Справа № 160/33974/25
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2026-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Царікової О.В.,
28.11.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему Електронний суд надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2025 відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи).
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему "Електронний суд" від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про зміну предмету позову, в якій позивач просить суд:
-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 364 від 28.05.2025 р.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Поряд з цим, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Ухвалою суду продовжено строк розгляду справи до 18.03.2026.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Основним видом підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 згідно КВЕД є 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.
ФОП ОСОБА_1 було сплачено наступні квартальні платежі:
- 3000,00 грн. платіжна інструкція № 2270 від 15.02.2025 р.;
- 3000,00 грн. платіжна інструкція № 2394 від 12.05.2025 р.
Надходження вищезазначених платежів також підтверджується витягом з Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах.
Ліцензія анульована відповідно до статті 46 Закону України від 18 червня 2024 року № 3817- IX «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (зі змінами та доповненнями).
Не погодившись з вказаним рішенням, позивач з відповідним позовом звернулася до суду.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На час видачі позивачу ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями діє Закон України №3817-ІХ від 18.06.2024 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», який набрав чинності 27.07.2024.
Згідно абз.1 п.3 Розділу «Перехідних положень» Закону № 3817-ІХ, ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, видані відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" до 1 січня 2025 року, вважаються чинними та підтверджують право на провадження відповідного виду (видів) господарської діяльності до завершення строку, на який їх було видано (для ліцензій, виданих на визначений строк), або до дня припинення їхньої дії в порядку, визначеному цим Законом.
Підставою для анулювання ліцензії позивача є несплата позивачем чергового платежу за ліцензію з посиланням на п.7 статті 46 Закону України від 18 червня 2024 року № 3817- IX «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».
Наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2016р. № 621 затверджено Порядок взаємодії органів Державної казначейської служби України та органів Державної податкової служби України в процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями (Порядок № 621).
Відповідно до п. 10 Порядку № 621 щомісяця не пізніше 12 числа місяця, що настає за звітним, Казначейство надає до ДПС уточнений Звіт про виконання місцевих бюджетів за доходами в розрізі бюджетів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Таким чином, нормами чинного законодавства встановлено алгоритм перевірки виконання місцевих бюджетів ДПС.
Як встановлено вище судом, позивачем на рахунок ГУК у Дніпропетровській області з призначенням платежу: «плата за ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами» були здійснені наступні оплати:
- 3000,00 грн. платіжна інструкція № 2270 від 15.02.2025 р.;
- 3000,00 грн. платіжна інструкція № 2394 від 12.05.2025 р.
При цьому, останній платіж здійснено 12.05.2025, тобто, станом на дату прийняття оскарженого рішення про анулювання ліцензії від 28.05.2025 у позивача була відсутня заборгованість по сплаті чергового платежу.
Суд зазначає, що ненадання суб`єктом господарювання до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області копії платіжного доручення про сплату річної плати за ліцензію з відміткою банку про черговий платіж за ліцензію не є правовою підставою для висновку про несплату таким суб`єктом чергової плати за ліцензію і застосування до позивача відповідальності у вигляді анулювання дії ліцензії, оскільки, анулювання ліцензії здійснюється лише у випадку несплати чергового платежу за ліцензію.
При цьому, під несплатою річної плати за ліцензію слід розуміти бездіяльність суб`єкта господарювання, яка полягає у не здійсненні ним своєчасного та в повному обсязі перерахування коштів на відповідний бюджетний рахунок, призначений для вказаного платежу.
Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 23.05.2024 у справі № 320/8612/22, який вказав, що суди попередніх інстанцій обґрунтовано відхилили посилання податкового органу на ненадання платником копії платіжного доручення з відміткою банку про сплату, оскільки стаття 15 Закону № 481/95-ВР передбачає, як обставину для анулювання ліцензії, саме несплату чергового платежу, а не ненадання копії платіжного доручення.
Також, суд зазначає, що стаття 46 Закону №3817 містить вичерпний перелік підстав для припинення дії ліцензії .
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону №3817, підставою для прийняття органом ліцензування рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності є несплата чергового платежу за ліцензію .
Водночас, відповідач у своєму відзиві посилається на невиконання позивачем вимог ч. 1 ст. 54 Закону №3817, яка зобов`язує суб`єкта господарювання не тільки забезпечити сплату чергового платежу, але й повідомити відповідний орган ліцензування про його внесення .
Відповідно до ч.1 ст.54 Закону №3817 встановлено, що суб`єкт господарювання зобов`язаний забезпечити сплату чергової річної плати або щоквартальної частини річної плати за надану ліцензію на право провадження відповідного виду господарської діяльності до початку кожного наступного річного (квартального) періоду та повідомити відповідний орган ліцензування про внесення чергового платежу за ліцензію в паперовій або в електронній формі у порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України, із зазначенням коду класифікації доходів бюджету, суми внесеного платежу, номера і дати платіжної інструкції, що підтверджує внесення річної плати або щоквартальної частини річної плати за відповідну ліцензію.
Аналізуючи вказану норму, суд доходить висновку, що законодавець чітко розмежував сплату чергової річної/щоквартальної річної плати за надану ліцензію та порядок повідомлення про внесення чергового платежу.
Відповідальність у вигляді припинення дії ліцензії, встановлена статтею 46 Закону №3817, передбачена саме за несплату чергового платежу за ліцензію, тобто за фактичну відсутність перерахування коштів до бюджету у встановлений строк.
Стаття 46 Закону №3817 не встановлює такої санкції, як припинення дії ліцензії, за неповідомлення органу ліцензування про здійснену оплату.
Таким чином, оскільки позивач своєчасно та в повному обсязі сплатив чергові платежі за ліцензії, у відповідача були відсутні правові підстави для припинення їх дії. Посилання відповідача на неповідомлення про сплату є безпідставним, оскільки така обставина не є підставою для припинення дії ліцензії відповідно до вичерпного переліку, наведеного у ст. 46 Закону №3817.
Отже, оскаржене рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Частиною 1ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ст.139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3028,00 грн. підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.
На підставі викладеного, керуючись статями 139,243-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 364 від 28.05.2025.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 18.03.2026.

Суддя О.В. Царікова