Справа № 160/3218/26
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2026-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2026 рокуСправа №160/3218/26
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю АТБ-МАРКЕТ до Тернопільської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,-
11.02.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 11.02.2026 року через систему Електронний суд позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю АТБ-МАРКЕТ до Тернопільської митниці, в якій позивач просить суд:
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів та спірна картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, в яких митна вартість визначена не за ціною договору, а за резервним методом, є неправомірним, оскільки митному органу було надано всі необхідні документи, які в повній мірі підтверджували заявлену митну вартість товарів (числові значення складових митної вартості товарів) і жодних розбіжностей такі документи не містили. Посилання ж митного органу, як на підставу виникнення у нього сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товарів, на нижчий ціновий рівень імпортованого позивачем товару порівняно з митним оформленням інших ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, є нормативно необґрунтованими, оскільки лише сама по собі різниця між вартістю подібних (аналогічних) товарів не свідчить про наявність порушень з боку декларанта та не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2026 року, зазначена вище справа була розподілена та 12.02.2026 року передана судді Пруднику С.В.
16.02.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду.
25.02.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у задоволенні клопотання представника Тернопільської митниці Васильчук Ірини Богданівни про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Загальна митна вартість товару, заявленого до митного оформлення, становила 958 422,91 грн. (22 784,82 дол. США), що складається з ціни товару за контрактом та витрат на транспортування і страхування. Ця вартість була визначена декларантом за методом 1, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції).
Для митного оформлення позивачем були подані документи, встановлені ч. 2 ст. 53 Митного Кодексу України, а саме:
- найменування документа, передбаченого ч. 2 ст. 53 МК України - декларація митної вартості; найменування документа за митною декларацією, його дата та номер (за наявності) - декларація митної вартості; код документа 1401;
- найменування документа, передбаченого ч. 2 ст. 53 МК України - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; найменування документа за митною декларацією, його дата та номер (за наявності) - № 3879-HZ/CN від 01.04.2024 р. де код документа 4104; Специфікація № 8 від 06.06.2025 р., де код документа 4103;
- найменування документа, передбаченого ч. 2 ст. 53 МК України - рахунок-фактура (інвойс); найменування документа за митною декларацією, його дата та номер (за наявності) - № ZS25060506 від 22.08.2025 р.; код документа 0380;
- найменування документа, передбаченого ч. 2 ст. 53 МК України - якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, де код документа 3001;
- найменування документа, передбаченого ч. 2 ст. 53 МК України - за наявності транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; найменування документа за митною декларацією, його дата та номер (за наявності) Копія договору транспортного експедирування № 110516 від 31.03.2025 р., де код документа 4301, Коносамент № ZJSM25081006 від 27.08.2025 р., де код документа 0705, Рахунок № 1342 від 14.11.2025 р., де код документа 3004, Рахунок № 1343 від 14.11.2025 р., де код документа 3004;
- найменування документа, передбаченого ч. 2 ст. 53 МК України - копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; найменування документа за митною декларацією, його дата та номер (за наявності) копія імпортної ліцензії не надавалася імпорт товару не підлягає ліцензуванню;
- найменування документа, передбаченого ч. 2 ст. 53 МК України - якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; найменування документа за митною декларацією, його дата та номер (за наявності) - Страховий сертифікат № 382 від 27.08.2025 г.; код документа 3008.
Додатково разом з митною декларацією надавалися наступні документи:
- Сертифікат якості б/н від 22.08.2025 р.;
- Пакувальний лист б/н від 22.08.2025 р.;
- Накладна ЦІМ № 612077 від 01.11.2025 р.;
- Супровідний документ T1 № 25PL322080NSWSP3K1 від 28.10.2025 р.;
- Декларація про походження товару № ZS25060506 від 22.08.2025 р.
14.11.2025 р. відповідач направив позивачу повідомлення наступного змісту (ідентифікатор повідомлення 74f1a821-d82f-4c79-ab10-9377fd1c0a1d: «Повідомлення від митниці декларанту Згідно ст.21 МК України розпочинається процедура консультації. За результатами опрацювання документів встановлено наступне: 1) Оцінюваний товар постачається на підставі зовнішньоекономічного договору від 01.04.2024 № 3879-HZ/CN. Пунктом 2.3 вказаного договору передбачено, що до вартості товарів включено вартість навантаження товару у Продавця, вартість усіх митних формальностей у країні Продавця, вартість сертифікації товару, вартість упаковки та маркування товару, не включаючи податки та мита на території України. В наданому до митного оформлення коносаменті № ZJSM25081006 від 27.08.2025 вказано умову «CY-CY» (CONTAINER YARD- CONTAINER YARD), проте відсутні відомості щодо включення у вартість товару вартості перевезення від продавця HUNAN ZHONGSHANG INTELLIGENT TRADE CO.,LTD., 3-101, Building 3, Grain Station, Shetianqiao Village, Shentianqiao Town, Shaodong City, Shaoyang City, Hunan Province, China до контейнерного терміналу в морському порті QINGDAO. 2) До митного оформлення надано договір на перевезення від 31.03.2025 № 110518, пунктом 1.2 якого передбачена Заявка клієнта на перевезення вантажів, яка до митного оформленням надана не була. Експедитором за вказаним вище договором виступає ТОВ «ФСР ЛОДЖИСТІК Україна», хоча в накладній УМВС від 01.11.2025 № 612077 перевізником зазначено «PKP Cargo Connect Sp. z.o.o». Інформація, яка б підтверджувала причетність «PKP Cargo Connect Sp. z.o.o» до перевезення вантажу залізничним транспортом окрім УМВС накладній відсутня, а саме: відсутні рахунки про перевезення, банківські платіжні документи та договори між ТОВ «ФСР ЛОДЖИСТІК Україна» та «PKP Cargo Connect Sp. z.o.o». 3) Згідно відомостей: коносаменту від 27.08.2025№ ZJSM25081006 поставка оцінюваної партії товару здійснено у контейнерах на морському судні з порту QINGDAO (CHINA) до порту GDANSK (POLAND); накладної УМВС від 01.11.2025 № 612077 товар переміщувався з залізничної станції GDANSK (POLAND) до переходу на МКУ Медика - Мостиська 2 та до м. Тернопіль залізничним транспортом. Надана до митного оформлення сканована копія залізничної накладної від 01.11.2025 № 612077 не містить інформації про числові значення витрат на транспортування товару, відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС) від 01.11.1951, ратифікованої Україною 05.06.1992. Зазначене вище може свідчити про не повноту включення витрат пов`язаних з наданням транспортно-експедиційних послуг за межами митної території України. У зв`язку з тим, що виявлені розбіжності, прошу відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ надати документи: - банківські платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують оплату транспортно-експедиційних послуг за рахунками-фактурами - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару. У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ прошу надати (за наявності) такі додаткові документи: - висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. - виписку з бухгалтерської документації. Відповідно до ч.6 ст,53 МКУ Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи».
Так, відповідач в наведеному вище тексті консультації зазначає «Згідно ст.21 МК України розпочинається процедура консультації».
Далі по тексту відповідач посилається на ч.ч. 2, 3 та 6 ст. 53 МК України та вимагає протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.
Відповідач не чекаючи додаткові документи протягом 10 календарних днів від позивача, того ж дня 14.11.2025 р., прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA403070/2025/000368/1.
Через дане рішення 14.11.2025 р. відповідачем було направлено позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №UA403070/2025/000613.
Розглянувши заяву від 15.01.2026 р. за вих. № ВІЗ-2026-0002 на оскарження рішення про коригування митної вартості товару, відповідач не знайшов підстав для скасування оскаржуваного рішення про що вказав у своєму листі від 20.01.2026 р. за вих. № 7.25-1/15-01/13/459.
Не погоджуючись із здійсненим відповідачем коригуванням митної вартості імпортованого товарів, Товариство звернулось до суду з позовом у даній справі.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно ж до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 ст. 55 Митного кодексу України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 Митного кодексу України).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. 3 ст. 57 Митного кодексу України).
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч. 6 ст. 57 Митного кодексу України).
Частиною 1 ст. 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/ або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
В рішенні № UA403070/2025/000368/1 відповідачем зазначені підстави, у зв`язку з якими Відповідачем відмовлено у митному оформленні Товару за заявленою декларантом митною вартістю та проведено коригування митної вартості Товару. Проте, жодна із вказаних у рішенні № UA403070/2025/000368/1 підстав не відповідає випадкам, встановленим ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, які надають митному органу право на проведення коригування митної вартості, що підтверджується нижченаведеним.
Щодо зазначеної митним органом підстави: «1) Оцінюваний товар постачається на підставі зовнішньоекономічного договору від 01.04.2024 № 3879- HZ/CN. Пунктом 2.3 вказаного договору передбачено, що до вартості товарів включено вартість навантаження товару у Продавця, вартість усіх митних формальностей у країні Продавця, вартість сертифікації товару, вартість упаковки та маркування товару, не включаючи податки та мита на території України. В наданому до митного оформлення коносаменті № ZJSM25081006 від 27.08.2025 вказано умову «CY-CY» (CONTAINER YARD-CONTAINER YARD), проте відсутні відомості щодо включення у вартість товару вартості перевезення від продавця HUNAN ZHONGSHANG INTELLIGENT TRADE CO.,LTD., 3-101, Building 3, Grain Station, Shetianqiao Village, Shentianqiao Town, Shaodong City, Shaoyang City, Hunan Province, China до контейнерного терміналу в морському порті QINGDAO».
З цього приводу суд зазначає наступне.
Суд зазначає, що згідно з п. 2.3. до Контракту № 3879-HZ/CN від 01.04.2024р. «Ціна на товар розуміється відповідно до умов FOB Shenzhen згідно з Міжнародними правилами тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» Міжнародної торгової палати у редакції 2010р.». Специфікацією № 8 від 06.06.2025 р. до вищевказаного контракту, також умови поставки передбачені - FOB (Qingdao China).
За стандартами Інкотермс, FOB означає «товар відвантажується на судно замовника». Вказівка на умови FOB у договорі означає, що продавець оплачує доставку товару до моменту навантаження, плюс саме навантаження на борт. Також на нього покладено обов`язки щодо очищення товару від мит (при експортному постачанні).
На підтвердження витрат на транспортування товару позивачем, крім рахунків на оплату № 1342, № 1343 від 14.11.2025 р., були надані наступні документи:
Банківські платіжні документи, що підтверджують оплату за послуги перевезення: платіжні доручення № 617236, № 617237 від 25.11.2025 р. (копії);
копії актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 1185, № 1186 від 14.11.2025 р. від ТОВ «ФСР ЛОДЖИСТІК Україна» до Договору транспортного експедирування № 110518 від 31.03.2025 р.;
Щодо зазначеної митним органом підстави: «2) До митного оформлення надано договір на перевезення від 31.03.2025 № 110518, пунктом 1.2 якого передбачена Заявка клієнта на перевезення вантажів, яка до митного оформленням надана не була. Експедитором за вказаним вище договором виступає ТОВ «ФСР ЛОДЖИСТІК Україна», хоча в накладній УМВС від 01.11.2025 № 612077 перевізником зазначено «PKP Cargo Connect Sp. z.o.o». Інформація, яка б підтверджувала причетність «PKP Cargo Connect Sp. z.o.o» до перевезення вантажу залізничним транспортом окрім УМВС накладній відсутня, а саме: відсутні рахунки про перевезення, банківські платіжні документи та договори між ТОВ «ФСР ЛОДЖИСТІК Україна» та «PKP Cargo Connect Sp. z.o.o».».
З цього приводу суд зазначає наступне.
Щодо зазначеної митним органом підстави: «3) Згідно відомостей: коносаменту від 27.08.2025 № ZJSM25081006 поставка оцінюваної партії товару здійснено у контейнерах на морському судні з порту QINGDAO (CHINA) до порту GDANSK (POLAND); накладної УМВС від 01.11.2025 № 612077 товар переміщувався з залізничної станції GDANSK (POLAND) до переходу на МКУ Медика - Мостиська 2 та до м. Тернопіль залізничним транспортом. Надана до митного оформлення сканована копія залізничної накладної від 01.11.2025 № 612077 не містить інформації про числові значення витрат на транспортування товару, відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС) від 01.11.1951, ратифікованої Україною 05.06.1992. Зазначене вище може свідчити про не повноту включення витрат пов`язаних з наданням транспортно-експедиційних послуг за межами митної території України».
З цього приводу суд зазначає наступне.
Згідно з п. 3.1. до договору №110518 від 31.03.2025р. між ТОВ «АТБ Маркет» та ТОВ «ФСР ЛОДЖИСТІК Україна» - «Вартість послуг Експедитора погоджується Сторонами у Заявці та може бути змінена лише за письмовою угодою обох Сторін. Узгоджена у Заявці вартість послуг Експедитора включає експедиторську винагороду, а також всі витрати Експедитора, пов`язані з надання послуг по справжньому договору, у тому числі витрати на навантаження, розвантаження, перевезення вантажу, навантаження на інше транспортне засіб (у разі необхідності такого перевантаження), витрати на сплату зборів, обов`язкових платежів та витрати, пов`язані з оплатою послуг третіх осіб (у разі їх залучення)».
Разом із заявою на оскарження позивач надав Акти наданих послуг № 1185 від 18.11.2025р., №1186 від 18.11.2025р. та платіжні інструкції № 617236 від 25.11.2025 р., № 617237 від 25.11.2025 р.
Виходячи з цього, всі транспортні витрати на шляху слідування вже включені в рахунки по перевезенню № 1342 та № 1343 від 14.11.2025 р. та були сплачені, згідно вищевказаних платіжних інструкцій, що були надані разом із заявою на оскарження від 15.01.2026 р. за вих. № ВІЗ-2026-000 2.
Таким чином, жодних розбіжностей немає, у відповідача були всі необхідні документи для визначення числових значень по товару, що оформлявся позивачем.
Відповідно до ч.3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Суд ззаначає, що розбіжності були відсутні, так само як і ознаки підробки або не всі відомості. Проте, декларант надав митному органу документи, згідно запиту, а саме:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається жодних договорів із третіми особами не укладалося;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом) платежі третім особам на користь продавця не здійснювалися;
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту) оплата комісійних винагород не здійснювалася;
4) виписку з бухгалтерської документації Картка рахунку: 63.2 на 02.01.2026 р. - надавалася разом із заявою від 15.01.2026 р. за вих. № ВІЗ-2026-0002;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів жодних інших договорів, окрім договору на поставку, не укладалося;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару прайс-лист б/н від 14.12.2024 р. від продавця оцінюваних товарів надавався разом із заявою від 15.01.2026 р. за вих. № ВІЗ-2026-0002;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини разом із заявою від 15.01.2026 р. за вих. № ВІЗ-2026-0002 було надано Експертний висновок Дніпропетровської ТПП № ГО-10/1 від 07.01.2026 р.
Враховуючи вищезазначене, а також враховуючи документи, які додатково надавалися, вважаємо, що складові митної вартості визначені вірно. Будь-які інші витрати зазначені у ч.10 ст. 58 МКУ покупцем понесені не були.
Відповідно до частини 3 ст. 55 Митного кодексу України форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Наказом міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 затверджено форму рішення про коригування митної вартості товарів, правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів. У відповідності із зазначеним порядком, в графі 33 рішення «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалась митним органом для визначення митної вартості» зазначаються причини через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту), а також перелік документів, що повинні підтвердити ті обставини, що викликали сумнів у достовірності наданої інформації.
У рішенні №UA403070/2025/000368/1 відповідачем не обґрунтовано неможливість визначення митної вартості товару за першим (основним) методом, необґрунтовано визначення митної вартості товару за другорядними методами, за резервним методом.
У пункті 3.4 листа ВАСУ від 13.03.2017 р. «Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 р.» Вищий адміністративний суд України зазначив, що варто зважити на таку вимогу до діяльності суб`єктів владних повноважень, як обов`язок діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3 частини третьої статті 2 КАС України). Необхідність наводити обставини як підстави прийняття рішення, у тому числі зумовлена тим, що уможливлює контроль за таким рішенням, зокрема судовий контроль. При цьому обґрунтувати рішення, очевидно, означає не лише ствердити про наявність відповідних обставин, але й зазначити докази, які доводять їх наявність.
Отже, у ситуації з рішенням про коригування митної вартості товарів орган доходів і зборів повинен не просто зазначити, зокрема, обставину відсутності в нього інформації щодо оформлення ідентичних та подібних товарів (як підставу незастосування методів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), а навести цінову інформацію з ЄАІС про оформлення товарів, що мають ознаки, найбільш схожі на ознаки задекларованих товарів, та пояснити з урахуванням положень статей 59, 60 МКУ, чому ця інформація не може бути взята за основу для визначення митної вартості.
Отже, суди повинні мати на увазі, що при обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів орган доходів і зборів повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів».
Суд вважає за необхідне зазначити, що за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим (основним) методом, застосування відповідачем коригування митної вартості є безпідставним.
Так, у рішенні № UA403070/2025/000368/1 відповідач зазначив наступне.
Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару.
За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст. 57 МКУ, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МКУ. Митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 МКУ.
Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.
Відповідно до п. 2. ст. 55 та глави 4 Митного кодексу України, декларант має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня або до суду».
Суд вважає, що у рішенні №UA403070/2025/000368/1 відповідач не конкретизував підстави незастосування попередніх методів. Загальні посилання на норми Митного кодексу України щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості не є належним обґрунтуванням прийнятого відповідачем рішення №UA403070/2025/000368/1. Відсутність у митниці інформації щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами не є належною підставою для незастосування методів визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, а відсутність у митниці необхідних документів не є належною підставою для незастосування методів на основі віднімання та на основі додавання вартості товарів. Отже, наведені у рішенні доводи відповідача не є належним обґрунтуванням для застосування резервного методу при визначенні митної вартості товару та доказом неможливості застосування попередніх п`яти методів визначення митної вартості відповідно до вимог Митного кодексу України.
За таких обставин митницею не дотримано вимоги щодо послідовності застосування методів визначення митної вартості та вимоги ст. 55 Митного кодексу України щодо змісту рішення про коригування митної вартості товару.
Також необхідно зазначити, що митний орган у рішенні про коригування митної вартості визначає митну вартість по товару №1 за ЕМД від 26.05.2025 №UA408020/2025/019666, але залишається невідомим, які умови поставки даного товару, чи коригувалася митна вартість товару за цією ЕМД, чи оскаржувалися рішення про коригування.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України позивачем протягом 80 днів з дня випуску Товару до відповідача було надано заяву вих. № ВІЗ-2026-0002 від 15.01.2026 р. щодо підтвердження митної вартості товару заявленої позивачем та про скасування рішення №UA403070/2025/000368/1 з поясненнями та наданням додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.
За результатами розгляду додатково наданих позивачем документів, відповідач не знайшов підстав для скасування прийнятого рішення про коригування митної вартості товару, про що повідомив позивача листом № 7.25-1/15-01/13/459 від 20.01.2026 р.
Враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку, що рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів від 14.11.2025 року № UA403070/2025/000368/1 та картка відмови Тернопільської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 14.11.2025 року №UA403070/2025/000613 - є протиправними та належать до скасування.
Згідно з ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Крім того, ЄСПЛ у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що «принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.
Також, у рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Виходячи з викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими і їх необхідно задовольнити у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 6179 грн.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 6179 грн. підлягає стягненню з Тернопільської митниці за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю АТБ-МАРКЕТ до Тернопільської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник