Справа № 160/28490/25
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2026 року м. Дніпросправа № 160/28490/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року (суддя Неклеса Олена Миколаївна) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київський області про відмову у призначенні пенсії від 22.09.2025 № 11, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київський області повторно розглянути, датою подання, заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 15.09.2025, зарахувавши до стажу для визначення її права на пенсію періоди: роботи 01.01.1992-31.05.1996; здійснення підприємницької діяльності: 02.08.1996-31.12.1999 роки; січень, лютий, квітень, травень, липень, серпень, жовтень, листопад - 2000 року; січень, лютий, квітень, травень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад - 2001 року; січень, лютий, квітень, травень, липень, серпень, жовтень, листопад, грудень - 2002 року; 01.01.2006-30.09.2006 року; навчання 25.04.2001-24.07.2001 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київський області про відмову у призначенні пенсії від 22.09.2025 № 11, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути, датою подання, заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 15.09.2025, зарахувавши до стажу для визначення її права на пенсію періоди: роботи з 01.01.1992 по 31.05.1996; навчання з 25.04.2001 по 24.07.2001 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог, відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про: визнання протиправним і скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київський області про відмову у призначенні пенсії від 22.09.2025 № 11, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київський області повторно розглянути датою подання заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 15.09.2025, зарахувавши до стажу для визначення її права на пенсію періоди: здійснення підприємницької діяльності: 02.08.1996-31.12.1999 роки; січень, лютий, квітень, травень, липень, серпень, жовтень, листопад - 2000 року; січень, лютий, квітень, травень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад - 2001 року; січень, лютий, квітень, травень, липень, серпень, жовтень, листопад, грудень - 2002 року. Ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 у справі № 160/28490/25 задовольнити в цій частині позовних вимог.

Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що в період 02.08.1996-31.12.1999 позивач здійснювала підприємницьку діяльність у статусі платника фіксованого податку шляхом придбання патенту. Зазначений факт підтверджується, зокрема, листом Михайлівсько-В.Білозерської міжрайонної Державної податкової адміністрації від 29.01.1998, вих. № 62 щодо надіслання в цей період картки особового рахунку по платі та нарахуванню фіксованого патенту по приватному підприємцю ОСОБА_1 до державної податкової адміністрації по Індустріальному району м. Дніпропетровська. Крім того, метою отримання довідки щодо системи оподаткування та інформації щодо видачі та повернення в період з 02.08.1996 по 13.12.2010 спеціальних торгових патентів та свідоцтв про сплату єдиного податку фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , а також належним чином завірених документів щодо видачі та повернення за ініціативою позивача здійснено адвокатський запит за місцем податкового обліку до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області. Копія листа Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 05.09.2025 № 78526/6/04-36-24-12-11 за підписом заступника начальника головного управління ОСОБА_2 у відповідь на запит адвоката ОСОБА_3 за вих. № 2708/25-1 від 27 серпня 2025 року додана до позову. В листі від 05.09.2025 № 78526/6/04-36-24-12-11 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, зокрема, зазначено, що згідно зі ст. 291 Переліку № 578/5, термін зберігання облікових справ платників податків зборів і обов`язкових платежів становить 5 років. Виходячи з викладеного, надати запитувані у пункті 2 запиту відомості та копії документів стосовно ФОП ОСОБА_1 у контролюючого органу не надається можливим через їх відсутність. Оскільки листом Михайлівсько-В.Білозерської міжрайонної Державної податкової адміністрації від 29.01.1998, вих. № 62 підтверджується, що позивач упродовж спірного періоду підприємницької діяльності 02.08.1996-31.12.1999 придбавав фіксований патент, внаслідок чого на нього контролюючим органом велась картка особового рахунку по платі та нарахуванню фіксованого патенту, і згідно законодавства не міг не сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у складі патенту, то така обставина надає йому право на зарахування вказаного до стажу для призначення пенсії. Щодо не збереження контролюючими органами даних щодо придбання та повернення позивачем патентів та відповідних документів, у тому числі виданих і повернутих патентів за період 02.08.1996-31.12.1999, слід зазначити, що згідно з пунктами 21, 22 Положення про виготовлення, зберігання і реалізацію торгових патентів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 13.07.1998 № 1077 (втратила чинність на підставі постанови Кабінету міністрів України від 27.12.2010 № 1236), торгові патенти, оформлені для видачі, а також зіпсовані реєструються в журналі обліку виданих торгових патентів. Після закінчення терміну дії торговий патент підлягає поверненню до державної податкової служби. Отже, ненадання контролюючим органом таких даних та документів (виданих торгових патентів), які згідно з законодавством у спірний період підлягали поверненню і повертались позивачем до контролюючого органу за закінченням терміну їх дії, не може бути підставою для неврахування до страхового стажу періоду зайняття позивачем підприємницькою діяльністю, оскільки така інформація відсутня не з вини позивача, тобто у зв`язку з обставинами, що не залежали від його волі і на які він не міг вплинути. Зазначає, що у 2000-2003 роках позивач у статусі фізичної особи-підприємця згідно з законодавством сплачувала визначені законодавством пенсійні внески щоквартально з урахуванням розміру внеску за кожний місяць звітного кварталу, а не тільки за кожний третій місяць кварталу, як це помилково відображено Пенсійним фондом у довідці форми ОК-5. При цьому докази стосовно порушення позивачем встановленого порядку сплати пенсійних внесків у справі відсутні, а тому і підстави вважати, що позивач сплачувала внески лише за кожний третій місяць кварталу, замість сплати за кожний місяць, відсутні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 15.09.2025 звернулась до Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Названа заява в порядку екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київський області, яким прийнято рішення від 22.09.2025 № 11 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

