Справа № 320/31113/25
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2026-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н.П.

Суддів: Кобаля М.І., Мельничука В.П.

За участю секретаря: Мірошниченко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року, суддя Кочанова П.В., у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНОВА УКРАЇНА» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРАНОВА УКРАЇНА» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якій просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 07.04.2025 року № 774/Ж10/31-00-04-02-01-27;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 12.06.2025 року № 1198/Ж10/31-00-04-02-01-27.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки відповідача щодо нереальності господарських операцій з контрагентом ТОВ «ФЕРМА САВИН АГРО», ТОВ «Гал Плюс», ТОВ «СІБКОР ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» є необґрунтованими, суб`єктивними та протиправними. Стосовно реальності господарських операцій, зокрема руху активів, реального настання правових та економічних наслідків, позивачем наголошено, що такі підтверджуються всіма необхідними первинними документами, які надавалися інспекторам контролюючого органу при проведенні перевірки, в тому числі щодо факту придбання у контрагента товару (зерна) та реальне вчинення господарських операцій, а також його подальшу реалізацію на експорт з метою отримання доходу. Крім того, позивач вважає, що при проведенні перевірки порушено принцип індивідуальної відповідальності платника, а тому податкові повідомлення-рішення є такими, що підлягають скасуванню.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 07.04.2025 року № 774/Ж10/31-00-04-02-01-27.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 12.06.2025 року № 1198/Ж10/31-00-04-02-01-27.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (зареєстроване місцезнаходження: 02068, м. Київ, вул. Кошиця, 3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНОВА УКРАЇНА» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, ) судовий збір у розмірі 30 280,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з`явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що Центральним МУ ДПС по роботі з ВПП проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Гранова Україна» з питання законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн по декларації з податку на додану вартість за грудень 2024 року (від 20.01.2025 вх. № ) з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків, за результатами якої складено акт від 27.02.2025 № 625/Ж5/31-00-04-02-01-22/44868696.

В акті перевірки вказано, що за результатами проведеної перевірки з урахуванням відповіді на заперечення на акт перевірки встановлено порушення позивачем вимог п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2 п. 198.3, п. 198.5, п. І 198.6, ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, п. 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за №159/28289, в результаті чого, у відповідності до п. 200.14 ст.200 ПК України:

- завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню податку на додану вартість на розрахунковий рахунок, на 16 616 160,80 грн;

- відмовлено у отриманні суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок на 714798,13 грн;

- завищено суму від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник рядка 19 декларації), що призвело до завищення суми від`ємного значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на 8 42 0 879,00 грн.

В акті перевірки з урахуванням відповіді на заперечення зазначено, що в охопленому перевіркою звітному періоді платник податків оформляв взаємовідносини із ризиковими контрагентами, відображення яких у бухгалтерському і податковому обліку вплинуло на визначення у декларації від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування, а саме: придбання у ТОВ «АРАТГА», ТОВ «АГРОФІРМА «ПРИЛУЦЬКА», ТОВ КОМПАНІЯ «БОТІК», ТОВ «ЖИВА- ЗЕМЛЯ», ТОВ «ФЕРМА САВИН АГРО», ТОВ «АГРОНВЕСТ-ТРАНЗИТ », ТОВ, «КОНТИНЕНТ ПВ», ТОВ «РУДАГРОІНВЕСТ», ТОВ «ГАЛ ПЛЮС», ТОВ «АГРОКАРАВАН», ТОВ «СІБКОР ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» кукурудзи, пшениці, послуг перевезення автотранспортом.

На підставі висновків акта перевірки Центральним МУ ДПС по роботі з ВПП прийнято податкові повідомлення - рішення від 07.04.2025 року № 772/Ж10/31-00-04-02-01-27, № 773/Ж10/31-00-04-02-01-27 та № 774/Ж10/31-00-04-02-01-27.

22.04.2025 позивач подав до ДПС України скаргу на вказані податкові повідомлення-рішення.

Рішенням ДПС України від 09.06.2025 року № 16597/6/99-00-06-01-03-06 про результати розгляду скарги, скаргу позивача задоволено частково: скасовано податкове повідомлення-рішення від 07.04.2025 № 773/Ж10/31-00-04-02-01- 27; скасовано податкове повідомлення-рішення від 07.04.2025 № 772/Ж10/31-00-04-02-01- 27 в частині встановленого перевіркою завищення суми бюджетного відшкодування по взаємовідносинах з ТОВ «АРАТГА», ТОВ «АГРОФІРМА «ПРИЛУЦЬКА», ТОВ КОМПАНІЯ «БОТІК», ТОВ «ЖИВА-ЗЕМЛЯ» і у відповідній частині застосовані штрафні санкції; залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 07.04.2025 №774/Ж10/31-00- 04-02-01-27 щодо зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 8 420 879,00 грн.

12.06.2025 замість частково скасованого і відкликаного ППР від 07.04.2025 року № 772/Ж10/31-00-04-02-01-27 податковим органом прийнято нове податкове повідомлення-рішення №1198/Ж10/31-00-04-02-01-27, яким зменшено суму бюджетного відшкодування на 4 437 756,39 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1 109 439,09 грн.

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями від 07.04.2025 року № 774/Ж10/31-00-04-02-01-27 та від 12.06.2025 року №1198/Ж10/31-00-04-02-01-27, які ґрунтуються на непідтвердженості реальності здійснення господарських операцій позивача з контрагентами: ТОВ «ФЕРМА САВИН АГРО», ТОВ «Гал Плюс», ТОВ «СІБКОР ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ», позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Згідно з підпунктами 16.1.2, 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України визначено, що контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України, бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Пунктом 185.1 статті 185 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Згідно із пунктом 187.8 статті 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Датою виникнення податкових зобов`язань за операціями з постачання нерезидентами суб`єктам господарювання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, є дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг в оплату послуг або дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг нерезидентом, залежно від того, яка з подій відбулася раніше.

За приписами підпункту «ґ» пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України визначено, що для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Абзацом першим пункту 201.12 статті 201 ПК України передбачено, що у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

Отже, у разі наявності фактів ввезення товарів на митну територію України, сплати податку на додану вартість до державного бюджету, наявності митної декларації, оформленої відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку та яка що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, платник податку має право на податковий кредит.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до абзацу першого пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно із пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу,

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Не підлягає бюджетному відшкодуванню сума від`ємного значення, до розрахунку якої включено суми податку, сплачені отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам товарів/послуг, які використані або будуть використані в операціях з першого постачання житла (об`єктів житлової нерухомості), неподільного житлового об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта житлової нерухомості. Суми такого від`ємного значення зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду до її повного погашення податковими зобов`язаннями;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.7 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Відповідно до пункту 200.8-200.9 статті 200 Податкового кодексу України до податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису відповідно до закону.

Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Згідно з пунктом 200.14 статті 200 Податкового кодексу України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено у Законі України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV).

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких принципах, зокрема, повне висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі; превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми (стаття 4 Закону).

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Правила цієї норми Закону № 996-ХIV кореспондує зміст пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88.

Згідно з пунктом 2.4 вказаного Положення, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналізуючи наведені норми права, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 липня 2022 року (справа № 160/3364/19), сформувала загальні підходи, які повинні застосовуватися судами при вирішенні питання щодо наявності/відсутності підстав у платника податку для отримання певної податкової вигоди (формування витрат, що визначаються при визначенні об`єкта оподаткування, податкового кредиту тощо) за результатами здійснення певних господарських операцій.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами (пункт 63 Постанови).

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції (пункт 64 Постанови).

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними (пункт 65 Постанови).

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (пункт 66 Постанови).

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (пункт 67 Постанови).

Отже, згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду та з огляду на положення статті 90 КАС України обставини підлягають встановленню адміністративними судами під час розгляду відповідних спорів по суті на підставі всіх належних і допустимих доказів, причому жоден з доказів не має наперед установленої сили, у тому числі будь-які дані, отримані в межах кримінальних проваджень. Ці дані підлягають ретельній перевірці безпосередньо судом, що розглядає справу, в силу офіційності з`ясування обставин справи, а також якщо платник податків обґрунтовано заперечує достовірність відповідних даних.

Таким чином, визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Саме по собі: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання в його межах від посадової особи відомостей щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише відсутність у контрагентів платника податків матеріальних і трудових ресурсів; лише недоліки в оформленні первинних документів або відсутність окремих документів тощо - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

При цьому підтвердженням господарської операції виходячи з визначення Закону № 996-ХIV є саме рух матеріальних активів та коштів між контрагентами, натомість первинна документація є відображенням такої операції.

Як убачається з матеріалів справи, між позивачем та ТОВ "ФЕРМА САВИН АГРО" було укладено договір поставки від 02.07.2024 року № 55, на підставі якого позивач придбавав зернові культури, а саме, пшеницю 4-го класу та кукурудзу 3-го класу.

За умовами договору поставки №55 від 02.07.2024 кількість товару, що поставляється визначається в Специфікації, також Постачальник гарантує Покупцеві, що Товар є його власністю та вільний від прав третіх осіб: не є предметом застави (у тому числі податкової чи за аграрною розпискою), не перебуває під арештом, щодо нього відсутні судові або адміністративні спори. Товар є власно вирощеним Постачальником, на земельних ділянках, що перебувають у його власності або в користуванні.

Сумою договору є сума всіх Специфікацій, які укладені відповідно до Договору Поставки, розрахунки здійснюються Покупцем за кожну партію Товару (п.4 договору).

Товар поставляється Покупцю у строки та на умовах зазначених в Специфікаціях до Договору.

На виконання вказаного договору сторонами підписано специфікації від 02.09.2024 року № 7, від 02.10.2024 року № 8, від 21.10.2024 року № 9, від 22.10.2024 року № 10, від 23.10.2024 року № 11, від 24.10.2024 року № 12, від 29.10.2024 року № 13, від 31.10.2024 року № 14.

За умовами визначеним у Специфікаціях до Договору поставки № 55 від 02.07.2024, які є невід`ємною частиною договору, визначено наступні умови поставки: DAP (згідно «Інкотермс» в редакції 2010 року), пункт поставки товару: склад Вантажоодержувача ТОВ «ГРАНОВА ПРИЛУКИ»: 17581, Чернігівська область, Прилуцький район, територіальна громада Сухополов`янська, 0 +0,20 км автошляху Прилуки Сергіївка, будинок 1.

Постачальник (ТОВ «ФЕРМА САВИН АГРО») зобов`язаний за власний рахунок забезпечити доставку Товару автотранспортом в пункт поставки Товару.

Оплата здійснюється в наступному порядку:

- 86% вартості партії - здійснюється протягом 3 банківських днів від дати накопичення партії;

- 14% вартості партії - здійснюється після реєстрації податкової накладної продавцем.

Позивачем було надано як до перевірки, так і до матеріалів справи належним чином оформлені документи, які підтверджують рух товару від складських приміщень ТОВ "ФЕРМА САВИН АГРО" до місця поставки - ТОВ "ГРАНОВА ПРИЛУКИ", що містять відмітки відповідальних осіб ТОВ "ГРАНОВА ПРИЛУКИ" про прийняття товару.

