Справа № 400/905/23
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 березня 2026 року

м. Київ

справа №400/905/23

адміністративне провадження № К/990/2132/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Юрченко В.П.,

суддів: Ханової Р.Ф., Бившевої Л.І.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2025 у справі №400/905/23 за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агростронг Компані", Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про визнання недійсними договорів,

УСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулося до суду з позовом до ТОВ "Агростронг Компані" та АТ "ДПЗКУ" про визнання недійсними договорів поставки від 31.07.2019 №ПОЛ0015-С, від 19.08.2019 №ПОЛ0023-С, від 20.08.2019 №ПОЛ0024-С, від 10.09.2019 №СУМ0020-С, укладених між АТ "ДПЗКУ" та ТОВ "Агростронг Компані" на загальну суму 19 849 992 грн, посилаючись на їх безтоварність.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.07.2023, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2025, у задоволенні позову відмовлено.

14.01.2026 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2025 у справі №400/905/23, подана через підсистему «Електронний суд» 14.01.2026.

Ухвалою Верховного Суду від 02.02.2026 касаційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2025 у справі №400/905/23, залишено без руху. Скаржнику надано десятиденний термін з дня отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху для усунення недоліків, шляхом подання до суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Скаржнику роз`яснено, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційну скаргу буде повернуто.

Згідно з Довідкою про доставку електронного листа, ухвала Верховного Суду від 02.02.2026 отримана скаржником 03.02.2025 о 05:33.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Отже, з урахуванням зазначених норм КАС України, ухвала Верховного Суду від 02.02.2026 про залишення касаційної скарги без руху вважається врученою скаржнику 03.02.2026.

До Верховного Суду надійшла заява Головного управління ДПС у Миколаївській області про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Оцінюючи наведені скаржником обставини та обґрунтування причин пропуску строку, колегія суддів виходить з того, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Наведеною процесуальною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку касаційного оскарження, а також належного оформлення касаційної скарги. Для цього особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, колегія суддів вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України в частині належного викладення обґрунтування вимог касаційної скарги, є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями, і для його виконання процесуальний закон встановлює достатній строк - тридцять днів з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення (з дня отримання копії судового рішення).

Загальний строк, що сплинув з дня ухвалення судового рішення і до дня звернення з касаційною скаргою втретє виходить за межі встановленого у статті 329 КАС України строку на касаційне оскарження судових рішень.

Суд звертає увагу скаржника, що за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Невиконання позивачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Та обставина, що в інших справах Верховний Суд, оцінивши наведені причини пропуску строку у взаємозв`язку із наданими доказами, дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, не доводить наявність відповідних підстав у цій справі.

Ураховуючи обставини справи, зазначені скаржником причини пропуску строку на касаційне оскарження не можна вважати поважними, оскільки їх не можна вважати такими, що не залежали від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

За змістом пункту 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Таким чином, колегія суддів уважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки наведені скаржником підстави для поновлення такого строку є неповажними.

На підставі наведеного, керуючись частиною третьою статті 3, пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Миколаївській області про поновлення строку відмовити.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2025 у справі №400/905/23 за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агростронг Компані", Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про визнання недійсними договорів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіВ.П. Юрченко Р.Ф. Ханова Л.І. Бившева