Справа № 521/2080/26
Суддя: Шевчук Н. О.
Дата ухвалення: 2026-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/2080/26
Номер провадження № 2-а/521/77/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року місто Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Шевчук Н.О.,

секретаря судового засідання: Жекової А.О.

за участю учасників, представників учасників справи:

від ОСОБА_1 адвокат Іноземцев О.В., який діє на підставі ордера;

від ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви.

У лютому 2026 року через підсистему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 адвокат Іноземцев Олексій Володимирович звернувся до Хаджибейського районного суду міста Одеси з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № R317965 від 29.01.2026 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, закрити провадження у справі, судові витрати покласти на відповідача.

Зокрема, обґрунтовуючи вимоги адміністративного позову, позивач вказав, що оскаржувана ним постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, виходячи насамперед з того, що з протоколом про адміністративне правопорушення відносно себе позивач не ознайомлювався, його не підписував, заперечення не подавав, копію не отримував.

Разом з тим, за доводами позивача, 25.07.2024 року його було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де він пройшов ВЛК, але голова комісії не підписала висновок та позивачу було вручено повістку, відповідно до якої він був зобов`язаний прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 30.07.2024 року, що позивачем було і зроблено.

В подальшому, в ІНФОРМАЦІЯ_4 позивача було повідомлено про необхідність проходження додаткового обстеження у лікарні і надання відповідного висновку до ВЛК, виписано ще одну повістку з необхідністю з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_4 26.08.2024 року.

За твердженнями позивача, він відповідне обстеження пройшов у 11 Міській клінічній лікарні ОМР, отримав Акт № 12731, який було передано до ІНФОРМАЦІЯ_5 та після цього ніяких повідомлень та повісток позивач не отримував, у розшуку не перебував.

Як зазначено позивачем, 24.01.2026 року він був затриманий та доставлений до відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_6 , де 25.01.2026 року пройшов ВЛК, про що було видано відповідну довідку та повторно відправлений на дообстеження, яке зараз позивач і проходить.

Відтак, на переконання позивача, він у повному обсязі виконував всі вимоги ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо необхідності проходження ВЛК та додаткових обстежень.

Водночас, як вважає позивач, його безпідставно визнали винним у вчиненні правопорушення, а саме: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію у особливий період, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.210-1 КУпАП, оскільки начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 при розгляді справи про адмінправопорушення відносно позивача за ч.3 ст.210-1 КУпАП порушено порядок розгляду матеріалів, останній самостійно визначив норми законодавства, порушені позивачем, не встановив обставини справи, які стосувалися суті правопорушення та пред`явленого обвинувачення, що не передбачено нормами КУпАП та становить порушення процесуального права, з огляду на що, оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 - 1 КУпАП слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Після надходження та реєстрації зазначеної позовної заяви, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст. 18 КАС України.

Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 17.02.2026 року у справі №521/2080/26 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено дату судового засідання.

21.02.2026 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси через підсистему «Електронний Суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №11796), у якому відповідач просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволені його позовних вимог у повному обсязі. Відзив судом долучено до матеріалів адміністративної справи.

Зокрема, за доводами відзиву на позов, відповідач наголосив, що згідно з даними системи «Оберіг» позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 з 05.10.1998 року по 24.01.2026 рік та у зв`язку із непроходженням позивачем (відмовою проходження) ВЛК 08.09.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_9 було направлено електронне подання до поліції про розшук та доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В подальшому, як вказав відповідач, 24.01.2026 року позивача було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_6 , де його було взято на військовий облік та в цей же день, 24.01.2026 року стрільцем відділення оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_10 солдатом ОСОБА_2 відносно позивача було складено адміністративний протокол, відповідно до якого встановлено, що 24.01.2026 року о 13:32 год. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_11 виявлено, що громадянин ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 2 розділу II Закону України № 3621-ІХ від 21.03.2024 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», а саме непроходження повторного медичного огляду з метою визначення ступеня придатності до військової служби в термін до 05.06.2025 року, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Як зауважено відповідачем, 29.01.2026 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 було винесено постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 -1 КУпАП та накладено на нього стягнення у розмірі 17000 грн. у вигляді штрафу.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги адміністративного позову з мотивів, викладених письмово, просив суд задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно. Будь-яких заяв або клопотань суду не заявив, про причини своєї неявки не повідомив.