Представником позивача долучено копії видаткової накладної від 02.09.2024 року № 392, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 02.09.2024 року, товарно-транспортної накладної від 01.09.2024 року № 819, товарно-транспортної накладної від 01.09.2024 року № 818, товарно-транспортної накладної від 01.09.2024 року № 817, товарно-транспортної накладної від 01.09.2024 року № 816, товарно-транспортної накладної від 01.09.2024 року № 815, видаткової накладної від 03.09.2024 року № 393, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 03.09.2024 року, товарно-транспортної накладної від 02.09.2024 року № 825, товарно-транспортної накладної від 02.09.2024 року № 824, товарно-транспортної накладної від 02.09.2024 року № 822, товарно-транспортної накладної від 02.09.2024 року № 821, товарно-транспортної накладної від 02.09.2024 року № 820, товарно-транспортної накладної від 02.09.2024 року № 823, видаткової накладної від 04.09.2024 року № 394, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 04.09.2024 року, товарно-транспортної накладної від 03.09.2024 року № 829, товарно-транспортної накладної від 03.09.2024 року № 828, товарно-транспортної накладної від 03.09.2024 року № 827, товарно-транспортної накладної від 03.09.2024 року № 830, товарно-транспортної накладної від 03.09.2024 року № 826, видаткової накладної від 03.10.2024 року № 419, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 03.10.2024 року, товарно-транспортної накладної від 03.10.2024 року № 857, видаткової накладної від 04.10.2024 року № 420, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 04.10.2024 року, товарно-транспортної накладної від 03.10.2024 року № 856, видаткової накладної від 05.10.2024 року № 421, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 05.10.2024 року, товарно-транспортної накладної від 04.10.2024 року № 870, товарно-транспортної накладної від 04.10.2024 року № 869, видаткової накладної від 06.1-.2024 року № 422, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 06.10.2024 року, товарно-транспортної накладної від 06.10.2024 року № 883, товарно-транспортної накладної від 06.10.2024 року № 884, видаткової накладної від 11.10.2024 року № 439, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 11.10.2024 року, товарно-транспортної накладної від 11.10.2024 року № 907, видаткової накладної від 12.10.2024 року № 440, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 12.10.2024 року, товарно-транспортної накладної від 12.10.2024 року № 912, товарно-транспортної накладної від 12.10.2024 року № 913, товарно-транспортної накладної від 11.10.2024 року № 908, видаткової накладної від 13.10.2024 року № 441, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 13.10.2024 року, товарно-транспортної накладної від 12.10.2024 року № 917, товарно-транспортної накладної від 13.10.2024 року № 918, товарно-транспортної накладної від 13.10.2024 року № 919, видаткової накладної від 14.10.2024 року № 443, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 14.10.2024 року, товарно-транспортної накладної від 13.10.2024 року № 920, товарно-транспортної накладної від 14.10.2024 року № 924, видаткової накладної від 21.10.2024 року № 463, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 21.10.2024 року, товарно-транспортної накладної від 21.10.2024 року № 979, товарно-транспортної накладної від 21.10.2024 року № 980, товарно-транспортної накладної від 21.10.2024 року № 981, товарно-транспортної накладної від 21.10.2024 року № 983, видаткової накладної від 22.10.2024 року № 473, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 22.10.2024 року, товарно-транспортної накладної від 21.10.2024 року № 982, товарно-транспортної накладної від 22.10.2024 року № 321, товарно-транспортної накладної від 22.10.2024 року № 320, товарно-транспортної накладної від 22.10.2024 року № 322, товарно-транспортної накладної від 22.10.2024 року № 224, товарно-транспортної накладної від 22.10.2024 року № 324, товарно-транспортної накладної від 22.10.2024 року № 991, товарно-транспортної накладної від 22.10.2024 року № 992, товарно-транспортної накладної від 22.10.2024 року № 993, видаткової накладної від 22.10.2024 року № 468, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 22.10.2024 року, товарно-транспортної накладної від 22.10.2024 року № 994, видаткової накладної від 23.10.2024 року № 474, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 24.10.2024 року, товарно-транспортної накладної від 23.10.2024 року № 328, товарно-транспортної накладної від 23.10.2024 року № 999, товарно-транспортної накладної від 23.10.2024 року № 1000, товарно-транспортної накладної від 23.10.2024 року № 1004, товарно-транспортної накладної від 23.10.2024 року № 1005, товарно-транспортної накладної від 23.10.2024 року № 1001, товарно-транспортної накладної від 23.10.2024 року № 1006, видаткової накладної від 24.10.2024 року № 480, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 24.10.2024 року, товарно-транспортної накладної від 24.10.2024 року № 1013, товарно-транспортної накладної від 24.10.2024 року № 1014, товарно-транспортної накладної від 24.10.2024 року № 1017, видаткової накладної від 24.10.2024 року № 514, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 24.10.2024 року, товарно-транспортної накладної від 24.10.2024 року № 1015, видаткової накладної від 25.10.2024 року № 484, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 25.10.2024 року, товарно-транспортної накладної від 25.10.2024 року № 1020, товарно-транспортної накладної від 25.10.2024 року № 1021, товарно-транспортної накладної від 25.10.2024 року № 1022, товарно-транспортної накладної від 25.10.2024 року № 1023, видаткової накладної від 29.10.2024 року № 494, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 29.10.2024 року, товарно-транспортної накладної від 29.10.2024 року № 1060, товарно-транспортної накладної від 29.10.2024 року № 1058, товарно-транспортної накладної від 29.10.2024 року № 1057, видаткової накладної від 30.10.2024 року № 502, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 30.10.2024 року, товарно-транспортної накладної від 29.10.2024 року № 1064, видаткової накладної від 31.10.2024 року № 505, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 30.10.2024 року, товарно-транспортної накладної від 29.10.2024 року № 1061, товарно-транспортної накладної від 30.10.2024 року № 1067, товарно-транспортної накладної від 30.10.2024 року № 1069, товарно-транспортної накладної від 30.10.2024 року № 1073, товарно-транспортної накладної від 30.10.2024 року № 1072, товарно-транспортної накладної від 30.10.2024 року № 1071, товарно-транспортної накладної від 30.10.2024 року № 1078, товарно-транспортної накладної від 30.10.2024 року № 1074, товарно-транспортної накладної від 30.10.2024 року № 1077, товарно-транспортної накладної від 30.10.2024 року № 1076, товарно-транспортної накладної від 29.10.2024 року № 1063, видаткової накладної від 31.10.2024 року № 504, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 31.10.2024 року, товарно-транспортної накладної від 31.10.2024 року № 1089, видаткової накладної від 31.10.2024 року № 506, товарно-транспортної накладної від 30.10.2024 року № 1075, товарно-транспортної накладної від 31.10.2024 року № 1082, товарно-транспортної накладної від 31.10.2024 року № 1083, товарно-транспортної накладної від 31.10.2024 року № 1081, товарно-транспортної накладної від 29.10.2024 року № 1059, товарно-транспортної накладної від 31.10.2024 року № 1090, товарно-транспортної накладної від 31.10.2024 року № 1084, товарно-транспортної накладної від 31.10.2024 року № 1085, товарно-транспортної накладної від 31.10.2024 року № 1086, товарно-транспортної накладної від 30.10.2024 року № 1071, товарно-транспортної накладної від 31.10.2024 року № 1078, товарно-транспортної накладної від 31.10.2024 року № 1074, товарно-транспортної накладної від 30.10.2024 року № 1077, товарно-транспортної накладної від 30.10.2024 року № 1076, товарно-транспортної накладної від 30.10.2024 року № 1063, товарно-транспортної накладної від 29.10.2024 року № 1063, видаткової накладної від 31.10.2024 року № 504, видаткової накладної від 31.10.2024 року № 504, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 31.10.2024 року, товарно-транспортної накладної від 31.10.2024 року № 1089, видаткової накладної від 31.10.2024 року № 506, видаткової накладної від 01.11.2024 року № 508, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 01.11.2024 року, товарно-транспортної накладної від 31.10.2024 року № 1091, товарно-транспортної накладної від 31.10.2024 року № 1092, товарно-транспортної накладної від 31.10.2024 року № 1094, товарно-транспортної накладної від 31.10.2024 року № 1093, товарно-транспортної накладної від 31.10.2024 року № 1095, видаткової накладної від 01.11.2024 року № 509, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 01.11.2024 року, товарно-транспортної накладної від 01.11.2024 року № 1102, товарно-транспортної накладної від 01.11.2024 року № 111, товарно-транспортної накладної від 01.11.2024 року № 1099, товарно-транспортної накладної від 01.11.2024 року № 1101, видаткової накладної від 02.11.2024 року № 510, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 02.11.2024 року, товарно-транспортної накладної від 02.11.2024 року № 1100, видаткової накладної від 03.11.2024 року № 511, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 03.11.2024 року, товарно-транспортної накладної від 03.11.2024 року № 1105, видаткової накладної від 04.11.2024 року № 516, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 04.11.2024 року, товарно-транспортної накладної від 03.11.2024 року № 1120, товарно-транспортної накладної від 03.11.2024 року № 1106, товарно-транспортної накладної від 03.11.2024 року № 1108, видаткової накладної 06.11.2024 року № 524, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 06.11.2024 року, товарно-транспортної накладної від 05.11.2024 року № 1117, товарно-транспортної накладної від 06.11.2024 року № 1129, товарно-транспортної накладної від 06.11.2024 року № 1133, товарно-транспортної накладної від 06.11.2024 року № 1134, товарно-транспортної накладної від 06.11.2024 року № 1116, товарно-транспортної накладної від 06.11.2024 року № 1128, товарно-транспортної накладної від 06.11.2024 року № 1132, товарно-транспортної накладної від 05.11.2024 року № 1115, видаткової накладної від 07.11.2024 року № 527, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 07.11.2024 року, товарно-транспортної накладної від 07.11.2024 року № 1151, товарно-транспортної накладної від 07.11.2024 року № 1146, товарно-транспортної накладної від 07.11.2024 року № 1150, товарно-транспортної накладної від 06.11.2024 року № 1140, видаткової накладної від 08.11.2024 року № 542, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 08.11.2024 року, товарно-транспортної накладної від 08.11.2024 року № 1156, товарно-транспортної накладної від 08.11.2024 року № 1157, товарно-транспортної накладної від 08.11.2024 року № 1167, видаткової накладної від 08.11.2024 року № 543, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 08.11.2024 року, товарно-транспортної накладної від 08.11.2024 року № 1171, товарно-транспортної накладної від 08.11.2024 року № 1172, товарно-транспортної накладної від 08.11.2024 року № 1163, товарно-транспортної накладної від 08.11.2024 року № 1168, товарно-транспортної накладної від 08.11.2024 року № 1169, товарно-транспортної накладної від 08.11.2024 року № 1170.

На ім`я позивача контрагентом виписано податкові накладні від 02.09.2024 року № 19, від 03.09.2024 року № 20, від 04.09.2024 року № 21, від 22.02.2024 року № 73, від 23.02.2024 року № 74, від 24.02.2024 року № 75, від 24.02.2024 року № 82, від 25.10.2024 року № 76, від 29.02.2024 року № 77, від 30.10.2024 року № 83, від 30.10.2024 року № 85, від 31.10.2024 року № 84, від 01.11.2024 року № 33, від 04.11.2024 року № 34, від 05.11.2024 року № 35, від 06.11.2024 року № 36.

На підтвердження повного розрахунку до матеріалів справи долучено копії платіжних інструкцій АТ "ПУМБ" від 08.11.2024 року № 12126, від 06.11.2024 року № 12046, від 05.11.2024 року № 11968, від 04.11.2024 року № 11895, від 01.11.2024 року № 11825, від 31.10.2024 року № 11692, від 30.10.2024 року № 11610, від 29.10.2024 року № 11520, від 24.10.2024 року № 11432, від 03.10.2024 року № 10526, від 02.10.2024 року № 10467, від 25.09.2024 року № 10045, від 17.09.2024 року № 9541.

Окрім того, позивач надав підтверджуючі документи подальшого зберігання сільськогосподарської продукції на зерновому складі ТОВ "ГРАНОВА ПРИЛУКИ", а саме копії договору зберігання, складських квитанцій, актів наданих послуг та податкових накладних із квитанціями.

У подальшому товар від складу ТОВ "ГРАНОВА ПРИЛУКИ" товар було перевезено залізничним транспортом до ДП "МОРСЬКИЙ ТОРГІВЕЛЬНИЙ ПОРТ "ЧОРНОМОРСЬК", на підтвердження чого долучено копії залізничних накладних із відомостями вагонів і контейнерів.

На підтвердження використання у власній господарській діяльності та подальшої реалізації придбаного у ТОВ "ФЕРМА САВИН АГРО" товару до матеріалів справи надано підтверджуючі експортні документи, зокрема, ЗЕД контракти, специфікації, митні декларації, коносаменти.

При цьому, посилання податкового органу на невідповідності у даті поставки товару згідно з наданими до перевірки податковими накладними та товарно-транспортними накладними, є неприйнятними, оскільки відповідно до умов договору поставка (постачання) товарів за договорами поставки на умовах DAP відбувається в момент приймання товару в пункті призначення, а не в момент передачі товару перевізнику.

Установлено, що постачання та відвантаження товарів в даному випадку співпадали в часі та документувались належними чином оформленими видатковими накладними, які і були підставою для складання та реєстрації постачальником податкових накладних.

Натомість, податковий орган помилково вважає, що датою відвантаження і виникнення податкового зобов`язання є дата навантаження у автомобільний транспорт, що відповідає даті товарно-транспортної накладної, оскільки товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що засвідчує факт зміни в структурі активів і зобов`язань, власному капіталі суб`єкта господарювання.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду у постанові від 05.07.2023 року № 160/10973/22.

Таким чином, позивач правомірно включав суму сплаченого ПДВ до складу податкового кредиту в тому звітному періоді, в якому мало місце отримання товару, що відповідачем не спростовано.

Окрім цього, як вірно зазначено судом першої інстанції, різниця між датами ТТН та видатковими накладними становить декілька днів у межах одного місяця, а тому твердження податкового органу про те, що неможливо ідентифікувати період здійснення операцій є необґрунтованим.

Висновки податкового органу щодо оформлення товарно-транспортних накладних, відповідно до яких встановлено невідповідність кількості завантаженої сільськогосподарської продукції у транспортні засоби та кількості прийнятої на складі покупця є безпідставними, з огляду на наступне.

Так, господарські операції з контрагентом ТОВ "ФЕРМА САВИН АГРО" здійснювалися на умовах DAP (Інкотермс 2010 року). Пункт поставки товару - склад вантажоодержувача ТОВ "ГРАНОВА ПРИЛУКИ". Саме продавець ТОВ "ФЕРМА САВИН АГРО" несе відповідальність за складення товарно-транспортних накладних.

Разом з тим, надані товарно-транспортні накладні містять дані щодо кількості товару, отримані при зважуванні товару під час вивантаження в пункті призначення. Саме ці дані є фінальними та остаточними для сторін та надалі зазначені у видаткових та складених на їх основні податкових накладних. Отже, контролюючим органом не доведено неправильність визначення кількості товару у видаткових накладних.

На виконання умов п. 9.4 договору поставки, позивачем перед вступом у господарські відносини проведено процедуру перевірки та підтвердження добросовісності кожного потенційного контрагента, у т.ч. було отримано від ТОВ "ФЕРМА САВИН АГРО", зокрема:

- Витяг з Єдиного державного реєстру щодо ТОВ "ФЕРМА САВИН АГРО" ().

- Виписку з Єдиного державного реєстру щодо ТОВ "ФЕРМА САВИН АГРО" ().

- Витяг з Реєстру платників ПДВ щодо ТОВ "ФЕРМА САВИН АГРО" ().

- Довідку ТОВ "ФЕРМА САВИН АГРО" (), видана для Позивача від 03.07.2024 року вих. №03/07/2024-1 "Про залишки товару станом на поточну дату".

- Наказ від 19.04.2019 року №1 про призначення директора.

- Статут ТОВ "ФЕРМА САВИН АГРО" ().

- Статистичну звітність з формами №4-СГ, №37-СГ, №29-СГ.

Також, позивачем надано Звіт про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2024 року (форма № 4-сг), Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2024 році (форма №29-сг), а також Звіт про збирання врожаю сільськогосподарських культур на 01.08.2024 року із доказами прийняття, а саме, квитанціями №2.

Отже, відповідно до даних статистичних форм, лише на території однієї Козелецької територіальної громади ТОВ "ФЕРМА САВИН АГРО" було використано у 2024 році під посів пшениці 133 га землі та зібрано 1060 тон урожаю (у масі після доробки), а під посів кукурудзи використано 846 га землі та зібрано 11072,2 тон урожаю (у масі після доробки).

Таким чином, вищезазначені документи, спростовуються висновки відповідача про те, що ТОВ "ФЕРМА САВИН АГРО" не мало можливість реалізувати для позивача 374,68 тон пшениці та 1 485,8 тон кукурудзи.

Окрім цього, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ТОВ "ФЕРМА САВИН АГРО" володіє 1 817,36 га ріллі.

З урахуванням наявної податкової інформації, протягом 2024 року ТОВ "ФЕРМА САВИН АГРО" мало у користуванні значні площі земельних ділянок на територіях Козелецької територіальної громади, Городнянської територіальної громади, а також Сновської територіальної громади, загальною площею 1 797 га.

При цьому, ТОВ "ФЕРМА САВИН АГРО" використовувало протягом 2024 року земельні ділянки на умовах суборенди, на підставі відповідних договорів суборенди із ФГ "НОВА АГРО" () та ТОВ "САВИН АГРО" (), про що також зазначається податковим органом в акті перевірки.

Отже, доводи податкового органу про завищення ТОВ "ФЕРМА САВИН АГРО" обсягів вирощеної сільськогосподарської продукції та реалізації необлікованих зернових культур протягом 2024 року, які, в свою чергу, ґрунтуються виключно на посиланнях на середні показники урожайності кукурудзи та орієнтовних розрахунках, є необґрунтованими та не підтверджуються жодними доказами.

Разом з тим, контролюючим органом не враховано, що врожайність підприємств, які спеціалізуються на сільському господарстві та вирощенні певних видів культур є вищою за середню по регіону, що пов`язано із використанням сільськогосподарськими виробниками елітних сортів зернових культур, новітніх технологій вирощування зернових, якісних добрив тощо.

Аналогічні висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 12.11.2020 року у справі № 815/7529/16.

При цьому, інформацію про середню урожайність не можна застосовувати для визначення необхідної кількості земельних ділянок, оскільки родючість землі є індивідуальною, а показник урожайності розраховується шляхом ділення показників з найкращою та найгіршою урожайністю, що дає велику похибку в розрахунках.

Так, в акті перевірки податковий орган також посилався на включення ТОВ "ФЕРМА САВИН АГРО" () до податкового кредиту безтоварних операцій із ТОВ "ЛОГІСТИК МАШИНЕРІ" (), ТОВ "КОМПАНІЯ ТРАНССЕРВІСЛОГІСТИК" (), ТОВ "ДИСТРИБУЦІЙНА КОМПАНІЯ НІКА ЗАХІД" () щодо придбання будівельних матеріалів, кормів для котів та собак, будівельних послуг, послуг спецтехніки, послуг зі збирання врожаю, викорчовування, які, надалі, ймовірно, не використовуються в господарській діяльності ТОВ "ФЕРМА САВИН АГРО" ().

Водночас, вказана інформація не стосується господарських операцій між вказаним контрагентом та позивачем та не може бути свідченням відсутності можливості виконати зобов`язання за договором.

При цьому, на період здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ "ФЕРМА САВИН АГРО" (вересень-листопад 2024 року), до контрагента позивача були відсутні будь-які претензії контролюючих органів, а тому позивач не міг знати про будь-які можливі порушення податкової дисципліни з боку ТОВ "ФЕРМА САВИН АГРО".

Так, лише після завершення податкової перевірки та складання акта перевірки, а саме 14.03.2025, щодо ТОВ "ФЕРМА САВИН АГРО" було прийнято рішення про відповідність критеріям ризиковості на підставі п. 8 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року № 1165.

Також є безпідставними посилання податкового органу на отриманий ним після завершення податкової перевірки лист від БЕБ України, згідно з яким надана інформація щодо заподіяння шкоди економічній безпеці України внаслідок фінансово-господарської діяльності ТОВ "ФЕРМА САВИН АГРО".

Окрім цього, лист БЕБ України не містить жодних доказів чи посилань на обставини, що свідчили б про недобросовісну поведінку ТОВ "ФЕРМА САВИН АГРО", яка б призвела до заподіяння шкоди економічній безпеці України. При цьому, інформація, наведена в зазначеному листі, має узагальнений, оціночний характер і не ґрунтується на аналізі первинних та інших документів чи встановлених фактах.

Щодо господарських операцій позивача з ТОВ "ГАЛ ПЛЮС", слід зазначити наступне.

Між Позивачем та ТОВ "ГАЛ ПЛЮС" () було укладено договір поставки від 05.08.2024 року № 260, на підставі якого позивач придбавав зернові культури, а саме, кукурудзу 3-го класу та пшеницю 4 класу.

На виконання вказаного договору сторонами підписано специфікації від 16.10.2024 року №19, від 18.10.2024 року №21, від 21.10.2024 року №22, від 21.10.2024 року №23, від 21.10.2024 року №24, від 22.10.2024 року №26.

Господарські операції з контрагентом ТОВ "ГАЛ ПЛЮС" здійснювалися на умовах DAP (Інкотермс-2020). Так, господарські операції передбачали забезпечення контрагентом ТОВ "ГАЛ ПЛЮС" перевезення вантажу у погоджений пункт поставки - склад вантажоодержувача ТОВ "ГРАНОВА МИРГОРОД" або ДП "МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ "ЧОРНОМОРСЬК". Поставка до місця призначення здійснювалася автомобільним транспортом, а зобов`язання продавця вважалися виконаними з моменту, коли транспортні засоби з товаром були доставлені до місця поставки готові до розвантаження.

На підтвердження виконання договору представником позивача долучено до матеріалів справи копії видаткової накладної від 19.10.2024 року № 515, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 19.10.2024 року № 1, товарно-транспортної накладної від 18.10.2024 року № 354СК, видаткової накладної від 19.10.2024 року № 513, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 19.10.2024 року № 1, товарно-транспортної накладної від 19.10.2024 року № 155СП, товарно-транспортної накладної від 19.10.2024 року № 144СП, видаткової накладної від 19.10.2024 року № 511, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 19.10.2024 року № 1, товарно-транспортної накладної від 18.10.2024 року № 358СК, товарно-транспортної накладної від 18.10.2024 року № 356СК, товарно-транспортної накладної від 18.10.2024 року № 353СК, видаткової накладної від 20.10.2024 року № 512, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 20.10.2024 року № 3, товарно-транспортної накладної від 19.10.2024 року № 155СК, товарно-транспортної накладної від 18.10.2024 року № 352СК, видаткової накладної від 20.10.2024 року № 516, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 20.10.2024 року № 2, товарно-транспортної накладної від 19.10.2024 року № 351СК, видаткової накладної від 20.10.2024 року № 514, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 20.10.2024 року № 2, товарно-транспортної накладної від 20.10.2024 року № 150СП, товарно-транспортної накладної від 20.10.2024 року № 149СП, товарно-транспортної накладної від 19.10.2024 року № 148СП, видаткової накладної від 21.10.2024 року № 521, товарно-транспортної накладної від 20.10.2024 року № 151СП, видаткової накладної від 21.10.2024 року № 523, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 21.10.2024 року № 1, товарно-транспортної накладної від 21.10.2024 року № 2, видаткової накладної від 21.10.2024 року № 522, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 21.10.2024 року № 3, товарно-транспортної накладної від 21.10.2024 року № 162СП, видаткової накладної від 21.10.2024 року № 528, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 21.10.2024 року № 1, товарно-транспортної накладної від 20.10.2024 року № 153СК, видаткової накладної від 21.10.2024 року № 519, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 21.10.2024 року № 4, товарно-транспортної накладної від 21.10.2024 року № 1, видаткової накладної від 22.10.2024 року № 526, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 22.10.2024 року № 2, товарно-транспортної накладної від 22.10.2024 року № 3, товарно-транспортної накладної від 22.10.2024 року № 4, видаткової накладної від 24.2024 року № 551, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 24.10.2024 року № 3, товарно-транспортної накладної від 22.10.2024 року № 148СК, видаткової накладної від 26.10.2024 року № 560, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 26.10.2024 року № 1, товарно-транспортної накладної від 25.10.2024 року № 182СК, видаткової накладної від 30.10.2024 року № 571, акта фіксації остаточної кількості товару та знижки на якість від 30.10.2024 року № 1, товарно-транспортної накладної від 30.10.2024 року № 3.

Отже, позивачем було надано належним чином оформлені товарно-транспортні накладні, які підтверджують рух товару від складських приміщень ТОВ "ГАЛ ПЛЮС" () до місця поставки - ТОВ "ГРАНОВА МИРГОРОД", або ДП "МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ "ЧОРНОМОРСЬК". На товарно-транспортних накладних містяться відмітки ТОВ "ГРАНОВА МИРГОРОД" та/або ДП "МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ "ЧОРНОМОРСЬК" про прийняття товару.

На ім`я позивача контрагентом виписано податкові накладні: від 28.10.2024 року № 114, від 30.10.2024 року № 116, від 19.10.2024 року № 58, від 19.10.2024 року № 59, від 19.10.2024 року № 60, від 20.10.2024 року № 61, від 20.10.2024 року № 62, від 20.10.2024 року № 63, від 21.10.2024 року № 65, від 21.10.2024 року № 66, від 21.10.2024 року № 67, від 21.10.2024 року № 68, від 21.10.2024 року № 69, від 21.10.2024 року № 70, від 22.10.2024 року № 71, від 24.10.2024 року № 89, від 26.10.2024 року № 94.

На підтвердження розрахунку долучено копії платіжної інструкції АТ "ОТП БАНК" від 11.11.2024 року №34, від 12.11.2024 року №39, від 13.11.2024 року №67, копію платіжної інструкції АТ "ПУМБ" від 05.12.2024 року №13068.

Окрім того, позивачем долучено до матеріалів справи докази щодо подальшого зберігання сільськогосподарської продукції на зерновому складі ТОВ "ГРАНОВА МИРГОРОД", зокрема копії договору зберігання, складських квитанцій, актів наданих послуг та податкових накладних із квитанціями.

У подальшому товар від складу ТОВ "ГРАНОВА МИРГОРОД" було перевезено залізничним транспортом до ДП "МОРСЬКИЙ ТОРГІВЕЛЬНИЙ ПОРТ "ЧОРНОМОРСЬК", що підтверджується копіями залізничних накладних із відомостями вагонів і контейнерів.

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, поставка товару, придбаного у ТОВ "ГАЛ ПЛЮС", підтверджується документально та не спростовується доводами податкового органу.

На виконання умов п. 9.4 договору поставки, позивачем перед вступом у господарські відносини проведено процедуру перевірки та підтвердження добросовісності кожного потенційного контрагента, у т.ч. було отримано від ТОВ "ГАЛ ПЛЮС", зокрема:

- Анкету постачальника ТОВ "ГАЛ ПЛЮС" ().

- Витяг з Єдиного державного реєстру щодо ТОВ "ГАЛ ПЛЮС" ().

- Виписку з Єдиного державного реєстру щодо ТОВ "ГАЛ ПЛЮС" ().

- Статут ТОВ "ГАЛ ПЛЮС" ().

- Опис документів, що подаються заявником для проведення державної реєстрації ТОВ "ГАЛ ПЛЮС" ().

- Рішення Єдиного учасника ТОВ "ГАЛ ПЛЮС" () від 13.08.2024 року №13/08/24.

- Наказ від 16.08.2024 року №5.

- Витяг з реєстру платників ПДВ щодо ТОВ "ГАЛ ПЛЮС" ().

- Паспорт директора ТОВ "ГАЛ ПЛЮС" ().

- Фінансова звітність малого підприємства ТОВ "ГАЛ ПЛЮС" ().

- Податкову декларацію ТОВ "ГАЛ ПЛЮС" () з ПДВ за липень 2024 року з додатками та квитанціями.

- Податкову декларацію ТОВ "ГАЛ ПЛЮС" () з ПДВ за серпень 2024 року з додатками та квитанціями.

Окрім того, оскільки ТОВ "ГАЛ ПЛЮС" придбаває продукцію у сільськогосподарських товаровиробників, тобто виступає посередником, а не самостійним виробником, перед укладенням договору поставки позивач отримав від контрагента інформацію щодо походження придбаного товару від наступних сільськогосподарських виробників: ТОВ "ЛІГА-50" (), ТОВ "Агрогрупа Деметра" (), ТОВ "АГРО-СТАРТ" ().

Разом з тим, податковий орган не досліджував по ланцюгу господарські операції постачальників та наявність у них спроможності як посередника у постачанні сільськогосподарської продукції.

При цьому, посилання податкового органу на рішення про відповідність ТОВ "ГАЛ ПЛЮС" критеріям ризиковості платника податку є безпідставними, оскільки таке рішення було прийнято 24.01.2025 року (№ 23987), тобто після здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ "ГАЛ ПЛЮС" (жовтень 2024 року). Станом на період здійснення господарських операцій із позивачем, до ТОВ "ГАЛ ПЛЮС" були відсутні будь-які претензії контролюючих органів.

Також є безпідставними посилання податкового органу на отриманий ним після завершення податкової перевірки лист від БЕБ України від 18.03.2025 року вх.1872/5, згідно з яким надана інформація щодо заподіяння шкоди економічній безпеці України внаслідок фінансово-господарської діяльності ТОВ "ГАЛ ПЛЮС", оскільки такий лист стосуються виключно взаємовідносин контрагента із третіми особами (ТОВ "Ліга-50" та ФГ "ФАРТ ВІЗАРД"), із якими позивач не має правовідносин.

Окрім цього, відсутні будь-які відомості про існування кримінального провадження щодо ТОВ "ГАЛ ПЛЮС", пред`явлення підозр щодо конкретних службових осіб контрагента та відсутні будь-які відомості в Єдиному державному реєстрі судових рішень про ухвалення вироків.

Наявність інформації про ризиковість у листі, складеному іншим державним органом, не може самостійно вважатися належним і допустимим доказом нереальності господарських операцій. Такі листи мають інформативно-довідковий характер і не є результатом процесуального рішення, винесеного за участі сторін чи на підставі вивчення повного обсягу первинної документації.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "СІБКОР ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" колегія суддів зазначає наступне.

Між позивачем та ТОВ "СІБКОР ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" було укладено договір поставки від 01.08.2023 року № 0108, на підставі якого позивач мав придбавати зернові культури, а саме, кукурудзу 3 класу.

За умовами п. 2.4.3 договору поставки від 01.08.2023 року № 0108, за згодою сторін Покупець може здійснити авансові платежі по цьому договору.

До договору сторонами підписано специфікацію від 15.08.2023 року № 1 та додаткову угоду від 18.10.2023 року № 1.

Позивачем було здійснено попередню (авансову) оплату за договором від 01.08.2023 року № 0108 на загальну суму 120 156 531,66 грн, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями та бухгалтерськими регістрами, наданими до перевірки, а також не заперечується податковим органом в акті перевірки.

ТОВ "СІБКОР ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" було складено та зареєстровано у ЄРПН податкові накладні на всю суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс), на дату виникнення першої події.

Упродовж періоду з грудня 2023 року по липень 2024 року ТОВ "СІБКОР ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" було поставлено частину товару на підставі договору поставки від 01.08.2023 року № 0108, а саме: 16 153 тон кукурудзи на загальну суму 108 956 669,14 грн, у тому числі ПДВ 13 380 644 грн, що підтверджується відповідними первинними документами та не спростовується самим податковим органом в акті перевірки.

При цьому, податковий орган не наводить жодних фактів на підтвердження порушення позивачем положень податкового законодавства в частині віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту та заявлення відповідних сум від`ємного значення ПДВ до бюджетного відшкодування.

Той факт, що станом на період проведення перевірки ТОВ "СІБКОР ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" ще не поставило товар у повному обсязі, не може свідчити про використання позивачем коштів у операціях, що не є його господарською діяльністю, та, відповідно, не є підставою для нарахування податкових зобов`язань відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПК України.

Аналогічний правовий висновок виладений Верховним Судом у постанові від 18.03.2024 року у справі № 480/1798/22.

Таким чином, позивачем, у відповідності до п. 198.2 ст. 198 та п. 201.10 ст. 201 ПК України, було правомірно включено до складу податкового кредиту суми сплаченого ПДВ по всіх виписаних податкових накладних ТОВ "СІБКОР ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ".

Податковий орган посилався на податкову інформацію, а саме, віднесення ТОВ "СІБКОР ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" () до ризикових платників податків на підставі п. 8 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року № 1165 через встановлені операції з придбання товарів (послуг) у платників податків з ознаками ризиковості.

