Справа № 340/5497/25
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2026 року м. Дніпросправа № 340/5497/25
Суддя І інстанції Черниш О.А.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Сафронової С.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови у здійсненні перерахунку її пенсії №5985-6083/І-02/8-1100/25 від 28.07.2025 року про відмову у здійсненню перерахунку її пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до її загального трудового стажу період навчання в Олександрійському педагогічному училищі ім. В.А.Сухомлинського в період з 01.09.1982 року по 05.07.1984 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок призначеної їй пенсії за віком з врахуванням обставин, зазначених в позовній заяві, а саме: взяти за основу розмір заробітної плати за 2023-2025 роки та відповідно загальний трудовий стаж - 42 роки 4 місяці 11 днів та врахувати обставини, зазначені в калькуляторі розрахунку розміру пенсії, яка підлягає нарахуванню.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо незастосування при обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 належного показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують зверненню за призначенням пенсії у 2025 році.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 08.05.2025 року перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , врахувавши для обчислення пенсії заробітну плату, визначену за весь період страхового стажу відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022, 2023 та 2024 роки), та виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована помилковістю висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Вказує на відсутність підстав для застосування середнього показника заробітної плати (доходу) в Україні за попередні три роки (2022-2024) при переведенні позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком. Скаржник також зазначає, що не є належним відповідачем, оскільки рішення про переведення позивача на пенсію за віком приймало Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржується, то в силу положень частини 1 статті 308 КАС України, в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . У 1984 2009 роках вона працювала вихователем у дошкільному навчальному закладі, де набула спеціальний стаж працівника освіти (код ЗП3055Е1).

У вересні 2009 року вона, маючи 25 років спеціального стажу, звернулася за призначенням пенсії за вислугу років як працівнику освіти. Перед цим вона залишила роботу, яка дає право на таку пенсію.

Протоколом Новомиргородського УПФУ Кіровоградської області №1180 від 22.09.2009 року ОСОБА_1 з 15.09.2009 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (шифр пенсії 201).

Після цього позивачка працювала та набула додатковий страховий стаж.

У травні 2025 року позивачка, досягнувши віку 60 років, звернулася до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою від 08.05.2025 року про призначення/перерахунок пенсії, у якій просила перерахувати пенсію, вид перерахунку: перехід на інший вид пенсії за віком.

ГУ ПФУ в Кіровоградській області розглянуло цю заяву та прийняло рішення №79 від 16.05.2025 року про перерахунок пенсії, яким позивачку переведено на пенсію за віком за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 29.01.2025 року (шифр пенсії 101).

За розрахунками відповідача основний розмір пенсії за віком для позивачки з 08.05.2025 року склав 2540, 43 грн., який визначений з урахуванням заробітку в сумі 6246,90 та страхового стажу 40 років 8 місяців 28 днів (коефіцієнт страхового стажу 0,40667).

До заробітку для обчислення пенсії врахована заробітна плата за період 01.11.1986 року по 31.10.1991 року та з 01.07.2000 року по 31.08.2009 року (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 0,70081) та застосований показник середньої заробітної плати 8913,83 грн. (єдиний показник середньої заробітної плати в Україні за 2014, 2015, 2016 роки - 3764,40 грн., підвищений на коефіцієнти збільшення з 01.03.2019 року - на 1,17, з 01.03.2020 року - на 1,11, з 01.03.2021 року - на 1,11, з 01.03.2022 року - на 1,14, з 01.03.2023 року - на 1,197, з 01.03.2024 року - на 1,0796, з 01.03.2025 року - на 1,115).

У липні позивачка звернулася до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою, у якій просила перерахувати їй пенсію, виходячи із заробітку 9857,16 грн., що за її розрахунками є середнім розміром заробітної плати, яку вона отримала за 2023 2025 роки.

Відповідач надав позивачці відповідь №5985-6083/І-02/8-1100/25 від 28.07.2025 року, у якій повідомив про недоцільність перерахунку пенсії із урахуванням заробітку, отриманого після призначення пенсії за вислугу років.

Позивач, не погоджуючись із розміром перерахованої та виплачуваної їй пенсії, звернулася до суду з адміністративним позовом.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Далі Закон №1058-ІV), він визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

У статті 9 Закону №1058-ІV зазначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058-ІV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

При цьому, відповідно до абз. 2 п. 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1058-IV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді. Зокрема, у постанові від 16.06.2020 (справа №127/7522/17) Верховний Суд зазначив, що за змістом частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, лише при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Також зазначені висновки Верховного Суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, який у постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а (№21-6331а15) обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно із частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України була підтримана і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у праві № 876/5312/17.

У справі, яка розглядається встановлено, що позивачу з 15.09.2009 було призначено пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Далі Закон №1788-ХІІ), а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV вона звернулася вперше 08.05.2025 року, а відтак в цьому випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного Закону відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-IV.

Такого ж висновку у схожій ситуації Верховний Суд дійшов, зокрема, у постановах від 08.02.2024 року у справі №500/1216/23, від 27.11.2024 року у справі №560/11681/23.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить висновку про наявність у позивача права на нарахування та виплату територіальним органом Пенсійного фонду України пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, а саме: за 2022 - 2024 роки.

При цьому, безпідставними є посилання скаржника на те, що рішення про переведення позивача з пенсію за вислугу років на пенсію за віком приймало Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області, оскільки з наявного в матеріалах справи протоколу перерахунку пенсії (переведення з виду на вид) з 08.05.2025 вбачається, що рішення №79 від 16.05.2025 приймало Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

У зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправними дії та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 08.05.2025 року перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , врахувавши для обчислення пенсії заробітну плату, визначену за весь період страхового стажу відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022, 2023 та 2024 роки), та виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 17 березня 2026 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.В. Сафронова