Справа № 600/4876/24-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/4876/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, що призвела до невиплати заробітної плати за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% до посадового окладу начальника відділу управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_1 в період з жовтня 2001 року по 13 серпня 2002 року;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% до посадового окладу начальника відділу управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в Чернівецькій області;

- зобов`язати внести у обліково-фінансові документи запис про виплату 15% компенсації за роботу в умовах режимних обмежень до посадового окладу щомісячно починаючи з жовтня 2001 року по 13 серпня 2002 року пенсіонера Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_1 .

1.2. Ухвалою суду від 29.10.2026 року даний позов залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.

1.3. Ухвалою суду від 07.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

1.4. Ухвалою суду від 02.12.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Міністерства внутрішніх справ України про залишення позовної заяви без розгляду.

1.5. Ухвалою суду від 18.02.2026 року залучено у цій справі у якості співвідповідача Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області (далі відповідач-2).

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

2.1. Згідно позовної заяви та доданих до неї матеріалів позиція позивача обґрунтована наступним.

2.2. Так позивач зазначає, що був прийнятий на службу до органів внутрішніх справ (далі ОВС) у 1983 році, перебував на посадах рядового, середнього та старшого начальницького складу міліції в підрозділах, які здійснювали свою діяльність у відповідності до законів «Про міліції», «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про засади боротьби з організованою злочинністю», «Про боротьбу з корупцією», «Про державну таємницю» та інших норматив но-правових актів, які регламентували мою службу в ОВС.

2.3. У відповідності до Закону №3855-ХІІ Наказом від 19.12.1997 №021/2-297 Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області (далі - УМВС) на підставі висновку від 19.12.1997 р. йому було надано допуск до державної таємниці - Форма-2 та на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року №414 «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці» встановлено компенсацію у вигляді надбавки до грошового забезпечення в розмірі 15% (п`ятнадцять відсотків).

2.4. 13 серпня 2002 року був звільнений на пенсію з посади начальника відділу Управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в Чернівецькій області.

2.5. З листа Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області» від 15.02.2024 р №33/46-261-В та додатку до листа на ім`я позивача про види грошового забезпечення стало відомо про невиплачену частину грошового забезпечення, а саме: - компенсацію за роботу в умовах режимних обмежень протягом десяти місяців, починаючи з жовтня 2001 року по день звільнення 13 серпня 2002 року, в розмірі 15% до посадового окладу, яка повинна була мені виплачуватись, адже передбачена Законом України «Про державну таємницю» від 21 січня 1994 р. №3855-ХІІ та Постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року №414 «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці». Відсутність інформації у вказаному обліково-фінансовому документі вплинула на розрахунок його пенсії станом на 01 грудня 2021 року, на підставі документів виданих відповідачем, а саме довідки від 06 липня 2021 р. №22/6-3184 про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії. В даній довідці відсутня інформація про «надбавку за службу в умовах режимних обмежень».

2.6. Позивач вважає протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, що призвела до невиплати заробітної плати за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% до посадового окладу начальника відділу управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в Чернівецькій області в період з жовтня 2001 року по 13 серпня 2002 року, що і обумовило звернення до суду з цим позовом.

Позиція відповідача-1

2.7. До суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно змісту якого представник відповідача-1 заперечує щодо задоволення позову з огляду на наступне.

2.8. Стверджує, що позивач у період з 1983 по 2002 роки проходив службу в УМВС України в Чернівецькій області. Наказом начальника УМВС України в Чернівецькій області від 13.08.2002 № 85 о/с ОСОБА_1 , начальника відділу по боротьбі з відмиванням коштів Управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в Чернівецькій області звільнено зі служби в органах внутрішніх справ за пунктом «б» статті 65 (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, з 13.08.2002.

2.9. Отже, позивач ОСОБА_1 перебував у службових (трудових) відносинах з УМВС України в Чернівецькій області (), а не з Міністерством внутрішніх справ України (). Даний факт також підтверджується листом Департаменту персоналу МВС України від 19.06.2024 № 29819/22, всіма матеріалами, доданими позивачем до позову та витягами з наказів, що стосуються призначення, проходження та звільнення з органів внутрішніх справ позивача ОСОБА_1 , виготовленими та надісланими до МВС Головним управлінням Національної поліції в Чернівецькій області.

