Справа № 160/7293/20
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 березня 2026 рокуСправа №160/7293/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Врона О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення від 10.12.2020 у справі №160/7293/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області», третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Національної гвардії України, третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство внутрішніх справ України Управління взаємодії з Національної гвардією України, про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріального і грошового забезпечення, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 у справі №160/7293/20 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України , третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області», третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Національної гвардії України, третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство внутрішніх справ України Управління взаємодії з Національної гвардією України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріального і грошового забезпечення, стягнення коштів- задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 14.02.2020р. №97 (про результати проведення службового розслідування за фактом відсутності на службі прапорщика ОСОБА_1 ) в частині виключення контролера 1 відділення 4 стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти 1 стрілецького батальйону прапорщика ОСОБА_1 зі списків особового складу частини з 25.01.2020 року.

Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 17.02.2020р. №34 (по стройовій частині) в частині припинення (розірвання) контракту про проходження громадянином України військової служби у Національній гвардії України та виключення зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення - прапорщика ОСОБА_1 (Г-016403) контролера 1-го відділення 2-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти 1-го стрілецького батальйону.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.06. 2021 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 у справі №160/7293/20 залишено без змін.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2022 У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 у справі №160/7293/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області», третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Національної гвардії України, третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство внутрішніх справ України Управління взаємодії з Національної гвардією України, про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріального і грошового забезпечення, стягнення коштів відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.09.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишено без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2022 у справі №160/7293/20, залишено без змін.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2024 у даній справі визнано зловживанням процесуальними правами подання ОСОБА_1 заяви від 22.02.2024 про роз`яснення рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 у справі №160/7293/20.

Заяву ОСОБА_1 від 22.02.2024 про роз`яснення рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 у справі №160/7293/20, повернуто.

09.03.2026 через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла чергова заява про роз`яснення рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 у справі №160/7293/20.

Позивач просить роз`яснити:

Чи правильно зрозумів та виконав рішення суду відповідач, видавши наказ №141 від 03.06.2022, зокрема в частині: пункту 5 (внесення змін);

пункту 5.1 (внести зміни до наказу №35 та "звільнити" з 13.02.2020)?

Чи є наслідком скасування наказу №34, відповідно до мотивувальної частини рішення, автоматичне поновлення мого статусу військовослужбовця, який існував до 25 січня 2020 року, враховуючи, що суд зазначив про "нівелювання" припинення контракту та його наслідків?

Яким чином має бути реалізовано на практиці твердження суду про "нівелювання" наслідків звільнення, якщо після виконання рішення (видання наказу №141) я:

не поновлений на посаді;

не отримую грошове забезпечення;

не направлений на ВЛК;

не маю доступу до соціальних гарантій та пенсії?

Чи вважає суд, що "ефективний захист порушених прав" (зазначений у рішенні) досягнутий, якщо після виконання рішення мій фактичний стан залишився гіршим, ніж при незаконному звільнені, а права не поновлені реально?

Чи зобов`язаний суд відповідно до пункту 10.12 Постанови Пленуму ВАСУ №7 та статті 267 КАС України встановити судовий контроль за виконанням рішення, зобов`язавши відповідача подати звіт про виконання, та визначити строк для такого звіту, враховуючи, що рішення не виконується належним чином понад 6 років?

Чи не суперечить рішення суду принципу правової визначеності, оскільки воно не містить чітких вказівок щодо правових наслідків скасування наказу №34, що унеможливлює його належне виконання та залишає мене у стані правового вакууму, як це заборонено практикою Європейського суду з прав людини?

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що висновки суду суперечать законодавству та нормам права, суперечить судовій практиці (висновкам) Верховного Суду у подібних правовідносинах. Позивач вважає також, що судове рішення підлягає роз`ясненню в зв`язку з можливим неналежним його виконанням відповідачем, який на переконання, позивача, зацікавлений у причинені йому шкоди.

В період з 02.03.2026 по 16.03.2026 суддя знаходилась на лікарняному, що підтверджується довідкою Відділу управління персоналом Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Заява розглянута в перший день виходу судді з лікарняного.

При розгляді заяви, суд виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частинами 1, 2 ст. 254 КАС України встановлено, що за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Зі змісту ч. 2 та ч. 4 ст. 254 КАС України вбачається, що роз`яснено може бути лише судове рішення строк виконання його ще не сплив.

В даному випадку судове рішення набрало законної сили "03" червня 2021 р.

Судом було видано виконавчий документ зі строком пред`явлення до виконання до 03 червня 2024 р. (включно).

Тобто, строк виконання рішення суду від 10.12.2020 сплив 04.06.2024 , а тому заява позивача про роз`яснення судового рішення, подана через систему «Електронний суд» 09.03.2026 є такою., що подана поза межами строку визначеного ст. 254 КАС України.

При цьому, зі змісту заяви позивача і доданих документів , вбачається, що рішення суду відповідачем було виконано.

Відповідач не звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про роз`яснення судового рішення як стверджує позивач.

Роз`яснення судового рішення не передбачає перевірки правильності виконання рішення відповідачем.

Зі змісту норми ст. 254 КАС України вбачається, що необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Виходячи із системного тлумачення положень вказаної статті, роз`яснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення його тяжко виконати, оскільки має місце значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта, викладення рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Суд наголошує, що позивач скористався своїм правом оскарження судового рішення в суді апеляційної інстанції.

За результатом розгляду апеляційної скарги Третій апеляційний адміністративний суд в постанові від 03.06.2021 дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції було прийнято з правильним встановленням обставин та з додержанням норм матеріального і процесуального права. При цьому, суд апеляційної інстанції не побачив незрозумілості у висновках суду першої інстанції, що свідчить про те, що таке рішення не може бути протиправним та не відповідати вимогам законодавства.

В даному випадку, суд вважає, що відповідач у заяві фактично просить не роз`яснити рішення суду, а намагається його змінити та ставить на розгляд питання які не відносяться до роз`яснення рішення.

Суд звертає увагу на те, що при розгляді заяви про роз`яснення судового рішення, яке набрало законної сили, суд не здійснює нового перегляду справи.

З резолютивної частини судового рішення вбачається, що його текст не викликає труднощів для розуміння порядку його виконання, суть є зрозумілою та не двозначною, тому відсутні підстави для його роз`яснення.

В ухвалі від 23.04.2024 у справі №380/11787/21 Верховним Судом викладена наступна правова позиція: «Згідно частини другої статті 254 КАС України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Зазначена стаття КАС України передбачає можливість роз`яснення судом ухваленого ним рішення для усунення такого недоліку як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню.

Водночас в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Отже, необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим, як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, хто буде здійснювати його виконання, й, при цьому, саме можливість примусового виконання рішення як така є однією з умов подання заяви про його роз`яснення.

Таким чином, у відповідності до імперативних положень статті 254 КАС України, роз`яснено може бути виключно рішення, яке підлягає виконанню, тобто таке рішення, яким суд розв`язав спір по суті, якщо воно впливає на права, обов`язки та інтереси учасників спірних правовідносин, але не те, яке ухвалене з процесуальних питань, що не стосуються суті спору, який виник між сторонами у справі, й лише вказує на процесуальні дії, вчинені судом у межах наданих йому повноважень.

Аналогічна правова позиція щодо застосування статті 254 КАС України викладена в ухвалах Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі № 2а-2621/08 та від 29 грудня 2022 року у справі № 140/4723/22».

Слід звернути увагу на те, що позивач не вперше звертається із заявою про роз`яснення судового рішення, що може бути розцінено відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 45 КАС України судом, як зловживання позивача процесуальними правами.

Частиною 2 ст. 167 КАС України визначено, що якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, заява про роз`яснення рішення підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст. ст. 167, 243, 248, 254, 256 КАС України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення від 10.12.2020 у справі №160/7293/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області», третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Національної гвардії України, третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство внутрішніх справ України Управління взаємодії з Національної гвардією України, про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріального і грошового забезпечення, стягнення коштів- повернути позивачу без розгляду.

Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 294-297 КАС України.

Суддя О.В. Врона