Справа № 320/2168/25
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2026-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 березня 2026 року

м. Київ

справа №320/2168/25

адміністративне провадження № К/990/9131/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В.Е.,

суддів - Білак М.В., Желєзного І. В.,

перевіривши касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року

у справі № 320/2168/25 за позовом приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови, -

УСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у якому просило:

- визнати протиправним та скасувати пункт 2 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2313 від 24.12.2024 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення Приватному акціонерному товариству «Акціонерна компанія «Київвводоканал».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року позов залишено без задоволення.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» задоволено частково, вийшовши за межі позовних вимог.

Визнано протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, щодо встановлення пунктом 2 постанови № 2313 від 24.12.2024 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення Приватному акціонерному товариству «Акціонерна компанія «Київводоканал» тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення для населення у розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого розміру, без визначення джерел для відшкодування різниці між установленими розмірами тарифів та економічно обґрунтованими розмірами тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення для населення за рахунок коштів відповідних бюджетів відповідно до статті 15 Закону України «Про ціни та ціноутворення».

Зобов`язано Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, визначити джерела для відшкодування різниці між установленими пунктом 2 постанови № 2313 від 24.12.2024 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення Приватному акціонерному товариству «Акціонерна компанія «Київводоканал» розмірами тарифів та економічно обґрунтованими розмірами тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення для населення відповідно до статті 15 Закону України «Про ціни та ціноутворення».

У задоволенні позовної вимоги приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про визнання протиправним та скасування пункту 2 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2313 від 24.12.2024 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення Приватному акціонерному товариству «Акціонерна компанія «Київводоканал» відмовлено.

На адресу Шостого апеляційного адміністративного суду від Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг надійшла заява про роз`яснення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року, в якій він просив надати роз`яснення:

- за рахунок яких бюджетних коштів має бути здійснено компенсацію різниці між розмірами тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення відповідно до статті 15 Закону України «Про ціни та ціноутворення».

- роз`яснити, чи правильним є тлумачення резолютивної частини постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року у справі № 320/2168/25, відповідно до якого НКРЕКП, попри відсутність передбаченого законом порядку та механізму визначення джерел відшкодування різниці в тарифах за рахунок коштів відповідних бюджетів, відсутність повноважень щодо розпорядження коштами державного чи місцевих бюджетів, а також повноважень змінювати цільове призначення бюджетних коштів в межах виділених НКРЕКП асигнувань, зобов`язана самостійно визначити такі джерела відшкодування різниці між установленими та економічно обґрунтованими розмірами тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення для населення відповідно до статті 15 Закону України «Про ціни і ціноутворення» за рахунок коштів відповідних бюджетів.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року у задоволенні заяви Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про роз`яснення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2025 року відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг подала касаційну скаргу до Верховного Суду.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з наступного.

Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до вимог частини 1 статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання (ч. 2 статті 254 КАС України).

Роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом не дотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання.

Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідповідають з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту.

Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.

Крім того, роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, він лише пояснює положення постановленого ним рішенням, які нечітко сформульовані, або є незрозумілими для заінтересованих осіб.

У заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.

Проаналізувавши постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року, колегія суддів дійшла висновку, що вона не містить неточностей чи розбіжностей, що могли би стати перешкодою для його виконання.

При цьому, дослідивши зміст зазначеної вище постанови, колегія суддів вважала, що вона є чіткою, зрозумілою і додаткового роз`яснення не потребує, а обставини, на які посилається заявник, фактично вказують на нерозуміння ним порядку виконання цього рішення та нерозуміння обґрунтування мотивувальної частини.

Як вбачається зі змісту заяви про роз`яснення судового рішення, відповідач розуміє зміст постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року, натомість просить визначити спосіб (процедуру) його виконання.

Проте такі вимоги заявника відповідно до приписів статті 254 КАС України не можуть слугувати підставою саме для роз`яснення судового рішення.

Отже, враховуючи, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року є зрозумілою, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав, передбачених статтею 254 КАС України для задоволення заяви Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про роз`яснення вказаного судового рішення.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2025, без роз`яснення абзацу другого резолютивної частини такої постанови, не відповідає критеріям правової визначеності, ефективності та не є виконуваною, оскільки судом зобов`язано НКРЕКП визначити джерела для відшкодування з відповідного бюджету у спосіб не встановлений законодавством та не визначений жодними нормативно-правовими актами, без наявності механізму компенсації НКРЕКП суб`єкту господарювання за рахунок коштів бюджету відповідно до статті 15 Закону№ 5007-VI, а, отже, таке рішення суду є заздалегідь невиконуваним.

Так частинами 1, 3 статі 254 КАС України встановлено, що за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Верховний Суд наголошує, що за загальними нормами права роз`яснення судом ухваленого ним рішення здійснюється насамперед з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

У заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме у рішенні є незрозумілим, в чому полягає неясність рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання. Роз`яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов`язкового характеру.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20.02.2019 року у справі № 814/907/16 та від 01.09.2020 року у справі №806/984/18.

З аналізу касаційної скарги вбачається, що скаржник не погоджується з формулюванням резолютивної частини постанови апеляційної інстанції та просить надати роз`яснення щодо способу виконання такого рішення, що не є підставою для роз`яснення судового рішення відповідно до приписів статті 254 КАС України.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про роз`яснення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2025 року, правильно застосував норми процесуального права (стаття 254 КАС України), що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, відповідно до частини другої статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 169, 296, 298, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року у справі № 320/2168/25 за позовом приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді М. В. Білак

І. В. Желєзний