2.10. Окрім цього, в МВС України не було повноважень та підстав для надання Позивачу допуску до державної таємниці, а також для встановлювання та виплати надбавки, оскільки позивач не перебував у трудових відносинах з МВС України. Даний факт також підтверджується листом Департаменту з питань режимно-секретної діяльності МВС України від 25.06.2024 № 30920/11 та матеріалами доданими позивачем до позову, зокрема, підпискою про нерозголошення відомостей, що містять державну таємницю, висновком про допуск ОСОБА_1 до оперативно-розшукової діяльності. Відповідно, грошове забезпечення та зокрема, надбавку за службу в умовах режимних обмежень (у разі її нарахування), позивач отримував безпосередньо в УМВС України в Чернівецькій області, а не в МВС України. Даний факт підтверджується листом Департаменту фінансово-облікової політики та бухгалтерського обліку МВС України від 19.06.2024 № 29856/15 та матеріалами доданими позивачем до позову, зокрема, довідками про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії від 14.03.2018, від 18.04.2017, від 28.05.2012 та від 31.03.2008; пенсійними листами від 07.11.2005, 27.03.2005, 28.12.2004, довідками про додаткові види грошового забезпечення, грошовим атестатом від 22.08.2002 № 60.

2.11. Відповідно до відомостей з ЄДРПОУ УМВС України в Чернівецькій області () 15.09.2023 припинено. При цьому, МВС України () не є правонаступником органів внутрішніх справ та не відповідає за дії інших юридичних осіб. Правонаступником прав та обов`язків ліквідованого 15.09.2023 УМВС України в Чернівецькій області (), ураховуючи правовий статус, обсяг повноважень і принцип територіальності, є територіальний орган Національної поліції, а саме Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області (). Відтак наголошує, що всі документальні підтвердження, що стосуються проходження служби Позивачем в органах внутрішніх страв, а також можливе надання йому у спірний період допуску до державної таємниці та можливе встановлення надбавки та її виплати перебуває в ГУНП в Чернівецькій області, яке є правонаступником УМВС України в Чернівецькій області.

Позиція відповідача-2

2.12. До суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно змісту якого представник відповідача-2 заперечує щодо задоволення позову з огляду на наступне.

2.13. Стверджує, що позивач був звільнений із органів внутрішніх з 13.08.2002 відповідно до наказу УМВС України в Чернівецькій області від 13.08.2002 № 85 о/с, з посади начальника відділу по боротьбі з відмиванням коштів Управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в Чернівецькій області (далі УМВС) (міститься в матеріалах справи). Аналізом змісту адміністративного позову вбачається, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із невиплатою УМВС компенсації за роботу в умовах режимних обмежень за період з жовтня 2001 по серпень 2002 роки на яку, як вважає позивач, він має право. Однак, твердження Позивача про те що він мав право на отримання надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у вказаний період є необґрунтованими та суперечить законодавству, яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин.

2.14. Зазначає, що позивач помилково ототожнює себе як такого, що працював в умовах режимних обмежень, виключно через те, що нібито мав сам факт оформлення допуску до державної таємниці. Твердження про наявність такого допуску у Позивача у 2002 році також не підтверджується жодним доказом, а ґрунтується виключно на припущеннях самої зацікавленої особи. Так дійсно, наказом УМВС від 23.01.2001 № 25 з 01.01.2001, працівникам, які постійно працюють з таємними документами, встановлено надбавку до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень, в тому числі і Позивачу - в розмірі 15 % (копія додається). Однак, у зв`язку з реорганізацією штатів наказом УМВС від 12.09.2001 № 79 о/с, позивача з 01.09.2001 звільнено з посади начальника відділення по боротьбі з відмиванням коштів організованими злочинними угрупуваннями Управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС, перебування саме на якій стало підставою для встановлення спірної надбавки, та призначено на посаду начальника відділу по боротьбі з відмиванням коштів Управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС. Поряд з цим, будь яких доказів на підтвердження того, що Позивач з жовтня 2001 року по день звільнення, на новій посаді, як начальник відділу по боротьбі з відмиванням коштів, на відміну від раніше займаної посади - начальника відділення по боротьбі з відмиванням коштів організованими злочинними угрупуваннями, за своїми функціональними обов`язками постійно проводив роботу з таємними відомостями, а тому мав право на встановлення надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень - також не надав.

2.15. Також, з аналізу вищевикладеного вбачається, що Позивач в трудових відносинах з ГУНП не перебував жодного дня з моменту створення територіальних органів Національної поліції України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ". Слід відмітити, що у вказаній Постанові, яка станом на сьогоднішній день є чинною, не зазначено щодо передачі повноважень та функцій від територіальних органів Міністерства внутрішніх справ до територіальних органів Національної поліції. 4. Так само не зазначено щодо передачі повноважень і функцій МВС України до Національної поліції України в постанові Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 року № 641 "Про утворення Національної поліції України", також і в Законі України «Про Національну поліцію», який 7 листопада 2015 року набрав чинності. З огляду на зазначене, ГУНП не є правонаступником УМВС та УБОЗ УМВС України в Чернівецькій області, а тому вважає, що до справи залучена особа, яка не може відповідати за позовом. У зв`язку із вказаним, відновити гіпотетично порушені права Позивача ГУНП не взмозі, оскільки є лише тимчасовим зберігачем архівних документів підрозділів МВС. Про вказане достеменно свідчить наказ МВС від 04.11.2016 № 1162 «Про забезпечення збереженості архівних документів головних управлінь, управлінь МВС України в АРК, областях, м. Києві та на залізницях, їх користування та експертизи цінності». Таким чином, ГУНП є лише тимчасовим зберігачем архівних матеріалів, до передачі цих документів до Галузевого державного архіву МВС. Хоч згідно довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, які долучені самим Позивачем до матеріалів справи, вбачається, що йому була встановлена надбавка, про яку йдеться в позові, однак видані вони були посадовими особами УМВС та ліквідаційної комісії УМВС, які мали повну інформацію про грошове забезпечення Позивача та доступ до його архівних документів, на відміну від ГУНП. Така тривала правова невизначеність у правовідносинах між пенсіонерами ОВС та МВС призводить до колапсу правової системи та утворює неможливість захисту інтересів державних органів від надуманих позовів внаслідок залежності від збереженості/відсутності документів у архівах.

2.16. Отже, враховуючи вищенаведені обставини та додані до заперечення докази, вважаємо, що підстави для задоволення позовних вимог Позивача відсутні.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 1983 по 2002 роки проходив службу в УМВС України в Чернівецькій області.

3.2. З 16.12.1999 року відповідно до наказу УМВС від 14.12.1999 № 100 о/с ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника відділення по боротьбі з відмиванням коштів організованими злочинними угрупуваннями Управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС.

3.3. У період перебування на посаді начальника відділення по боротьбі з відмиванням коштів організованими злочинними угрупуваннями Управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС наказом УМВС від 23.01.2001 № 25 з 01.01.2001, працівникам, які постійно працюють з таємними документами, встановлено надбавку до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень, в тому числі і позивачу - в розмірі 15 %.

3.4. Однак, наказом УМВС від 12.09.2001 № 79 о/с з 01.09.2001 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділення по боротьбі з відмиванням коштів організованими злочинними угрупуваннями Управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС та призначено на посаду начальника відділу по боротьбі з відмиванням коштів Управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС.

3.5. У подальшому, наказом начальника УМВС України в Чернівецькій області від 13.08.2002 року №85 о/с ОСОБА_1 , начальника відділу по боротьбі з відмиванням коштів Управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в Чернівецькій області, звільнено зі служби в органах внутрішніх справ за пунктом «б» статті 65 (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, з 13.08.2002 року.

3.6. Судом також встановлено, що згідно копії грошового атестату № 24, грошового атестату № 60 від 22.08.2002 року, а також фінансових розрахунків грошових складових ОСОБА_1 за період з січня 2001 по 2002 роки (по 3 квартал) включно, надбавка за таємність не нараховувалась, про що свідчать, зокрема, п. 27 вказаних розрахунків. При цьому, такі фінансово-розрахункові документи оформлені УМВС України в Чернівецькій області, а їх копії, які долучені відповідачем-1 до відзиву, засвідчені печатками ГУНП в Чернівецькій області та Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Чернівецькій області.

ІV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ПОЗИЦІЯ СУДУ

4.1. Відповідно до змісту позову його предметом є бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, що призвела до невиплати заробітної плати за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% до посадового окладу начальника відділу управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_1 в період з жовтня 2001 року по 13 серпня 2002 року.

4.2. Отже, у цій справі суд має встановити, чи мав право ОСОБА_1 на отримання надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% до посадового окладу та чи порушене таке право з боку відповідачів.

4.3. Так, суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України регулює Закон України «Про державну таємницю» від 21.01.1994 року № 3855-XII (далі Закон № 3855-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

4.4. Згідно частини 1 статті 1 Закону № 3855-XII доступ до державної таємниці - надання повноважною посадовою особою дозволу громадянину на ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, або ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, цією посадовою особою відповідно до її службових повноважень.

4.5. Частинами 1, 2 статті 22 Закону № 3855-XII визначено, що залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці:

- форма 1 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "особливої важливості", "цілком таємно" та "таємно";

- форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "цілком таємно" та "таємно";

- форма 3 - для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності "таємно",

- а також такі терміни дії допусків: для форми 1 - 5 років; для форми 2 - 10 років; для форми 3 - 15 років.

Допуск до державної таємниці із ступенями секретності "особливо важливості", "цілком таємно" та "таємно" надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-дослідної діяльності або навчання, наказом чи письмовим розпорядженням керівника органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи або організації, де працює, перебуває на службі чи навчається громадянин.

4.6. Статтею 30 Закону № 3855-XII визначено, що у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.