Водночас, рішення про відповідність ТОВ "СІБКОР ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" критеріям ризиковості платника податку було прийнято 24.10.2024 року (№ 266681), тобто уже після укладення позивачем договору поставки від 01.08.2023 року №0108.

Позивач перед вступом у господарські відносини провів процедуру перевірки та підтвердження добросовісності, зокрема у ТОВ "СІБКОР ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" отримано, зокрема: статут, наказ про призначення директора від 04.04.2017 року №03/04, витяг з Єдиного державного реєстру, витяг із реєстру платників ПДВ.

Так, прояв такої обачності й обережності при виборі постачальника послуг та вчинення будь-яких дій на предмет перевірки податкової "доброчесності" контрагента, зокрема за доступними електронними базами даних на сайті контролюючого органу (база платників ПДВ, база анульованих свідоцтв платників ПДВ, база недобросовісних платників ПДВ, база місць масової реєстрації платників податків, отримання завірених копій статутних та реєстраційних документів, копій паспорта особи, яка підписуватиме договір, довідку про кількість співробітників контрагента, тощо), перевірки загальнодоступної інформації щодо наявності кримінальних проваджень за участю контрагента, в подальшому свідчитимуть на користь висновку, що платником податків вжито належні та достатні дії щодо його обізнаності на предмет податкової "надійності" такого контрагента та вказуватимуть на правомірність формування податкового обліку за господарськими операціями з таким контрагентом.

Надані позивачем докази підтверджують вчинення ним всіх необхідних дій та достатніх заходів належної податкової обачності.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано жодних заперечень щодо відповідності первинної документації позивача.

При цьому, висновки податкового органу щодо спірних контрагентів позивача були здійснені виключно на підставі автоматично співставлених даних інформаційно-аналітичних систем, без здійснення належної перевірки повноти та правильності визначення фактичних обставин.

Відповідно до позиції Верховного Суду від 01.02.2023 року у справі № 380/9660/21 колегія суддів виснувала, що наявна у відповідача податкова інформація в інформаційно-аналітичних базах, на підставі якої встановлено факти, які свідчать про нереальність здійсненних господарських операцій не є належним доказом у справі, оскільки не має статусу первинного документа, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків. Будь-яке автоматизоване співставлення чи дані, отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не є належними доказами в розумінні процесуального закону, оскільки, автоматизоване співставлення, зокрема, задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань, а тому здобуті таким чином докази не можуть визнаватись належними.

При цьому, контролюючим органом не було проведено перевірки відносно контрагентів позивача.

Так, підпунктом 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Проведення зустрічних звірок органами ДПС регламентовано п.73.5ст.73 ПК України, Порядком проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2010р. №1232 (надалі - Порядок №1232), Методичними рекомендаціями щодо організації та проведення органами державної фіскальної служби зустрічних звірок, обміну податковою інформацією при здійсненні податкового контролю, затвердженими наказом ДФС України від 17.07.2015 № 511 (надалі - Методичні рекомендації №511).

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб`єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з`ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб`єкту господарювання у 10- денний термін.

При цьому, доказів проведення зустрічних звірок органами ДПС з контрагентом позивача, матеріали справи не містять та апелянтом до суду надано не було.

Таким чином, відповідачем не спростовано, що внаслідок здійснення господарських операцій із контрагентом, які були предметом перевірки, позивач не мав намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності; не підтверджено, що позивач прагнув отримати вигоду виключно переважно за рахунок відшкодування з державного бюджету податку на додану вартість (безпідставного формування податкового кредиту).

Водночас, чинне законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже, поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови невстановлення компетентним органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання позивачем незаконної податкової вигоди, останній не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Згідно з ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

За змістом ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

При цьому, акт перевірки не містить аналізу дотримання як позивачем, так і його контрагентом, податкової дисципліни у спірних правовідносинах, з урахуванням того, що приписами частини другої статті 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер юридичної відповідальності.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка передбачає економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Окремою підставою для висновку про відсутність у платника податків права на отримання податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, відображення у первинних документах недостовірних даних або даних, які неможливо віднести до операцій, що перевіряються.

Наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Отже, лише за умови підтвердження первинними документами господарських операцій, які є об`єктом оподаткування, платник податків має право на відображення результатів таких операцій у бухгалтерському обліку, на даних якого ґрунтується податкова звітність.

Відповідачем не наведено обставин та доказів, які б свідчили про штучний характер господарських операцій, невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

При цьому, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується рух активів (товару) по ланцюгу від постачальника до покупця, встановлено зв`язок між фактом придбання послуг і господарською діяльністю позивача.

Разом з тим, висновки, викладені в акті перевірки щодо встановлених порушень платником податків не є безумовно достовірними, оскільки є лише відображенням фактичних дій податкових інспекторів-ревізорів та їх особистої думки.

Думка, висловлена посадовими особами контролюючого органу в акті перевірки, зокрема щодо реальності вчинених платником податків господарських операцій, повинна оцінюватися судами із урахуванням інших доказів у справі, предметом якої є податкові правопорушення, що обґрунтовуються контролюючим органом серед іншого висновками акту перевірки платника платників або актами перевірки його контрагентів. Відповідно, судове рішення щодо правомірності сум грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом платнику податків, не може мотивуватися виключно даними акту перевірки цього платника податків або його контрагентів, якщо ці дані обґрунтовано заперечуються платником податків та при цьому не підтверджені іншими доказами, зібраними у справі. І навпаки, вирішуючи спір, суди не можуть не враховувати доводи контролюючого органу щодо встановлених порушень, викладені в акті перевірки, оскільки висновок суду про реальність господарських операцій для цілей податкового обліку повинен бути результатом належного аналізу зібраних доказів.

Щодо застосування штрафних санкцій до позивача у розмірі 25 % від завищеної суми бюджетного відшкодування ПДВ відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України, то колегія суддів не вбачає підстав для нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю «ГРАНОВА УКРАЇНА» вказаних санкцій, оскільки висновки податкового органу щодо вчинення позивачем протиправного винного діяння - порушення вимог податкового законодавства України, зокрема, п. 44.1 ст. ?44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК України, п. 5 Розділу?V Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року № 21 не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкові повідомлення-рішення від 07.04.2025 року № 774/Ж10/31-00-04-02-01-27 та від 12.06.2025 року № 1198/Ж10/31-00-04-02-01-27, що прийняті Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків є протиправними та підлягають скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Кобаль М.І.

Мельничук В.П.

Повний текст виготовлено: 18 березня 2026 року.