Оскільки явка учасників справи судом обов`язковою не визнавалася, суд прийшов до переконання про розгляд даної адміністративної справи без участі представника відповідача, який був про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином та своєчасно.

Дослідивши доводи, наведені в адміністративному позові, відзиві на адміністративний позов, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів позову, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, заслухавши учасника справи, який з`явився в судове засідання, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, потребує задоволення, враховуючи таке.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Із наявної в матеріалах справи копії паспорта вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , є громадянином України, уродженець в с. Попівка РФ.

Відповідно до копії витягу з ЄДДР щодо реєстрації місця проживання, ОСОБА_1 з 2017 року зареєстрований у АДРЕСА_1 .

Згідно із випискою №389 із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , останній перебував у стаціонарі КНП МКЛ №11 із діагнозом: перелом шийки стегнової кістки.

25.07.2024 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_13 було вручено повістку про прибуття останнього до ІНФОРМАЦІЯ_14 30.07.2024 року об 10 год. 00 хв. з метою уточнення військово-облікових даних та проходження військово лікарняної комісії.

12.08.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_1 було вручено повістку про з`явлення його до ІНФОРМАЦІЯ_14 26.08.2024 року об 09 год. 00 хв. з метою уточнення військово-облікових даних.

Відповідно до Акта №12731 обстеження стану здоров`я, виданого КНП МКЛ №11 від 17.08.2024 року, в порядку обстеження призовників, лікарем було встановлено, що у ОСОБА_1 двобічний коксартроз другого ступеня; консолідований перелом шийки правої стегнової кістки; стан після мотолотеосинтезу (січень 2023 року); незначне порушення функції статики та ходи.

08.09.2025 року відповідно до електронного подання ІНФОРМАЦІЯ_15 до Одеського РУП ГУНП №1 в Одеській області ОСОБА_1 було оголошено у розшук у зв`язку із непроходженням (відмова від проходження) ВЛК.

Відповідно до наявної у матеріалах копії справи №3204705 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 1 КУпАП, яка, відповідно до опису документів, що містяться у ній має: протокол про адміністративне правопорушення №282 від 24.01.2026 року, витяг «Оберіг», копію медичної довідки, копію паспорта, постанову про адміністративне правопорушення № від 29.01.2026 року, а саме з протоколу №282 про адміністративне правопорушення від 24.01.2026 року вбачається, що відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , стрільцем відділення оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 було встановлено, що 24.01.2026 року о 13:32 год. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 2 розділу II Закону України № 3621-ІХ від 21.03.2024 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», а саме непроходження повторного медичного огляду з метою визначення ступеня придатності до військової служби в термін до 05.06.2025 року, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Також, у вказаному протоколі ОСОБА_1 повідомлено про те, що розгляд справи про адмінправопорушення відносно нього призначено на 29.01.2026 року об 11 год. 00 хв.

Згідно із довідкою військово-лікарської комісії від 25.01.2026 року №2026-0125-1417-2809-7 солдату запасу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 було проведено медичний огляд ВЛК №2 при ІНФОРМАЦІЯ_16 25.01.2026 року відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_1 тимчасово непридатний до військової служби до 25.02.2026 року.

З Облікової картки з системи «Оберіг» вбачається, що ОСОБА_1 стоїть на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_17 , є таким, що підлягає призову на військову службу під час мобілізації, тимчасово непридатний.

Постановою начальника ОСОБА_3 від 29.01.2026 року № КЗ 17965 відносно ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 - 1 КУпАП.

Зокрема, із вказаної вище постанови вбачається, що уповноважена особа, яка винесла постанову, установила, що ОСОБА_1 не пройшов (відмовився) від проходження) ВЛК (п.2 розділу II Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейських на соціальний захист), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Інших належних та допустимих письмових доказів матеріали адміністративної справи не містять.

Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для скасування постанови №R317965 від 29.01.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 - 1 КУпАП.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Водночас, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї постанови № 14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Згідно із ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як визначено ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З урахуванням викладеного, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення) повинне бути належним чином зафіксоване.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 210-1 КУпАП встановлено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ч.3 ст. 210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначені норми є бланкетними, при їх застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку, а також законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП полягає у порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.92 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу".

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон України № 2232-ХІІ).

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначені Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до абз.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України постановлено з 24.02.2024 року ввести в Україні воєнний стан. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та такий воєнний стан діє і до теперішнього часу.

Отже, станом на 29.01.2026 року, тобто на дату вчинення інкримінованого позивачеві адміністративного правопорушення діяв особливий період.

За змістом ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Згідно зі ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 19 Порядку №1487 громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Так, судом з матеріалів адміністративної справи встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 від 29.01.2026 року № КЗ 17965 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 - 1 КУпАП, у зв`язку із непроходженням останнім ВЛК (п.2 розділу II Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейських на соціальний захист), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно із ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані, зокрема:

з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Частиною 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

21.03.2024 року був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 3621-IX (набрав чинності 04.05.2024 року), згідно п. 2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення якого, в редакції Закону № 4235-IX від 12.02.2025 року, установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

З огляду на зазначені норми чинним законодавством встановлено обов`язок громадян прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який, зокрема, регулює процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів (далі Порядок № 560).

Пунктом 20 Порядку № 560 передбачено, що з оголошенням мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: резервісти та військовозобов`язані, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.

Згідно п. 21 Порядку № 560, за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Пунктом 23 Порядку № 560 передбачено, що поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються:

перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;

смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Відповідно до п.24 Порядку № 560, у разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Пунктом 27 Порядку № 560 встановлено, що під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби; виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1) (п. 28 Порядку № 560).

За положеннями п. 30 Порядку № 560, повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування.

Реєстраційний номер повістки фіксується в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п. 302 Порядку № 560, повістки, сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, можуть:

централізовано друкуватися і надсилатися військовозобов`язаним та резервістам засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення;

друкуватися та вручатися військовозобов`язаним та резервістам під час оповіщення у роздрукованому вигляді.

Згідно п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

У даному разі, судом, з матеріалів адміністративної справи встановлено, що позивачу неодноразово ІНФОРМАЦІЯ_4 вручалися повістки.

Так, 25.07.2024 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_13 було вручено повістку про прибуття останнього до ІНФОРМАЦІЯ_14 30.07.2024 року об 10 год. 00 хв. з метою уточнення військово-облікових даних та проходження військово лікарняної комісії, а 12.08.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_1 було вручено повістку про з`явлення його до ІНФОРМАЦІЯ_14 26.08.2024 року об 09 год. 00 хв. з метою уточнення військово-облікових даних.

Також судом встановлено, що відповідно до Акта №12731 обстеження стану здоров`я, виданого КНП МКЛ №11 від 17.08.2024 року, в порядку обстеження призовників, лікарем було встановлено, що у ОСОБА_1 двобічний коксартроз другого ступеня; консолідований перелом шийки правої стегнової кістки; стан після мотолотеосинтезу (січень 2023 року); незначне порушення функції статики та ходи. Вказаний Акт, як і виписка про перебування позивача на стаціонарному лікуванні наявні у матеріалах справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В подальшому, як встановлено судом, 08.09.2025 року відповідно до електронного подання ІНФОРМАЦІЯ_15 до Одеського РУП ГУНП №1 в Одеській області ОСОБА_1 було оголошено у розшук у зв`язку із непроходженням (відмова від проходження) ВЛК.

Та за наслідками, на позивача уповноваженою особою відповідача було складено протокол та спірну постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

При цьому, позивач, звертаючись до суду з адміністративним позовом, вказує на те, що виконав у повній мірі свій обов`язок та з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_4 за викликом, відповідно до отриманих ним повісток.

Водночас, відповідач у відзиві на позов наполягає на тому, що позивач відмовився від проходження ВЛК у зв`язку із чим його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Розглянувши адміністративну справу по суті позовних вимог, суд дійшов до переконання, що адміністративний позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити, оскільки, будь-яких належних та допустимих доказів того, що позивача було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження повторного ВЛК як матеріали адміністративної справи, так і матеріали справи про адміністративне правопорушення позивачем не містять.

Так, як встановлено судом, позивачу було вручено дві повістки, відповідно про з`явлення його до ІНФОРМАЦІЯ_4 30.07.2024 року об 10 год. 00 хв. з метою уточнення військово-облікових даних та проходження військово лікарняної комісії; та 12.08.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_1 було вручено повістку про з`явлення його до ІНФОРМАЦІЯ_14 26.08.2024 року об 09 год. 00 хв. з метою уточнення військово-облікових даних. Відомостей про мету візиту до ІНФОРМАЦІЯ_4 про проходження ОСОБА_1 повторного ВЛК повістка від 12.08.2024 року не містить.

Одночасно з цим, судом також встановлено, протоколом №282 про адміністративне правопорушення від 24.01.2026 року, що складений відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , встановлено, що ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 2 розділу II Закону України № 3621-ІХ від 21.03.2024 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», а саме непроходження повторного медичного огляду з метою визначення ступеня придатності до військової служби в термін до 05.06.2025 року, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Також, у вказаному протоколі ОСОБА_1 повідомлено про те, що розгляд справи про адмінправопорушення відносно нього призначено на 29.01.2026 року об 11 год. 00 хв.

Водночас, будь-яких доказів того, що позивача було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження ВЛК або встановлено будь-яких термін щодо такого проходження, відповідачем суду не надано.

Отже, зважаючи на встановлені вище судом обставини, суд виснує про те, що позивач фактично не отримував виклику (повістки) та не був належним чином повідомлений про необхідність прибуття до ТЦК та СП для проходження повторного ВЛК, що виключає можливість покладення на нього обов`язку з`явитися у визначений день, а саме - 05.06.2025 року, як це зазначено у протоколі.

Пунктом 41 Порядку № 560, зазначено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

У разі відсутності належного оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не прибуття останнього не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Оскільки у такому випадку неможливим є встановлення порушення правил військового обліку в частині прибуття за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з огляду на відсутність належного виклику.

Таким чином, у спірних правовідносинах, які наразі розглядаються судом в рамках цієї адміністративної справи судом встановлено факт неотримання позивачем повістки для необхідності з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для проходження ВЛК.

При цьому, суд зауважує, що визнання факту неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 позивачем у протоколі про адміністративне правопорушення не може бути доказом визнання винуватості останнього в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні.

Одночасно з цим, суд зауважує, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ч. 2 ст. 283 КУпАП, оскільки не містить належного та конкретного опису обставин правопорушення, зокрема часу, місця його вчинення, що унеможливлює перевірку законності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 року у справі № 513/899/16-а.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

При цьому, суд зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, а факт визнання вини особою, яка притягається до адміністративної відповідальності за відсутності інших належних доказів винуватості такої особи не є належною та єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З огляду на встановлені під час судового розгляду обставини, зокрема, неналежне повідомлення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження ВЛК, процедурні порушення під час складення оскаржуваної постанови, суд дійшов висновку що постанова № R317965 від 29.01.2026 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. за ч.3 ст. 210-1 КУпАП винесена з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, з огляду на що, провадження у справі про адміністративне правопорушення потребує закриття.

При цьому, суд зауважує, що іншим доводам, зазначеним позивачем в адміністративному позові, судом правова оцінка не надається, у зв`язку із тим, що під час судового розгляду судом встановлено самостійні підстави для задоволення позовних вимог, пов`язані із порушенням відповідачем процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень, які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позову та на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України слід скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, у даному разі, за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-78, 132, 139, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України Хаджибейський районний суд міста Одеси

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № R317965 від 29.01.2026 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 665 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна і резолютивна частини рішення складені та проголошені в судовому засіданні 18.03.2026 року.

Повний текст рішення суду складено та підписано 18.03.2026 року.

Суддя: Н.О. Шевчук