4.7. Постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 № 414 затверджене Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці (далі Положення № 414 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), яке визначає види, розміри і порядок надання компенсації працівникам державних органів, підприємств, установ і організацій, а також військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю.

4.8. Пунктом 5 Положення № 414 передбачено, що такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці. Доказів такої «постійної роботи» з певними відомостями за спірний період Позивачем не надано.

4.9. Відповідно до п. 6 Положення № 414 персональний склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки визначається державним органом, підприємством, установою, організацією, де працюють ці особи.

4.10. Судом у цій справі встановлено, що з 16.12.1999 року відповідно до наказу УМВС від 14.12.1999 № 100 о/с ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника відділення по боротьбі з відмиванням коштів організованими злочинними угрупуваннями Управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС.

4.11. Однак, наказом УМВС від 12.09.2001 № 79 о/с з 01.09.2001 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділення по боротьбі з відмиванням коштів організованими злочинними угрупуваннями Управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС та призначено на посаду начальника відділу по боротьбі з відмиванням коштів Управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС, з якої його і було звільнено зі служби в органах внутрішніх справ з 13.08.2002 року на підставі наказу начальника УМВС України в Чернівецькій області від 13.08.2002 року №85 о/с.

4.12. Поряд з цим, у період перебування на посаді начальника відділення по боротьбі з відмиванням коштів організованими злочинними угрупуваннями Управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС наказом УМВС від 23.01.2001 № 25 з 01.01.2001, працівникам, які постійно працюють з таємними документами, встановлено надбавку до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень, в тому числі і ОСОБА_1 (майор міліції, начальник відділення) - в розмірі 15 %.

4.13. Однак, як вбачається з копій фінансово-розрахункових документів (грошового атестату № 24, грошового атестату № 60 від 22.08.2002 року, а також фінансових розрахунків грошових складових ОСОБА_1 ) за період з січня 2001 по 2002 роки (по 3 квартал) включно, надбавка до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень за роботу з таємними документами, позивачу не нараховувалася.

4.14. Оцінюючи доводи сторін, суд у цій справі звертає увагу на те, що особливість виплати спірної надбавки є те, що така надбавка встановлюється за наказом чи розпорядженням керівника органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи або організації, де працює, перебуває на службі особа.

4.15. ОСОБА_1 надбавка до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень за роботу з таємними документами була встановлена як начальнику відділення по боротьбі з відмиванням коштів організованими злочинними угрупуваннями Управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС наказом УМВС від 23.01.2001 № 25.

4.16. Однак, доказів того, що позивачу надбавка до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень за роботу з таємними документами була встановлена після переведення 6на посаду начальника відділу по боротьбі з відмиванням коштів Управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС згідно наказу УМВС від 12.09.2001 № 79 о/с з 01.09.2001 року, ні позивачем, ні відповідачем суду не надано.

4.17. За таких обставин суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідачів здійснити позивачу нарахування та виплати вказаної надбавки у спірний період з жовтня 2001 року по 13 серпня 2002 року. Більше того, згідно відомостей довідок, які видавалися позивачу для перерахунку пенсії, зокрема станом на 01 квітня 2012 року та 01 січня 2016 року, позивачу враховано до складових грошового забезпечення надбавку за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 15%. Відтак, відсутність підстав для виплати позивачу надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень за роботу з таємними документами не повпливала на виплату належного пенсійного забезпечення.

V. ВИСНОВКИ СУДУ

5.1. Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

5.2. Аналізуючи матеріали адміністративної справи у своїй сукупності, суд вважає, відповідачами у спірних правовідносинах доведено правомірність не нарахування та не виплати позивачу надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень за роботу з таємними документами за період з жовтня 2001 року по 13 серпня 2002 року

5.3. Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 2 КАС України).

5.4. Конституційний Суд України в рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах. Роль суду в правовій державі, окрім іншого, полягає в забезпеченню правового порядку та правової визначеності. Суд не може використовуватись як механізм розбалансування правовідносин, його діяльність має відповідати вимогам справедливості та враховувати наслідки реалізації його рішень.

5.5. За таких обставин суд прийшов до висновку, що зазначений позов не підлягає задоволенню повністю з підстав, викладених у його мотивувальній частині.

5.6. Суд також зазначає, що інші доводи сторін, наведені у заявах по суті справи, вищезазначених висновків суду не спростовують.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. Згідно частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Статтею 139 КАС України визначені правила розподілу судових витрат.

6.2. Оскільки у цій справі судом відмолено у задоволенні позову повністю, ним не присуджується та не стягується судові витрати на користь будь-якої із сторін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач-1 Міністерство внутрішніх справ України (м. Київ, вул. Академіка Богомольця, буд. 10, ).

Відповідач-2 Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області (м. Чернівці, вул. Головна, буд. 24, ).

Суддя О.В. Анісімов