадцять) діб за 2024 рік та за 14 (чотирнадцять) діб за 2025 рік, передбачені статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» та пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Звернення позивача до суду з даним позовом обумовлено тим, що при розрахунку та виплаті грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки відповідачем не була врахована додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

З цього питання в інтересах позивача були подані адвокатські запити від 12.09.2025 року до військової частини НОМЕР_3 та військової частини НОМЕР_1 .

Листом військової частини НОМЕР_1 від 17.10.2025 року позивачу повідомлено, що додаткова винагорода на період дії воєнного стану не включалась до місячного грошового забезпечення при обрахунку компенсації за невикористані дні основної та додаткової щорічної відпустки за 2022-2025 роки, так як виплата відноситься до одноразових додаткових видів грошового забезпечення, відповідно до пункту 2 розділу 1 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (зі змінами).

Разом із цією відповіддю відповідач надіслав позивачу Довідку №1908/ФЕС від 15.10.2025 року про доходи ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_3 за період з 23.06.2022 по 20.01.2025 рр.

З урахуванням правових висновків Верховного Суду та твердження представника позивача про відсутність факту вручення (ознайомлення) позивачу грошового атестату при звільненні, враховуючи, що відповідь на адвокатський запит представника позивача щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення датована 17.10.2025 року, суд висновує про дотримання позивачем строку звернення до суду з заявленими позовними вимогами.

У відповідності з п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Так, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч. 4 ст. 123 КАС України).

На підставі викладеного, вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, судом не виявлено факту пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, відтак суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про залишення без руху та без розгляду цього позову.

Що стосується клопотання представника військової частини НОМЕР_1 про витребування з галузевого архіву Міністерства оборони України наказів про надання ОСОБА_3 усіх видів відпусток за 2022, 2023, 2024 і 2025 роки, копію/витяг з журналу реєстрації вихідної документації в частині запису про видачу вручення грошового атестата ОСОБА_2 , інші докази повідомлення ОСОБА_4 про нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані дні відпусток усіх видів.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 80 КАС України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Спір у цій справі виник у зв`язку з невключенням відповідачем сум додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, до складу місячного грошового забезпечення, з якого позивачу обчислено грошову компенсацію за невикористані дні оплачуваних відпусток за 2022-2025 роки.

При цьому, суд зауважує, що питання щодо права позивача на грошову компенсацію за невикористані у 2022, 2023, 2024 та 2025 роках щорічні основну та додаткову відпустки у сумарній кількості 137 днів не є спірним у даній справі.

Відповідач у відзиві визнає право позивача на грошову компенсацію за невикористані у 2022, 2023, 2024 та 2025 роках щорічну основну та додаткову відпустки у сумарній кількості 137 днів, проте вважає, що відсутні підстави для урахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.

У розпорядженні військової частини НОМЕР_1 наявні відомості про нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення.

Зокрема, разом із відзивом відповідач надав до суду Довідку №2299/ФЕС від 16.12.2025 щодо нарахованого та виплаченого основного і додаткового грошового забезпечення військовою частиною НОМЕР_3 молодшого сержанта ОСОБА_5 (рнокпп НОМЕР_2 ) за період служби у в/ч НОМЕР_3 ( НОМЕР_6 ) з 23.06.2022 по 20.01.2025. Крім того, у цій довідці зазначено, що позивачу при звільненні виплачено компенсацію за дні невикористаної основної відпустки за 2022-2025 роки в сумі 75839,23 грн.; компенсацію за дні невикористаної додаткової відпустки (УБД) за 2023-2025 роки в сумі 33528,92 грн.; одноразову допомогу при звільненні з військової служби в сумі 28739,08 грн.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що підстави для витребування доказів, зокрема наказів про надання ОСОБА_3 усіх видів відпусток за 2022, 2023, 2024 і 2025 роки, відсутні.

Що стосується витребування інформації про дату вручення позивачу грошового атестата, суд зазначає, що відповідач, на якого покладеного обов`язок доказування, не обґрунтував причини неможливості самостійного отримання та подання цього доказу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 72, 80, 122-123, 160-161, 240, 256 КАС України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про залишення без руху та без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

У задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про витребування доказів у справі №420/36299/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя А.А. Радчук