Справа № 160/18649/25
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2026 року м. Дніпросправа № 160/18649/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року (суддя Дєєв М.В.) в справі № 160/18649/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) про:

визнання протиправною бездіяльності щодо невнесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про визнання непридатним до військової служби та виключення його з військового обліку військовозобов`язаних;

зобов`язання внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про виключення його з військового обліку військовозобов`язаних у зв`язку із непридатністю до військової служби за станом здоров`я з 04 травня 2001 року та привести у відповідність військовий квиток, проставивши відповідну відмітку.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2025 року до участі у справі залучено другого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення, ухваливши нове про задоволення позову.

Звертає увагу, що постановою ВЛК від 04.05.2001 р. ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби, що виключає наявність військового обов`язку, а відтак інформація, що міститься у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не відповідає інформації, що міститься у військовому квитку, та підлягає вилученню/внесенню відповідних змін, а саме: ОСОБА_1 невійськовозобов`язаний та виключений з військового обліку з підстав постанови ВЛК від 04.05.2001, якою його визнано непридатним до військової служби

ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби, що є підставою для зняття/виключення з військового обліку, але з невідомих підстав відмітка про виключення з військового не була проставлена у військовому квитку працівниками Жовтневого РВК, а також ІНФОРМАЦІЯ_3 як адміністратором ведення реєстру (ч. 8 статті 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16 березня 2016 року № 1951-УІІІ органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки) за заявою ОСОБА_1 та не внесено до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів актуальну інформацію про ОСОБА_1 19.01.1978 як такого, що невійськовозобов`язаний та виключений з військового обліку.

Судом першої інстанції не враховано наявність у військовому квитку серії НОМЕР_1 , виданому 10.09.1996 р., двох рішень військово-лікарських комісій: на сторінці 16 військового квитка запис, мовою оригіналу: « 20 мая 1996 г. комиссией при ІНФОРМАЦІЯ_5 признан нег. в мирн. вр., огранич. годен в воен. вр. по гр. ст. расписания болезней (приказ МО Укр. 1994 г. №2)», а також на сторінці 17 військового квитка запис, мовою оригіналу: « 4.05.2001 комиссией при ІНФОРМАЦІЯ_5 признан неприд. до в/сл по гр.2 ст. расписания болезней (приказ МО Укр 1999 г. №207)», що підтверджує той факт, що судом неповно з`ясовано обставини справи та додані до позову докази, адже дата переогляду не вказана.

На момент проведення ВЛК діяв Наказ МОУ від 1999 року №207, тому вважає посилання на Наказ МОУ від 14.08.2008 №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», який на момент виникнення спірних відносин не існував, є некоректним в силу того, що вищевказані правовідносини регулював Наказ МОУ від 12.07.1999 №207 «Про внесення змін та доповнень до наказу Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2».

У відзиві відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданого 10.09.1996 року, містяться відмітки, що він не придатний до військової служби в мирний час та обмежено придатний у воєнний час, підлягає переогляду.

Відповідно до військово-облікового документі з Резерв+ встановлено, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

13.12.2025 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою, в якій просив з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації/запису про ОСОБА_1 , а саме: - категорія обліку військовозобов`язаний; - запису станом на 04.05.2001 , а саме постанова ВЛК, якою визнано непридатним в мирний час та обмежено придатним у воєнний час; - внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.12.2024 року №78/6/14724 повідомлено, що станом на 23.12.2024 року позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 та порушує правила обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Має запис у військовому квитку прийнято на облік, відмітка про зняття з обліку відсутня. Також містить відмітку про необхідність переогляду. А тому відсутні підстави для внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Врахувавши наведене, суд першої інстанції вважав, що за результатами проходження позивачем попередніх медичних оглядів, позивача визнано непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатний у воєнний час, підлягає переогляду, тому запис про визнання позивача непридатним до військової служби з урахуванням того, що він пройшов медичний огляд, що передбачає індивідуальну оцінку непридатності до військової служби або обмежену придатність осіб, є таким, що не відповідає пункту 20.4 Розділу 20 Положення №402.

Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_3 правомірно зазначено у військово-обліковому документі Резерв+ інформацію про те, що позивач непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, а повідомлення позивача про те, що задля виправлення відомостей він повинен з`явитися до відповідача для проведення медичного огляду для визначення придатності до військової служби, є також правомірним.

Суд визнає висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у військовому квитку ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 виданому 10 вересня 1996 року, містяться записи про рішення ВЛК:

на сторінці 16 військового квитка мовою оригіналу: « 20 мая 1996 г. комиссией при ІНФОРМАЦІЯ_5 признан нег. в мирн. вр., огранич. годен в воен. вр. по гр. ст. расписания болезней (приказ МО Укр. 1994 г. №2)»;

на сторінці НОМЕР_2 військового квитка мовою оригіналу: « 4.05.2001 комиссией при ІНФОРМАЦІЯ_7 неприд. до в/сл по гр.2 ст. расписания болезней (приказ МО Укр 1999 г. №207)».

На сторінці 26 військового квитка міститься запис про прийняття на облік позивача 10 вересня 1996 року, записи про зняття чи виключення позивача з військового обліку відсутні.

Відповідно до відомостей, наданих ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 з 11 квітня 2025 року як військовозобов`язаний, придатний до військової служби в в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони (а.с. 80).

ОСОБА_1 13 грудня 2025 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_9 з питання внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації/запису про нього, а саме: категорія обліку військовозобов`язаний; запису станом на 04.05.2001, а саме постанови ВЛК, якою його визнано непридатним в мирний час та обмежено придатним у воєнний час.

ІНФОРМАЦІЯ_3 листом від 23 грудня 2024 року №78/6/14724 повідомлено, що станом на 23.12.2024 року позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 та порушує правила обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Має запис у військовому квитку прийнято на облік, відмітка про зняття з обліку відсутня. Також містить відмітку про необхідність переогляду. А тому відсутні підстави для внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Спірним в цій справі є питання наявності підстав для внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення позивача з військового обліку військовозобов`язаних у зв`язку із непридатністю до військової служби за станом здоров`я з 04 травня 2001 року.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі Закон № 2232-ХІІ), частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною третьою статті 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

За приписами частини сьомої статті 1 Закону № 2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до частини дев`ятої статті 1 Закону 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік;

призовники - особи, які взяті на військовий облік;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.

Згідно з частинами першою - п`ятою статті 33 Закону № 2232-ХІІ військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Загальне керівництво роботою, пов`язаною з організацією та веденням військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, контроль за станом цієї роботи в центральних та місцевих органах виконавчої влади, інших державних органах (крім Служби безпеки України та розвідувальних органів України), органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від підпорядкування і форми власності здійснює Генеральний штаб Збройних Сил України. Функціонування системи військового обліку забезпечується органами (підрозділами) Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, розвідувальними органами України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, правоохоронними органами спеціального призначення, місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування.

Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний і спеціальний.

Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 37 Закону № 2232-ХІІ врегульовано питання взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього.

Так, за положеннями частини першої статті 37 Закону № 2232-ХІІ взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України:

1) на військовий облік призовників (крім Служби безпеки України, розвідувальних органів України) віком до 25 років:

які за рішенням комісії з питань взяття на військовий облік пройшли медичний огляд;

які є призовниками, що прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання;

які набули громадянство України;

які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань, якщо раніше не перебували на військовому обліку;

які припинили альтернативну (невійськову) службу достроково і відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" підлягають взяттю на військовий облік призовників;

які відраховані із закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та не пройшли базову загальновійськову підготовку;

2) на військовий облік військовозобов`язаних:

які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву;

призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону;

які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних;

військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання;

які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних;

зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України;

які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби;

які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників;

які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі;

які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку;

які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань;

3) на військовий облік резервістів:

які зараховані до військового оперативного резерву;

які уклали контракт про проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України та інших військових формувань;

резервісти, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України на нове місце проживання.

Громадянам України, взятим на військовий облік, роз`яснюються права та обов`язки, правила військового обліку та відповідальність за порушення цих правил.

