Справа № 460/7624/25
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2026 року м. Рівне№460/7624/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач-2), у якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 від 10.03.2025 № 32 про відмову у проведенні перерахунку (поновленні виплати) пенсії позивачу;

зобов`язати відповідача-1 поновити та здійснювати виплату пенсії по інвалідності позивачу з 01.12.2022.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він перебуває на обліку у відповідача-1 та отримує пенсію по інвалідності на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Вказує, що у грудні 2022 року та січні 2023 року перераховані на рахунок позивача пенсійні кошти були повернуті банком з позначкою "Рахунок закритий", у зв`язку з чим виплату пенсії припинено з 01.02.2023. У листопаді 2024 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про поновлення виплати пенсії. Заява позивача за принципом екстериторіальності була скерована для розгляду по суті до відповідача-2. Відповідач-2 рішенням від 10.03.2025 № 032 відмовив позивачу в проведенні перерахунку (поновлення) його пенсії у зв`язку з відсутністю законних підстав. Таку відмову позивач вважає протиправною, з огляду на що, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

27.05.2025 через підсистему "Електронний Суд" суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач-1 заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що в ході автоматизованого розподілу за принципом екстериторіальності відповідача-1 було визначено відповідальним структурним підрозділом за розгляд заяви позивача про поновлення пенсії та прийняття рішення. Відтак, у зв`язку з відсутністю оновленої заяви позивача про виплату пенсії через банківську установу з актуальними реквізитами поточного рахунку виплату пенсії призупинено з 01.02.2023. Вказує, що при поданні позивачем заяви про поновлення виплати пенсії не було дотримано вимоги, визначені Порядком № 22-1 для осіб, які у зв`язку з агресією російської федерації тимчасово проживають за кордоном та отримали тимчасовий захист або статус біженця, а саме не надано документ про отримання тимчасового захисту або статусу біженця, перекладу на українську мову та апостилю, посвідченого відповідно до чинного законодавства. У зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позову повністю.

У встановлений судом строк відзив на позовну заяву відповідач-2 не надав, тому в силу вимог частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Інших заяв та клопотань, які мають значення для вирішення спору до суду не надходило.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою суду від 02.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ ПРАВОВІДНОСИН.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

11.11.2024 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області засобами поштового зв`язку від позивача надійшла заява про поновлення виплати пенсії, зареєстрована за № 6283.

На підставі пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, за принципом екстериторіальності заяву позивача про поновлення виплати пенсії від 11.11.2024 направлено для розгляду до відповідача-2.

10.03.2025 відповідачем-2 прийнято рішення № 32 (далі - рішення № 32) про відмову у поновленні виплати пенсії у зв`язку з відсутністю законних підстав. Вказано, що при поданні заяви не було дотримано вимоги, визначені Порядком № 22-1 для осіб, які у зв`язку з агресією російської федерації тимчасово проживають за кордоном та отримали тимчасовий захист або статус біженця, а саме не надано документ про отримання тимчасового захисту або статусу біженця, перекладу на українську мову та апостилю, посвідченого відповідно до чинного законодавства.

Позивач, не погоджуючись з таким рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 10.03.2025 № 32 про відмову у проведенні перерахунку (поновленні виплати) та вважаючи його протиправним, звернувся до суду з адміністративним позовом.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону № 1058-IV, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням та порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону № 1058-IV, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Підстави для припинення виплати пенсії визначені у частині першій статті 49 Закону № 1058-IV, а саме: виплата пенсії припиняється, за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

2-1) за заявою пенсіонера про припинення виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном;

3) у разі смерті пенсіонера, визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим у встановленому законом порядку;

3-1) у разі надання пенсіонеру статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин";

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

4-1) у разі непроходження фізичної ідентифікації у випадках, передбачених законодавством;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Пунктом 3 частини першої статті 7 Закону України "Про верифікацію та моніторинг державних виплат" від 03 грудня 2019 року № 324-IX (далі - Закон № 324-IX) встановлено, що органам, що здійснюють державні виплати, надано повноваження приймати рішення щодо припинення або продовження державних виплат реципієнтам за результатами опрацювання рекомендацій, наданих органом, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат. Ця норма в частині наданих повноважень кореспондується з приписами пункту 9 Порядку здійснення верифікації та моніторингу державних виплат, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 136.

При цьому, прийняття рішення про припинення державних виплат, а також про перегляд розміру або строку їх призначення приймається органом, що здійснює державні виплати, відповідно до законодавства, що регламентує здійснення державних виплат (частина 3 статті 16 Закону № 324-IX).

Таким чином, наведена норма статті 16 Закону № 324-IX є бланкетною та в частині визначення наявності підстав для припинення виплати пенсії відсилає до приписів Закону № 1058-IV.

Як було зазначено судом, у статті 49 Закону № 1058-IV визначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. Зокрема, у частині першій цієї статті визначено, що виплата пенсії припиняється за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду.

Тобто можливість припинення виплати пенсії без вирішення цього питання шляхом прийняття відповідного рішення чинним законодавством України не передбачена.

Матеріалами судової справи стверджується, що позивачу з 01.02.2023 припинено виплату раніше призначеної пенсії у зв`язку закриттям рахунку, відкритого в банківській установі.

Зокрема, у листі від 27.01.2025 № 2226-1249/Б-02/8-0500/25 повідомлено позивача про те, що пенсійні виплати по 30.11.2022 він отримував через банківську установу ПАТ КБ "ПриватБанк". У грудні 2022 року пенсійні кошти, перераховані на розрахунковий рахунок, повернуті банком до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з позначкою «Рахунок закритий». З 01.02.2023 призупинено виплату пенсії до з`ясування.

Також вказано, що звернення позивача про поновлення пенсії було опрацьовано за принципом екстериторіальності спеціалістами Головних управлінь Пенсійного фонду України у Львівській та Рівненській областях. Виплату пенсії не поновлено, оскільки позивачем до заяви не надано документ про отримання тимчасового захисту або статусу біженця, реєстрацію їх місця тимчасового проживання/перебування за кордоном (з перекладом).

В контексті наведеного судом вище нормативно-правового регулювання, суд зазначає, що пенсійний орган на виконання вимог статті 49 Закону № 1058-IV не приймав жодних рішень про припинення виплати пенсії позивачу.

Враховуючи, що пенсія за віком є виплатою довічною та постійною, дії відповідача щодо припинення виплати пенсії без прийняття відповідного рішення суд розцінює як такі, що порушують конституційні права позивача.

Отже, пенсійним органом порушено вимоги частини 1 статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки позивачу припинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 243/6391/17, від 07.02.2019 у справі № 408/2686/17, від 30.05.2019 у справі № 425/1485/17, від 17.08.2021 у справі № 235/1083/17, від 21.10.2021 у справі № 759/2038/17, від 22.12.2021 у справі № 752/15827/17, які відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України враховуються судом при ухваленні рішення у даній справі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, приймаючи рішення № 32 від 10..03.2025 про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 діяло не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вже зазначав суд, відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Водночас, фактичною підставою для відмови у поновленні виплати пенсії позивачу стало не надання позивачем документу про отримання тимчасового захисту або статусу біженця, реєстрацію їх місця тимчасового проживання/перебування за кордоном (з перекладом). З цього приводу суд зауважує наступне.

Конституційний Суд України у Рішенні від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 зазначив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту.

Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

У рішенні у справі Пічкур проти України, яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) дійшов висновку про те, що право на отримання пенсії, яке стало залежним від місця проживання заявника, свідчить про різницю в поводженні, яка порушувала статтю 14 Конвенції, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. При цьому Суд зауважив, що у цій справі право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця поживання заявника, що призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункти 51-54).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Отже, у вказаних рішеннях Конституційного Суду України та ЄСПЛ застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може пов`язуватися з місцем проживання людини. Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав. У контексті справи, що розглядається, правовий зв`язок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обов`язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.

Відповідно до статті 51 Закону № 1058-IV, у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Разом з цим, відповідно до частини 2 статті 49 Закону № 1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Подання документів про поновлення виплати пенсій в межах України регулюється Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Згідно з пунктом 1.1 Порядку № 22-1, заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України або засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

Заява про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (абзац перший пункту 1.2 Порядку № 22-1).

За вимогами абзацу 7 пункту 1.8 Порядку № 22-1, днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отриманням пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням), початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через веб-портал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії або поновлення виплати раніше призначеної пенсії, визначений у розділі II Порядку № 22-1.

Відповідно до пунктів 2.8, 2.9 Порядку № 22-1, поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Під час подання заяв, передбачених пунктом 1.1 розділу І, пунктом 3.1 розділу III та пунктом 5.1 розділу V цього Порядку, особою пред`являється паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідчення біженця або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України), свідоцтво про народження дитини (за відсутності у дитини паспорта громадянина України). Особи, які тимчасово проживають за кордоном, надсилають копії вищезазначених документів, засвідчені в порядку, визначеному п. 2.23 цього розділу, та документ про посвідчення факту, що фізична особа є живою.

В заявах зазначається інформація про місце проживання, для підтвердження якої особа може надати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні".

Документи, видані компетентними органами іноземних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Документи, складені іноземною мовою, подаються разом з їх перекладами українською мовою, засвідченими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з абзацом 4 пункту 2.23 Порядку № 22-1, до заяви про призначення (поновлення) пенсії особи, які тимчасово проживають за кордоном, додають копії документів, в тому числі документів про отримання тимчасового захисту або статусу біженця та реєстрацію їх місця тимчасового проживання/перебування за кордоном (з перекладом), засвідчені дипломатичним представництвом або консульською установою України або нотаріально.

Пунктом 4.1 Порядку № 22-1 визначено, що заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію. Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

З аналізу наведених норм вбачається, що для поновлення виплати пенсії разом із заявою для осіб, які виїхали за кордон на постійне місце проживання, і є громадянами України додається паспорт громадянина України та документ про посвідчення факту, що фізична особа є живою.

Судом встановлено, що звертаючись до пенсійного органу із заявою про поновлення виплати пенсії, ОСОБА_1 було надано копію паспорта громадянина України, копію витягу з реєстру територіальної громади, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, засвідчених другим секретарем з консульських питань Посольства України в Королівстві Нідерланди, реквізити банківського рахунку та свідоцтво, видане Посольством України в Королівстві Нідерланди, яким засвідчено той факт, що громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є живим і проживає в Нідерландах у статусі особи, що потребує додаткового захисту, за адресою: АДРЕСА_1 , Королівство Нідерланди.

У цьому, ОСОБА_2 , другий секретар з консульських питань Посольства України в Королівстві Нідерланди, пересвідчився особисто, прибувши за вказаною адресою його проживання о 13 годині 30 хвилин 23 вересня 2024 року.

З наведеного слідує, що позивач проживає у Королівстві Нідерланди, при цьому таке проживання пов`язане із необхідністю отримувати додатковий захист внаслідок військових дій.

Відтак, суд вважає безпідставними доводи пенсійного органу про необхідність надання документів про отримання тимчасового захисту або статусу біженця, позаяк проживання ОСОБА_1 на території Королівства Нідерланди у м. Осс пов`язане із отриманням тимчасового захисту або статусу біженця, що підтверджується зазначеним свідоцтвом від 23.09.2024, а зворотного відповідачем не доведено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання конституційної гарантії у вигляді пенсії, виплата якої була зупинена, а відмова пенсійного органу з наведених вище підстав є нічим іншим, як створення штучних перешкод для отримання позивачем своєї соціальної гарантії (пенсії).

Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 10.03.2025 № 32 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про поновлення виплати пенсії з 01.12.2022, то суд звертає увагу, що в ході судового розгляду було встановлено, що виплата пенсії була припинена позивачу з 01.02.2023. Більше того, у відповіді на адвокатський запит від 20.03.2025 № 1300-5803-8/40581 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області вказує, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 18.11.2024 № 32 позивачу з 01.12.2022 поновлено виплату пенсії по інвалідності. В подальшому, після перегляду рішення про перерахунок (поновлення) виплати пенсії, відповідачем-2 було прийнято рішення від 10.03.2025 № 32 про відмову у проведенні перерахунку (поновлення) пенсії.

Оскільки жодних доказів на підтвердження припинення виплати пенсії саме з 01.12.2022 позивач суду не надає та судом в ході розгляду справи такі докази не здобуті, суд зазначає, що виплату пенсію позивачу потрібно поновити з 01.03.2023, а не з 01.12.2022, як про це просить позивач у позовній заяві.

Варто також заувадити, що нарахування пенсії в повному обсязі покладається на відповідний територіальний орган Пенсійного фонду, а тому зупинення відповідачем виплати пенсії позивачу з 01.02.2023 свідчить про те, що його бездіяльність призвела до триваючого порушення права позивача на отримання пенсійних виплат. За таких обставин обмеження права пенсіонера на отримання належної йому пенсії певними строками є неприпустимим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у постанові від 20.05.2020 по справі № 815/1226/18.

Таким чином, з метою поновлення порушених протиправними діями відповідача прав позивача, виникає необхідність зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області поновити виплату позивачу пенсії по інвалідності, відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з дня її фактичного припинення 01.02.2023.

Суд звертає увагу, що в ході розгляду справи встановлено, що саме Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області приймало рішення про відмову у поновленні виплати пенсії, а тому саме цей територіальний орган слід зобов`язати прийняти рішення про поновлення виплати пенсії позивачу, а не Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, як про це просить позивач у позовній заяві.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23, у якій колегія суддів дійшла висновку про те, що дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення позивачу пенсії.

За наведених обставин, підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області поновити позивачу виплату пенсії відсутні.

Разом з тим, згідно частини першої статті 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

За змістом пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналізуючи зазначені норми Порядку № 22-1, суд зазначає, що:

сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Отже, вимоги щодо виплати пенсії,з огляду на приписи п. п. 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 в даному випадку адресовані територіальному органу Пенсійного фонду України за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії, якою в спірному випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, а відтак вимога про виплату пенсії позивачу за вищеописаних обставин є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Частинами першою, другою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своєї бездіяльності та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини частково підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, позовну заяву належить задовольнити частково.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл судових витрат між сторонами у відповідності до статті 139 КАС України відсутні, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору за подання цього позову до суду на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", а доказів понесення інших судових витрат учасниками справи суду не надано.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 10.03.2025 № 32 про відмову у проведенні перерахунку (поновленні) пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії по інвалідності з 01.02.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснювати ОСОБА_1 виплату пенсії по інвалідності з 01.02.2023.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 17.03.2026.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Словянськ, Краматорський р-н, Донецька обл., 84122; код ЄДРПОУ/РНОКПП 13486010);

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028; код ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076).

Суддя Ольга ПОЛІЩУК