Справа № 420/34519/24
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/34519/24

Перша інстанція: суддя Харченко Ю.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року у справі № 420/34519/24 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2024 року Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулось до суду з вищевказаним адміністративним позовом, у якому просило:

- стягнути з ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) в рахунок погашення податкового боргу на користь місцевого бюджету Коблівської ТГ в сумі 240 752,87 грн., а саме з земельного податку з фізичних осіб за 2021 - 2024 рік.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що станом на дату подання позову, відповідно до розрахунку заборгованості до бюджету, розрахунку податкового боргу та інтегрованих карток платника (ІКП), податкова заборгованість/недоїмка ФО-ПП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) з земельного податку з фізичних осіб за 2021 - 2024 рік становить 240 752,87 грн.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Короткий зміст та мотиви рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 29 січня 2025 року позов задовольнив.

Стягнув з фізичної особи ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) податковий борг по земельному податку з фізичних осіб на користь місцевого бюджету Коблівської ТГ в сумі 240 752,87 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що з дня надіслання контролюючим органом відповідачу податкової вимоги минуло 30 календарних днів, в першу чергу вживаються заходи щодо погашення податкового боргу платника податків за рахунок стягнення коштів, які перебувають у його власності, з рахунків платника податків у банках за рішенням суду.

Отже, беручи до уваги, що відповідачем доказів погашення податкового боргу у сумі 240 752,87 грн. суду не надано, позов Головного управління ДПС у Миколаївській області є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої в рішенні не зазначив у рішенні, які саме земельні ділянки, які наявні у власності у відповідача, є об`єктами оподаткування земельним податком, і відповідно, не перевірив правильність розрахунку заборгованості за її наявності;

- у зазначених судом першої інстанції податкових повідомлень-рішень відсутні відомості про наявні у ОСОБА_1 у власності земельних ділянок, що унеможливлює перевірку правильності нарахування земельного податку;

- суд першої інстанції не врахував рішення Коблівської сільської ради від 08 серпня 2024 року (ХХХХIV сесія 8 скликання) «Про надання пільг зі сплати земельного податку на території Коблівської сільської територіальної громади»;

- на теперішній час, апелянт реально позбавлена права власності на земельну ділянку кадастровий номер :12:040:0311, та ці обставини підтверджуються даними, що містяться в єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно, але формально числиться як власник.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були належно сповіщені, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до частини 2 статті 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що Фізична особа-платник податків ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на 16.10.2024, відповідно до розрахунку заборгованості до бюджету, розрахунку податкового боргу та інтегрованих карток платника (ІКП), податкова заборгованість/недоїмка у ФО-ПП ОСОБА_2 перед бюджетом становить 240 752,87 грн, який складається з земельного податку з фізичних осіб, (18010700) місцевий бюджет Коблівської ТГ, за 2021 - 2024 рік на підставі податкових повідомлень-рішень перелічених у Довідці-розрахунку податкової заборгованості, сформованої ГУ ДПС у Миколаївській області станом на 16.10.2024.

У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості, податковим органом було винесено податкову вимогу від 03.10.2019 №131388-53, яку було направлено платнику податків рекомендованим листом, який повернувся з відміткою за закінченням терміну зберігання.

Податкова вимога від 03.10.2019 №131388-53, відповідачем не оскаржувалася, не є скасованою, зміненою або відкликаною, а тому - є узгодженою.

У встановлений Податковим кодексом України строк, відповідачем самостійно узгоджену суму податкового зобов`язання не сплачено, у зв`язку з чим, Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулось до суду з даною позовною заявою.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.87.11 ст.87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

За визначенням у пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з п.95.2 ст.95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пп. 59.3 ст. 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Пунктом 59.5 статті 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до п. 58.1 ст. 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:

невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;

завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;

заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Відповідно до п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, зокрема якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України).

Приписами п.54.5 ст.54 ПК України визначено, що якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно із пп. «а» пп.266.10.1 п.266.10 ст.266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 58.3 статті 58 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Положеннями п.42.2 ст. 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

За правилами п. 42.5 ст.42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Статтею 45 ПК України визначено, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

За приписами підпункту 70.2.4 пункту 70.2 статті 70 ПК України, до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення вноситься інформація про місце проживання.

Відповідно до пункту 70.7 статті 70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення, протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Враховуючи викладені вище обставини, суд апеляційної інстанції зазначає, що контролюючий орган вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки фізичної особи - платника податків та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, він має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 12.02.2020 у справі №826/17798/18, від 23.09.2021 у справі №640/8096/19, від 22 травня 2024 у справі № 640/14787/21.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що Верховний Суд у постанові від 25.02.2020 у справі №1340/5767/18 дійшов висновку, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених пунктом 95.2 статті 95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу, а також строку - 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, контролюючим органом податкові повідомлення-рішення та податкова вимога надіслані рекомендованими листами з повідомленням про вручення на адресу платника податків ( АДРЕСА_2 ), яка відповідає даним Державного реєстру та облікової картки платника.

Втім, вказані поштові відправлення повернуті на адресу податкового органу оператором поштового зв`язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (( а.с.6, 9-10).