Приписами частини шостої статті 37 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:

1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;

2) припинили громадянство України;

3) визнані непридатними до військової служби;

4) досягли граничного віку перебування в запасі.

У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.

На виконання частини п`ятої статті 33 Закону №2232-ХІІ Кабінет Міністрів України затвердив Порядок організації ведення військового обліку військовозобов`язаних, призовників та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 (далі - Порядок №1487), пунктом 2 якого визначено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Головною вимогою до системи військового обліку є постійне забезпечення повноти та достовірності даних, що визначають кількісний склад та якісний стан призовників і військовозобов`язаних (пункт 6 Порядку №1487).

Військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів. Для внесення запису/актуалізації даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ними надаються персональні дані відповідно до вимог Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" (пункт 20 Порядку №1487).

Пунктом 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку №1487) установлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.

Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулює відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць (далі - призовники, військовозобов`язані та резервісти) визначає Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16 березня 2017 року №1951-VIII (далі - Закон №1951-VIII)

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1951-VIII Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

За приписами частини восьмої та дев`ятої статті 5 Закону №1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

Права та обов`язки призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначені статтею 9 Закону №1951-VIII, до яких віднесено, що призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право: 1) отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; 2) звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.

Як вказано вище, позивач, вважаючи недостовірними відомості, внесені до реєстру, щодо обмеженої придатності його до військової служби у військовий час, просив внести відомості щодо непридатності його до військової служби до реєстру.

Військовий квиток позивача містить запис про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби рішенням комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 від 04 травня 2001 року по групі 2 статті розкладу хвороб відповідно до наказу Міністерства оборони України № 207 1999 рік.

Також військовий квиток міститься запис про прийняття на облік позивача 10 вересня 1996 року, записи про зняття чи виключення позивача з військового обліку як непридатного до військової служби відсутні.

Відповідно до відомостей, наданих ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 з 11 квітня 2025 року як військовозобов`язаний, придатний до військової служби в в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони.

Військово-обліковий документ з Резерв+ містить відомості про те, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

Відтак, суд першої інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що за результатами проходження позивачем попередніх медичних оглядів позивача визнано непридатний до військової служби в мирний час та обмежено придатний у воєнний час.

При цьому записи у військовому квитку свідчать про те, що позивач підлягає переогляду.

Відповідно, інформація, яка міститься в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, стосовно придатності позивача до військової служби в в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони, відповідає відомостям військового квитка позивача.

Позивачем не надано, а судом не встановлено, жодних доказів, які в свідчили про те, що ВЛК приймалось рішення про непридатність позивача до військової служби із виключенням з військового обліку, адже запис у військовому квитку позивача свідчить про те, що у 2001 році ВЛК приймалось рішення про непридатність позивача до військової служби із подальшим переоглядом.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав вважати, що відповідача допущено протиправну бездіяльність у питанні внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про визнання непридатним позивача до військової служби та виключення його з військового обліку військовозобов`язаних та, відповідно, про відсутність підстав для зобов`язання внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про виключення його з військового обліку військовозобов`язаних у зв`язку із непридатністю до військової служби за станом здоров`я з 04 травня 2001 року та привести у відповідність військовий квиток, проставивши відповідну відмітку.

Доводи апелянта щодо наявності підстав для внесення до реєстру відомостей про його непридатність до військової служби із виключенням з військового обліку спростовані приведеними висновками суду.

Аргумент апелянта про неврахування судом першої інстанції, що на момент проведення ВЛК діяв наказ МОУ від 1999 року №207, некоректність посилання на наказ МОУ від 14.08.2008 №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», який на момент виникнення спірних відносин не існував, суд відхиляє, адже вище судом зроблено висновок про відсутність будь-яких доказів про визнання позивача непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку, тому посилання суду першої інстанції на нормативно-правовий акт, який позивач вважає незастосовним до спірних правовідносин, не має правового значення для правильності вирішення цього спору.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року в справі № 160/18649/25 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року в справі № 160/18649/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 17 березня 2026 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 17 березня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов