Справа № 320/11573/26
Суддя: Сас Є.В.
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

17 березня 2026 року Київ справа № 320/11573/26

Суддя Київського окружного адміністративного суду Сас Є.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

Заявник через представника звернувся до Київського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Заявою просить суд вжити заходів забезпечення позову, шляхом:

- Заборони ІНФОРМАЦІЯ_2 та/або іншому територіальному центру комплектування та соціальної підтримки вчиняти будь-які дії щодо призову на військову службу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , під час мобілізації, в тому числі щодо вручення повісток, направлення на ВЛК, винесення наказу про призов до Збройних Сил України до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає, що Позивач ще у 2013 році був визнаний непридатним до військової служби за станом здоров`я відповідно до ст. 74а наказу МОУ №402, у зв`язку з чим був виключений з військового обліку, що підтверджується наявними військово-обліковими документами та офіційними листами відповідача. Надалі, після зміни прізвища, Позивача безпідставно повторно взято на військовий облік, що не передбачено чинним законодавством, оскільки виключення з військового обліку означає втрату статусу військовозобов`язаного та унеможливлює його повторне набуття. У подальшому відповідачем вчиняються дії, спрямовані на призов Позивача на військову службу, зокрема направлення повісток, вимог про явку, ініціювання розшуку та доставлення до ТЦК та СП, що Позивач вважає протиправним. Дані дії позивач вважає не законними, прийнятті рішення про повторне взяття заявника на військовий облік та вчинення щодо нього дій про оголошення в розшук з метою доставки до ТЦКтаСП, вважає протиправними, що є предметом розгляду справи по суті.

При цьому створюється ризик мобілізації позивача, що створить суттєві перешкоди для захисту прав позивача внаслідок "незворотності" цього процесу.

Дослідивши подану заяву та доводи, наведені в ній, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 151 КАС позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Інститут забезпечення позову є інструментом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову при існуванні очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, а також застосовані у дозволений законодавством спосіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2020 року по справі №160/7350/19.

Отже, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен переконатися, що спірне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Таким чином, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Заявник покликається на п. 1 ч. 2 ст. 150 КАС, тобто на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Водночас, в ході розгляду поданої заяви судом не виявлено фактів існування, на час прийняття даної ухвали, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Суд відзначає, що проведеню призову громадян у зв`язку з мобілізацією передує вивчення військово-облікових документів, зокрема, тих на які покликається заявник.

Також суд звертає увагу, що заява містить обгрунтування статусу заявника як невійськовозобов`язаного, проте, не містить правового обгрунтування неможливості повторного взяття на облік осіб виключених з військового обліку осіб, зокрема, на виконання приписів постанови КМУ № 932 від 16.08.2024.

Хоч, рішення, дії або бездіяльність суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів правовідносин. Це може завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно.

Сама ж лише незгода заявника із діями суб`єкта владних повноважень та подальше можливе звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Також, суд не погоджується з доводами щодо незворотності процесу мобілізації.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 800/521/17 зазначила, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, оскільки заявником не доведено дійсну наявність обставин, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС, для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. 150, 151, 248, 256, 294 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити.

2. Копію ухвали суду надіслати (надати) заявнику (його представнику).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Сас Є.В.