Отже, колегія суддів зазначає, що податкові повідомлення-рішення та податкова вимога надсилались контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення за податковою адресою відповідача та вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення «за закінченням терміну зберігання», а тому сума заявленого до стягнення боргу є узгодженою та може бути стягнута в судовому порядку.

Так, враховуючи відсутність доказів оскарження податкових повідомлень-рішень та/або податкової вимоги в адміністративному чи судовому порядку під час розгляду справи в суді першої інстанції, податкові зобов`язання є узгодженими та набули статусу податкового боргу.

Щодо посилання представника контролюючого органу у відзиві на апеляційну скаргу про те, що за результатами проведеної звірки, відповідно до інформації наданої в заяві платника ОСОБА_1 від 17.09.2025 №б/н (вх. ГУ ДПС у Миколаївській області №65077/6 від 17.09.2025) та рішення Коблівської сільської ради від 08.08.2024 №15 про надання пільг зі сплати земельного податку на території Коблівської сільської територіальної громади за земельну ділянку з кадастровим номером :12:040:0311, податкові повідомлення-рішення від 19.10.2022 №1-1423 на суму 24 696,76 грн, від 27.04.2023 №35165-2411-1423 на суму 28 401,27 грн та від 03.05.2024 №-1423-UA0097375 відкликано. Всього на суму 82 947,77 грн, колегія суддів зазначає , що доказів зазначеної інформації матеріали справи не містять.

До того ж під час ухвалення рішення судом першої інстанції у цій справі такі обставини не існували, зокрема оскаржуване рішення ухвалене 29.01.2025, тоді як звірка була проведена відповідно до інформації наданої в заяві платника ОСОБА_1 від 17.09.2025.

Жодних важливих аргументів з цього приводу позивач не надав.

Принагідно слід зазначити, що подальше скасування судового рішення, яке було підставою для ухвалення судом рішення в іншій справі, не є підставою для скасування цього рішення в касаційному порядку. Ефективним процесуальним механізмом у такому випадку є звернення до суду першої інстанції із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами на підставі п. 3 ч.2 ст.361 КАС України.

Тотожний підхід був застосований Верховним Судом при розгляді справи № 160/9858/19 27.05.2025.

Виходячи з наявних у справі доказів, суд апеляційної інстанції вважає, що контролюючим органом дотримана процедура, що передує стягненню податкового боргу за рішенням суду, а тому заявлені контролюючим органом позовні вимоги стосовно податкового боргу у розмірі 240 752,87 грн. в повній мірі узгоджуються з приписами податкового законодавства та є обґрунтованими.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив правильне рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Колегія суддів не приймає доводи представника апелянта, що відповідач не отримувала податкові повідомлення-рішення, податкову вимогу, а також позов у цій справі, що позбавило останньої можливості дізнатись про судову справу та надати суду свої заперечення проти позовних вимог. Зокрема, колегія суддів враховує те, що доказів звернення відповідача до контролюючого органу із заявою про зміну податкової адреси чи зміну фактичного місця проживання матеріали справи не містять, а тому такі посилання відповідача не є підставою для не дотримання вимог податкового законодавства.

Апеляційний суд зазначає, що контролюючий орган не наділений повноваженнями на власний розсуд змінювати дані Державного реєстру та облікової картки платника та/або розшукувати місцезнаходження платника податку, а тому вважає, що контролюючий орган, не маючи інших правових механізмів для отримання персональних даних про платника податків, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.

Ці ж правові висновки знайшли підтвердження у постанові Верховного Суду від 15 лютого 2023 року по справі № 420/26492/21.

Відповідач в апеляційній скарзі не спростовує того, що обов`язок щодо інформування контролюючого органу про зміну свого фактичного місцезнаходження він не виконав.

Щодо посилань апелянта на те, що під час розгляду справи суд першої інстанції не з`ясував які саме земельні ділянки, які наявні у власності у відповідача, є об`єктами оподаткування земельним податком, і відповідно, не перевірив правильність розрахунку заборгованості за її наявності, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що питання правомірності нарахування контролюючим органом податкових зобов`язань не є предметом розгляду в даній справі. Спірним у даній справи є правомірність стягнення податкового боргу з відповідача, а тому предметом доказування в даному випадку є встановлення факту сплати заборгованості в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту та перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України.

В межах спірних у цій справі правовідносин, апеляційний суд, вказує про дотримання контролюючим органом вимог пунктів 95.1-95.3 статті 95 ПК України, який характеризується сукупністю таких обставин, які мали місце на момент звернення до суду з позовом: наявність узгодженого грошового зобов`язання; складові основної суми боргу, штрафних (фінансових) санкцій, пені; підстави виникнення боргу; момент його виникнення; встановлення факту несплати податкового боргу в добровільному порядку.

Тотожний підхід був застосований Верховним Судом при розгляді справи № 320/659/23 - 11 листопада 2025 року.

Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п. п. 29 - 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994.

При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх ( див. пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001)Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС в Одеській області є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року у справі № 420/34519/24 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді Г.В. Семенюк А.Г. Федусик