В названому рішенні зазначено, що період провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування. Страховий стаж особи становить 24 роки 3 місяці 21 день, стаж для визначення права (з урахуванням ведення підприємницької діяльності) 24 роки 6 місяців 4 дні. За доданими документами до стажу не зараховано: навчання з 25.04.2001 по 24.07.2001 згідно зі свідоцтвом НОМЕР_1 , оскільки по батькові заявниці в свідоцтві зазначено « ОСОБА_4 »; навчання з 14.10.2002 по 31.12.2003 згідно з дипломом НОМЕР_2 , оскільки форма навчання - очно-заочна; робота з 01.01.1992 по 31.05.1996 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_3 на території російської федерації, оскільки відсутні будь-які угоди з питань пенсійного забезпечення між Україною та російською федерацією.

Вважаючи протиправним таке рішення, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Межами апеляційного перегляду справи є з`ясування чи діяв відповідач у визначений законом спосіб, не зарахувавши до стажу роботи позивача періоди здійснення підприємницької діяльності: з 02.08.1996 по 31.12.1999; за січень, лютий, квітень, травень, липень, серпень, жовтень, листопад 2000 року; за січень, лютий, квітень, травень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2001 року; за січень, лютий, квітень, травень, липень, серпень, жовтень, листопад, грудень 2002 року.

Щодо спірного періоду з 02.08.1996 по 31.12.1999, суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріали справи містять: копію свідоцтва № НОМЕР_4 про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності, видане Великобілозерською районною державною адміністрацією розп. № 249 від 02.08.1996 на ім`я ОСОБА_1 ; лист Михайлівсько-В.Білозерської міжрайонної Державної податкової адміністрації від 29.01.1998 за вих. № 62, відповідно до якого Великобілозерська філія Михайлівської державної адміністрації надає підтвердження, що 01.10.1997, вихідний № 784, була надіслана копія картки особового рахунку по платі та нарахуванню фіксованого патенту по підприємцю ОСОБА_1 ; копію листа Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 05.09.2025 за № 78526/6/04-36-24-12-11 з інформацією про те, що термін зберігання облікових справ платників податків і зборів (обов`язкових платежів) становить 5 років; довідку № 52, видану Пенсійним фондом України про відсутність заборгованості за платежами до Пенсійного фонду України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV).

Пунктом 2 частини 1 статті 11 Закону № 1058-IV встановлено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Підпунктом 1 пункту 3-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Суд звертає увагу, що спрощена система оподаткування була запроваджена Указом Президента України від 03 липня 1998 року «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва», тобто після початку ведення підприємницької діяльності позивачем.

Відповідно до частини 2 пункту 4 вищевказаного Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637, періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ). Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Позивач зазначає, що у період з 02.08.1996-31.12.1999 здійснювала підприємницьку діяльність у статусі платника фіксованого податку шляхом придбання патенту.

У спірний період діяв Декрет Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян» (втратив чинність на підставі Закону України від 04.11.2011 № 4014-VI), який надавав громадянам, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів, одержаних від цієї діяльності, за фіксованим розміром податку (далі - фіксований податок) шляхом придбання патенту.

Відповідно до ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України Про прибутковий податок з громадян від 26.12.1992 № 13-92 (в редакції станом на 1996 рік) перелік видів діяльності, що можуть здійснюватися на умовах фіксованої сплати прибуткового податку (шляхом придбання патенту), та розміри фіксованої суми податку (плати за патент) з них затверджуються Урядом Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Податок, обчислений податковими органами, сплачується в такому порядку: протягом року платники фіксованого податку що квартально сплачують до бюджету по 25 процентів річної суми податку, обчисленої за доходами за попередній рік, а платники, які вперше залучаються до сплати податку - 25 процентів суми, обчисленої їм податковими органами за оціночним доходом на поточний рік. Для сплати авансових платежів податку встановлюються такі строки протягом року: до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня і до 15 листопада. У разі значного збільшення або зменшення протягом року доходу платника податковими органами може бути проведено перерахунок сум податку за строками сплати податку, що не настали.

На виконання п. 2 розділу II Закону України від 13.02.1998 № 129/98-ВР «Про внесення змін до Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» наказом Міністерства фінансів України від 10.11.1998 № 233 (втратив чинність на підставі наказу Міністерства фінансів України від 04.11.2013 № 917) затверджений Порядок перерахування до Пенсійного фонду України 10 відсотків від сум фіксованого податку, що надходять до відповідних місцевих бюджетів. Цей Порядок визначав механізм відрахування коштів до Пенсійного фонду України від сум фіксованого податку, що сплачується громадянами, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і які обрали спосіб оподаткування доходів, одержаних від цієї діяльності, за фіксованим розміром податку.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку фіксований податок сплачується громадянином - платником податку до відповідного місцевого бюджету за місцем його проживання і зараховується на рахунок № 2542 «Кошти районних, міських, селищних та сільських бюджетів», відкритий в установах банків на ім`я органу, що здійснює виконання відповідного бюджету. За пунктом 4 цього Порядку міськфінвідділи в містах, які не мають районного поділу, райфінвідділи в містах, які мають районний поділ, сільські та селищні ради до 13 години наступного (робочого) дня після отримання з установи банку виписки, в якій відображені надходження на їх рахунки коштів від сплати фіксованого податку, 10 відсотків від сум цих надходжень перераховують платіжними дорученнями (або в системі електронних платежів) на рахунки відповідних відділів Пенсійного фонду України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 794 від 04.06.1998 було затверджено Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі Положення №794), згідно пункту 1 якого, персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до пункту 5 Положення № 794 персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі - уповноважений орган).

Пунктами 6-7 цього Положення передбачено, що уповноважений орган з додержанням вимог статті 23 Закону України «Про інформацію» має право своєчасно одержувати в установленому порядку від фізичних осіб та роботодавців відомості, передбачені пунктом 1 цієї Постанови. Уповноважений орган створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб.

З аналізу наведених норм вбачається, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).

Персональна облікова картка застрахованої особи - документ, що централізовано зберігається у вигляді електронної таблиці Державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб у Пенсійному фонді України. Відкривається картка після реєстрації застрахованої особи в місцевому відділі Пенсійного фонду. У цій картці накопичуються та зберігаються всі відомості про доходи, перераховані внески застрахованої особи до Пенсійного фонду, а також інші відомості (про стаж, умови праці), які необхідні для правильного призначення пенсії. Зазначені відомості доповнюються щорічно відомостями від усіх роботодавців з урахуванням випадків трудової міграції та роботи за сумісництвом.

Також суд звертає увагу, що відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхових внесків підприємствами, установами, організаціями, громадянами до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України N 5-5 від 10.06.1994, (далі - Інструкція № 5-5, чинна у спірний період) усі підприємства, у тому числі з іноземними інвестиціями, а також громадяни які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та виключно їхній праці, адвокати зобов`язані зареєструватись як платники внесків в органах Пенсійного фонду в районах (містах) у 10-денний строк з дня одержання свідоцтва про реєстрацію в місцевих органах державної влади, про що отримують повідомлення Фонду (додаток № 1).

Згідно з пунктом 18 Інструкції № 5-5 для обчислення суми внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та на виключно їхній праці, а також для адвокатів, береться оподаткований чистий доход, який вираховується як різниця між валовим доходом (виручка у грошовій та (натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, що безпосередньо пов`язані з одержанням доходу, на підставі копій податкових декларацій. Громадянам, які займаються підприємницькою діяльністю на основі патенту, нараховуються внески з тієї суми доходу, з якої визначається плата за патент.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Інструкції про порядок обчислення сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 06.09.1996 № 11-1 (далі - Інструкція № 11-1) платниками обов`язкових внесків на державне соціальне страхування є суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності.

Відповідно до пункту 2.9 Інструкції від 06.09.1996 № 11-1 платники, перелічені в пп. 2.2, 2.4 зобов`язані зареєструватись в органах Пенсійного фонду в районах (містах) за юридичною адресою, а платники, зазначені у п. 2.7 - за постійним місцем проживання.

Отже законодавством було передбачено зарахування до страхового (трудового) стажу для обчислення пенсій періоду здійснення підприємницької діяльності за умови сплати підприємцями страхових внесків до Пенсійного фонду України, які підлягали обов`язковій реєстрації як платники внесків в органах пенсійного фонду.

Натомість, дослідивши рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київський області про відмову у призначенні пенсії від 22.09.2025 № 11, судом апеляційної інстанції встановлено, що пенсійним органом не перевірялось та не вирішувалось питання щодо можливості зарахування підприємницької діяльності у період з 02.08.1996-31.12.1999.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів доходить висновку, що належним способом захисту прав та інтересів позивача в даному випадку буде зобов`язання відповідача розглянути повторно заяву позивача та перевірити, з урахуванням наведених норм права, ведення позивачем підприємницької діяльності з 02.08.1996 по 31.12.1999 та можливості врахування цього періоду до страхового стажу позивача.

Щодо не зарахування відповідачем підприємницької діяльності за січень, лютий, квітень, травень, липень, серпень, жовтень, листопад - 2000 року; січень, лютий, квітень, травень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад - 2001 року; січень, лютий, квітень, травень, липень, серпень, жовтень, листопад, грудень - 2002 року, в ідповідно до пункту 7.2 Розділу 7 Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових зборів до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду України від 06.09.1996 № 11-1 (яка була чинна у спірний період) страхові збори сплачуються платниками, зазначеними в п. 2.7 цієї Інструкції, щоквартально із сум фактично одержаного доходу за звітний період (квартал) не пізніше як 20 квітня, 20 липня, 20 жовтня і 1 лютого наступного року за звітним. При цьому сплата зборів за четвертий квартал календарного року проводиться авансом до 15 грудня із суми очікуваного (оцінного) доходу за цей період. Платники, зазначені у п. 2.7 цієї Інструкції, можуть протягом поточного року щоквартально нараховувати і сплачувати до Пенсійного фонду 25 відсотків річної суми страхових зборів, виходячи з очікуваного (оцінного) доходу. У такому разі у витязі з декларації зазначається розмір доходу до кінця звітного періоду. Строк сплати авансових платежів - до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня і до 15 листопада.

Пунктом 2.7 цієї Інструкції визначено фізичні особи суб`єкти підприємницької діяльності, які не використовують працю найманих працівників, адвокати, приватні

нотаріуси.

З форми ОК-5 вбачається, що за період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 01.01.2000-31.12.2002 зараховано до стажу: березень, червень, вересень, грудень 2000 року; березень, червень, грудень 2001 року; березень, червень, вересень 2002 року

Колегія суддів зазначає, що позивач здійснював сплату страхових внесків щоквартально, а відтак відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу позивача січень, лютий, квітень, травень, липень, серпень, жовтень, листопад 2000 року; січень, лютий, квітень, травень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2001 року; січень, лютий, квітень, травень, липень, серпень, жовтень, листопад, грудень 2002 року.

Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

За приписами ч. 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що судом першої інстанції стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп, вказана сума підлягає зміні пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року в адміністративній справі № 160/28490/25 скасувати в частині відмовлених позовних вимог.

Викласти резолютивну частину рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року в адміністративній справі № 160/28490/25 у такій редакції:

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київський області від 22.09.2025 № 11, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути, датою подання, заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 15.09.2025, зарахувавши до стажу для визначення її права на пенсію періоди: роботи з 01.01.1992 по 31.05.1996; навчання з 25.04.2001 по 24.07.2001; періоди здійснення підприємницької діяльності: січень, лютий, квітень, травень, липень, серпень, жовтень, листопад - 2000 року; січень, лютий, квітень, травень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад - 2001 року; січень, лютий, квітень, травень, липень, серпень, жовтень, листопад, грудень - 2002 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київський області під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 15.09.2025 перевірити ведення позивачем підприємницької діяльності у період з 02.08.1996 по 31.12.1999 та можливості врахування цього періоду до страхового стажу ОСОБА_1 для визначення права на пенсію, та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду, наведених у цій постанові.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київський області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп. та за подання апеляційної скарги у сумі 1453 (одна тисяча чотириста п`ятдесят три) грн 44 коп.

Постанова набирає законної сили з 17 березня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 17 березня 2026 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова