Справа № 420/25535/25
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

17 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/25535/25

Суддя-доповідач П`ятого апеляційного адміністративного суду Димерлій О.О., розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 у справі №420/25535/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 та зобов`язати її вчинити певні дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 у справі №420/25535/25 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невключення до складу грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 обчислена грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток, сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та доплату грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток, обчисливши її розмір із розміру місячного грошового забезпечення з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Не погодившись із вищеозначеним рішенням суду першої інстанції Військовою частиною НОМЕР_1 вперше апеляційну скаргу до П`ятого апеляційного адміністративного суду скеровано 18.02.2026.

Вирішуючи питання щодо відкриття апеляційного провадження установлено, що суб`єктом владних повноважень до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору, а викладене в апеляційній скарзі клопотання про відстрочення сплати судового збору було необґрунтованим.

У зв`язку з чим, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2026 у справі №420/25535/25 у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору відмовлено.

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 у справі №420/25535/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху.

Для усунення недоліків поданої апеляційної скарги надано скаржнику 10-денний строк, з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом надання до апеляційного суду доказів сплати судового збору у розмірі 1453грн. 44коп.

У подальшому, у зв`язку з не усуненням недоліків (не подання до суду доказів сплати судового збору), ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2026 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 у справі №420/25535/25 - повернуто особі, яка її подала.

Означене судове рішення було надіслано в електронні кабінети Військової частини НОМЕР_1 та її представника Лимара О.П. і доставлено адресатам 05.03.2026 після 17 години, що підтверджується довідками про доставку електронних листів.

Відповідно до ч.6 ст.251 КАС України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, ухвала П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2026 у справі №420/25535/25 уважається врученою відповідачу 06.03.2026.

16.03.2026 Військовою частиною НОМЕР_1 до П`ятого апеляційного адміністративного суду повторно скеровано апеляційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.01.2026.

В апеляційній скарзі суб`єктом владних повноважень викладено заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.01.2026, а також додано до апеляційної скарги платіжну інструкцію №201 від 05.03.2026 про сплату судового збору в сумі 1453грн. 44коп.

Обґрунтовуючи поважність підстав пропуску строку на апеляційне оскарження рішення окружного адміністративного суду скаржник вказує, що первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах визначеного строку, а повторне упродовж розумного строку без невиправданих затримок і зайвих зволікань після надходження та сплати судового збору. На думку скаржника, сплата судового збору із запізненням відбулась не з його вини, адже Військовою частиною НОМЕР_1 вжито усіх можливих заходів для сплати судового збору.

Надаючи оцінку таким доводам суб`єкта владних повноважень щодо поважності підстав пропуску строку на апеляційне оскарження рішення окружного адміністративного суду у системному зв`язку із положеннями чинного законодавства України, слід вказати таке.

Строк на апеляційне оскарження установлено статтею 295 КАС України, відповідно до якої апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Тобто, у даному випадку, строк подання апеляційної скарги становить тридцять днів з дня складання повного судового рішення.

При цьому, відповідач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Справу №420/25535/25 Одеським окружним адміністративним судом розглянуто в порядку письмового провадження 19.01.2026.

Вперше апеляційну скаргу на рішення окружного адміністративного суду суб`єктом владних повноважень подано 18.02.2026, тобто в межах визначеного приписами чинного процесуального законодавства строку.

Повторно (після повернення апеляційної скарги 05.03.2026 та отримання скаржником відповідного судового акту 06.03.2026) апеляційну скаргу Військовою частиною НОМЕР_1 до П`ятого апеляційного адміністративного суду скеровано лише 16.03.2026, тобто через десять днів після отримання ухвали про повернення первинно поданої апеляційної скарги.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до п. 6 ч. 5 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Наведеною процесуальною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження, а також належного оформлення апеляційної скарги. Для цього особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлене специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права й інтереси інших учасників правовідносин.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання апеляційної скарги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/32/20 дійшла висновку, що правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість, закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Іншого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

У постановах від 24.07.2023 у справі №200/3692/21, від 07.09.2023 у справі №120/3679/22 Верховний Суд сформував правовий висновок, відповідно до якого строк на апеляційне оскарження у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:

- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;

- повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;

- скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;

- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;

- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що отримавши копію ухвали про повернення вперше поданої апеляційної скарги в електронний кабінет 06.03.2026, скаржником лише 16.03.2026 повторно скеровано до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, тобто через десять днів після отримання ухвали про повернення попередньо поданої апеляційної скарги.

Сплив такого проміжку часу об`єктивно не може свідчити про подання повторної апеляційної скарги без надмірних зволікань.

В контексті наведеного слід зауважити, що сам по собі факт повернення вчасно поданої вперше апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку.

Також, судовий збір за подання апеляційної скарги сплачено 05.03.2026 (платіжна інструкція від 05.03.2026 №201), проте повторну апеляційну скаргу відповідачем подано лише 16.03.2026.

Між тим, за наявності документа про сплату судового збору безпосередня подача до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги, яка є ідентичною первинній, не потребує великої кількості часу.

Неналежна організація роботи у Військовій частині НОМЕР_1 не впливає на можливість застосування такого процесуального інституту як «поновлення строку на апеляційне оскарження» та надання відповідачу певних преференцій.

Право на повторне звернення з апеляційною скаргою після її повернення не є абсолютним й окрім його реалізації без зайвих зволікань, скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої апеляційної скарги відбулося з причин, які об`єктивно не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Та обставина, що відповідач звернувся вперше з апеляційною скаргою у строк (яку було залишено без руху та повернуто з підстав несплати судового збору у повному обсязі) не є підставою уважати пропуск строку поважним, оскільки невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, адже не є такою, що не залежить від волі особи, яка її подає.

Скаржником не доведено вчинення усіх можливих та залежних від нього дій у розумні строки, без невиправданих зволікань з метою виконання процесуального обов`язку щодо дотримання строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Відповідачем не подано належних та допустимих доказів на підтвердження того, які саме ефективні дії ним вчинялись з метою своєчасної сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення окружного адміністративного суду.

Між тим, відхиляються посилання відповідача на скерування основної заявки-розрахунку від 04.02.2026 №502 на фінансування потреб для сплати судового збору, доповідної записки від 23.01.2026, оскільки скаржник, який діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних чи фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо забезпечення неухильного виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно сплати судового збору.

Необхідність сплати судового збору при поданні апеляційної скарги встановлена законом, а тому відповідач, подаючи вперше апеляційну скаргу без надання документа про сплату судового збору, достеменно розумів про порушення ним норм процесуального права.

За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду, обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з Державного бюджету України, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не можуть бути підставою для реалізації суб`єктом владних повноважень права на апеляційне оскарження у будь-який необмежений час після закінчення такого строку та, відповідно, підставою для поновлення зазначеного строку (постанови від 07.06.2018 у справі № 822/276/17, від 30.09.2021 у справі № 826/16458/18, від 23.12.2022 у справі № 380/17601/21, від 14.09.2023 у справі №520/23674/21, від 28.09.2023 у справі № 280/6530/21, від 25.01.2024 у справі №460/43834/22 і від 04.06.2025 у справі №380/12793/24).

У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Обставини пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють орган державної влади від обов`язку своєчасної його сплати. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, а тому наведені ним обставини щодо відсутності бюджетного фінансування не повинні впливати на можливість неухильного виконання покладених на нього нормами КАС України процесуальних обов`язків щодо оформлення апеляційної скарги, у тому числі щодо своєчасної оплати судового збору.

Отже, сама по собі сплата суб`єктом владних повноважень судового збору після спливу встановленого КАС України та наданого судом строку не може бути безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Правову позицію стосовно окресленого питання викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 640/3393/19, згідно із якою особа яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду. Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів. Відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень право в будь-який час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

У контексті викладеного слід вказати, що поновлення строку (у випадках, що не віднесені до регламентованих частиною другою статті 295 КАС України) не є обов`язком суду, а є предметом його оцінки (розсуду) залежно від встановлених обставин, доводів і доказів сторін.

Натомість, відповідних належних доказів на підтвердження наявності в даному випадку поважних причин, які зумовлюють можливість поновлення процесуального строку, скаржником до апеляційної скарги не додано.

Отже, наведені скаржником доводи не виправдовують безпідставність порушення суб`єктом владних повноважень процесуального строку, встановленого законом, для реалізації права на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.01.2026, та не свідчить про поважність причин пропуску цього строку.

З урахування наведеного, відхиляються посилання суб`єкта владних повноважень про те, що він не зволікав із поданням повторної апеляційної скарги.

Отже, за наслідком дослідження наведених Військовою частиною НОМЕР_1 в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції доводів суддя-доповідач дійшов висновку, що вони не є поважними, адже не підтверджують належне використання скаржником доступних засобів для оперативного повторного подання апеляційної скарги.

Вирішуючи дане процесуальне питання враховано правові висновки Верховного Суду, які викладено в постановах від 30.06.2025 у справі №120/6943/24, від 25.02.2026 у справі №380/16620/24, №380/15289/24.

Відповідно до частини 3 статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, із наданням скаржнику строку для подання обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду із зазначенням інших поважних підстав для поновлення такого строку.

Керуючись ст.ст.169, 292, 293, 298 КАС України, суддя-доповідач

У Х В А Л И В:

Визнати вказані Військовою частиною НОМЕР_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 у справі №420/25535/25 неповажними.

У задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 у справі №420/25535/25 - відмовити.

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 у справі №420/25535/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Для усунення недоліків поданої апеляційної скарги надати скаржнику 10-денний строк, з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом подання до апеляційного суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 у справі №420/25535/25 із зазначенням інших обґрунтованих підстав для поновлення такого строку, з підтверджуючими доказами та матеріалами.

Роз`яснити скаржнику, що у разі не виконання вимог зазначеної ухвали апеляційним судом буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 299 КАС України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій