Справа № 600/5175/25-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2026-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

13 березня 2026 р. м. Чернівці Справа №600/5175/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Глибока) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Глибока) (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати незаконними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), які полягають у безпідставному взяттю на обліку ОСОБА_1 та внесенні таких відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг";

- визнати незаконними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), які полягають у втручанні в інформаційно-комунікаційну систему Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів та зміні достовірних відомостей щодо ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) щодо невнесення достовірних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів " ІНФОРМАЦІЯ_3 " щодо ОСОБА_1 , про те, що 27.02.2017 він був виключений з військового обліку військовозобов`язаних 2 відділом ІНФОРМАЦІЯ_1 (Глибока) на підставі п. 3 ч.6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ОСОБА_2 ) внести достовірні відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг" щодо ОСОБА_1 про те, що 27.02.2017 він був виключений з військового обліку військовозобов`язаних 2 відділом ІНФОРМАЦІЯ_1 (Глибока) на підставі п. 3 ч.6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що його було виключено 27.02.2017 р. з військового обліку військовозобов`язаних що підтверджується зокрема постановою ВЛК від 27.02.2017 року.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 79 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Приписами ч. 4 ст. 79 КАС України визначено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

За положеннями ч. 1 ст. 80 КАС України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу.

Так, під час дослідження матеріалів справи, судом встановлено, що згідно розширених даних з Єдиного держаного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів у застосунку "Резерв", сформованого 24.04.2025 року міститься інформація про те, що позивач є "не військовозобов`язаним" та згідно постанови ВЛК від 27.02.2017 року визнаний "непридатним до військової служби з виключенням" на підставі п.3 ч.6 ст.37 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" з військового обліку.

Згідно розширених даних з Єдиного держаного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів у застосунку "Резерв", сформованого 15.06.2026 року міститься інформація про те, що позивач є "військовозобов`язаним", взятим 13.06.2025 року на військовий облік та згідно постанови ВЛК від 27.02.2017 року визнаний "непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час".

З наведеного вбачається різна інформація щодо непридатності позивача до військової служби та його виключення з військового обліку згідно постанови ВЛК від 27.02.2017 року.

Суд зауважує, що позивачем, незважаючи на посилання в позовній заяві на постанову ВЛК від 27.02.2017 року, такої постанови не надано, що унеможливлює суд її дослідити, та відповідно, надати оцінку діям відповідача, щодо взяття позивача на військовий облік.

З огляду на викладене, cуд з метою офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.01.2026 р. витребував від ОСОБА_1 постанову ВЛК від 27.02.2017 року, згідно якої він визнаний "непридатним до військової служби з виключенням на підставі п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" з військового обліку".

Вказана ухвала доставлена в електронний кабінет представника позивача 21.01.2026 р., а також вручена позивачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 27.01.2026 р.

Позивачем, а також представником позивача не повідомлено про неможливість подання вищезазначених доказів та клопотання про їх витребування не подано.

У зв`язку з викладеним ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.02.2026 року повторно зобов`язано ОСОБА_1 у строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали надати постанову ВЛК від 27.02.2017 року, згідно якої він визнаний "непридатним до військової служби з виключенням на підставі п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" з військового обліку".

Вказана ухвала доставлена в електронний кабінет представника позивача 16.02.2026 р., а також направлена на адресу позивача ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак повернулось на адресу суду з повідомлення "невірна адреса".

Cуд зазначає, що КАС України не врегульоване питання щодо неотримання позивачем ухвали про витребування доказів з незалежних від суду причин, при цьому, коли така ухвала направлена судом поштовим зв`язком на адресу, яка зазначена в позовній заяві як адреса для листування.

За таких обставин, суд, з урахуванням ч. 6 ст. 7 КАС України, під час вирішення про належне повідомлення позивача про залишення позовної заяви без руху, вважає за можливе у даному випадку застосувати ч. 11 ст. 126 КАС України (аналогія закону), яка регулює подібні правовідносини

Частиною одинадцятою статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, зокрема, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про постановлення ухвали від 16 лютого 2026 року про витребування доказів залишення, яка була направлена позивачу на поштову адресу. Отже, суд, направляючи вказану ухвалу на поштову адресу позивача, вжив всіх можливих заходів задля належного його повідомлення про витребування доказів. Окремо суд звертає увагу, що представник позивача належним чином повідомлений з постановлення ухвали про витребування доказів, оскільки вказана ухвала доставлена до електронного кабінету представника позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно із ч. 4 ст. 77 КАС України, докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Тобто, останнім днем для надання доказів на виконання ухвали суду було 27.02.2025.

Однак, витребуваних судом доказів позивач до суду не надав ні у встановлений строк, ні станом на момент винесення цієї ухвали.

У відповідності до ч. 3 ст. 80 КАС України, про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 241 КАС України, судовими рішеннями є, серед іншого, ухвали.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями) (ч. 2 ст. 256 КАС України).

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічна норма міститься у ч. 2 ст. 14 КАС України.

Також, частиною третьою статті 14 КАС України передбачено, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із ч. 7 ст. 80 КАС України, особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Однак, всупереч вищенаведеним положенням КАС України, ОСОБА_1 та його представник не повідомили суд щодо неможливості подання витребуваних доказів та не виконали судове рішення.

У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом (ч. 8 ст. 80 КАС України).

Крім того, частиною дев`ятою статті 80 КАС України встановлено, що у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач у визначений судом строк без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

З огляду на зазначене, системне тлумачення пункту 9 частини першої статті 240 КАС України свідчить, що його необхідно застосовувати у взаємозв`язку із положеннями частин восьмої та дев`ятої статті 80 КАС України.

Так, положення статті 80 КАС України містять альтернативні варіанти дій суду першої інстанції в разі ухилення від виконання Позивачем вимог щодо надання доказів. Поряд з залишенням позову без розгляду, суд залежно від того, яке витребувані докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними у ній доказами.

Тобто, залишення позову без розгляду у випадку неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин неподання доказів може бути застосовано у випадку, якщо за результатами з`ясування питання щодо того, яке значення мають витребувані докази, суд дійде висновку про неможливості здійснення судом розгляду справи та вирішення її по суті за відсутності таких доказів.

Відтак, необхідною передумовою для залишення позову без розгляду у випадку неподання позивачем з неповажних причин або без повідомлення причин неподання доказів є з`ясування судом питання щодо того, яким чином неподання позивачем витребуваних судом документів перешкоджає вирішенню спору та у чому полягають перешкоди для розгляду та вирішення спору по суті заявлених позовних вимог за відсутності витребуваних документів.

Аналогічний правовий підхід продемонстровано Верховним Судом в постановах від 10.09.2025 у справі № 420/37141/24, від 10.01.2024 у справі № 753/16924/20, від 29.05.2023 у справі № 523/20414/21, від 05.02.2020 у справі № 761/17393/19 щодо застосування положень пункту 9 частини першої статті 257 Цивільного процесуального кодексу України та в постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/802/20, від 12.09.2019 у справі № 910/498/18, від 23.06.2021 у справі № 917/531/19, від 24.04.2025 у справі № 907/769/19, від 21.04.2025 у справі № 902/383/24(902/871/23) - пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України, які містять положення, аналогічні до положень пункту 9 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, суд зазначає, що без відсутніх доказів, які витребовувалися судом неможливо розглянути цей спір, зокрема з тих підстав, що судом неможливо встановити чи було виключено ОСОБА_1 з військового обліку, що має значення для вирішення цієї справи.

Враховуючи вищезазначене, та зважаючи, що позивач у визначений судом строк без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору та не повідомив про неможливість подання таких, суд вважає, що позовну заяву слід залишити без розгляду на підставі п. 9 ч. 1 ст. 240 КАС України.

При цьому, суд роз`яснює, що відповідно до ч. 4 ст. 240 КАС України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

На підставі наведеного та керуючись статтями 240, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Глибока) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - залишити без розгляду.

2. Копію ухвали надіслати сторонам.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя І.В. Маренич