Справа № 580/2152/24
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року

м. Київ

справа № 580/2152/24

провадження № К/990/22051/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Кашпур О. В. Радишевської О. Р.

розглянув у письмовому провадженні у суді касаційної інстанції адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Азот" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Азот" на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року, ухваленого у складі головуючого судді Рідзеля О. А., та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2024 року, прийнятої у складі колегії суддів: головуючого - Бужак Н. П., суддів: Костюк Л. О., Кобаля М. І.

І. Суть спору

1. У лютому 2024 року Приватне акціонерне товариство "Азот" (далі - ПрАТ "Азот") звернулося до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відділ ДВС) про визнання протиправною та скасування постанови від 21 лютого 2024 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1.

2. На обґрунтування позову зазначає, що 21 лютого 2024 року відкрито виконавче провадження з метою виконання постанови Відділу ДВС від 22 липня 2019 року № НОМЕР_2 про стягнення з ПрАТ "Азот" виконавчого збору у розмірі 1 550 754,32 грн зі строком пред`явлення виконавчого документа три місяці.

Позивач вказує, що строк пред`явлення до виконання вказаної постанови Відділу ДВС від 22 липня 2019 року № НОМЕР_2 про стягнення виконавчого збору сплинув 23 жовтня 2019 року.

Однак, вказаний виконавчий документ є таким, що пред`явлений до виконання після значного (більше 3-х років) закінчення строку на його пред`явлення до виконання, що унеможливлює його прийняття та відкриття відповідного виконавчого провадження.

Вважаючи постанову Відділу ДВС від 21 лютого 2024 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 протиправною, ПрАТ "Азот" звернулось до суду з вимогою про її скасування.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

3. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суд від 29 травня 2019 року у справі № 580/477/19 стягнуто з ПрАТ "Азот" на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області борг на покриття фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій призначених відповідно до п. "а"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (список №1 та список №2) за період з червня 2018 року по березень 2019 року на загальну суму 33 856 205 (тридцять три мільйони вісімсот п?ятдесят шість тисяч двісті п?ять) грн 93 коп.

4. 22 липня 2019 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Лисенко М. А. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа № 580/477/19, виданого 08 липня 2019 року Черкаським окружним адміністративним судом про стягнення з ПрАТ "Азот" на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області борг на покриття фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій призначених відповідно до п. "а"-"з" ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (список № 1 та список № 2) за період з червня 2018 року по березень 2019 року на загальну суму 33 856 205,93 грн.

5. 22 липня 2019 року державним виконавцем у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 3 385 620,59 грн.

6. Постановою старшого державного виконавця Відділу ДВС Величка Р. С. від 20 лютого 2024 року закінчено виконавче провадження № НОМЕР_2 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом.

У цій постанові зазначено, що витрати виконавчого провадження стягнуто у повному обсязі, залишок нестягнутого виконавчого збору становить 1 550 754,32 грн.

7. Постановою державного виконавця Відділу ДВС Величка Р. С. від 21 лютого 2024 року на підставі постанови від 22 липня 2019 року № НОМЕР_2 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 про стягнення з ПрАТ "Азот" на користь держави виконавчого збору в розмірі 1 550 754,32 грн.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення

8. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2024 року, в позові відмовлено.

9. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності порушення строку пред`явлення виконавчого листа, оскільки постанова про стягнення виконавчого збору від 22 липня 2019 року перебувала на виконанні в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2, тому відповідно строк пред`явлення виконавчого документа до виконання варто обраховувати з моменту закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2, а саме з моменту винесення постанови про закінчення виконавчого провадження - 20 лютого 2024 року.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції зазначив, що станом на час відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1, тобто 21 лютого 2024 року, тримісячний строк пред`явлення до виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 22 липня 2019 року не закінчився.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність вчинених відповідачем дій, направлених на виконання постанови про стягнення з позивача виконавчого збору.

10. Зазначена позиція була підтримана і Шостим апеляційним адміністративним судом, який переглянув рішення суду першої інстанції та залишив його без змін.

IV. Касаційне оскарження

11. Представник позивача подав касаційну скаргу на вказані судові рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, просить скасувати їх рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

12. У касаційній скарзі автор наголошує на неврахуванні судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування пунктів 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», викладеного у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2024 року у справі № 420/6811/23.

13. За наслідками автоматичного розподілу касаційну скаргу було передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Мартинюк Н. М., судді: Єресько Л. О., Соколова В. М.

Верховний Суд ухвалою від 20 червня 2024 року відкрив касаційне провадження за скаргою ПрАТ "Азот" на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2024 року у цій справі.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Мартинюк Н. М. у відпустці призначено повторний автоматичний розподіл цієї справи, за результатами якого ця справа передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Смокович М. І., судді: Кашпур О. В., Радишевська О. Р.

V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування

14. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

15. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16. Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

17. В силу частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів".

18. Відповідно до статті 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів" завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

19. Наведене положення кореспондується з приписами частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII.

20. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

21. Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

22. Частиною шостою статті 27 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

23. Відповідно до частин першої-другої статті 11 Закону № 1404-VIII строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

24. Згідно з частиною першою статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

25. Приписами частини другої статті 12 Закону № 1404-VIII обумовлено, що строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

26. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення (частина четверта статті 12 Закону № 1404-VIII).

27. За змістом частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

VI. Позиція Верховного Суду

28. Аналіз наведених правових норм свідчить, що виконавчий документ може бути пред`явлений до примусового виконання у чітко визначений статтею 12 Закону № 1404-VIII строк.

Водночас строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

29. Спірним питанням у цій справі є правомірність постанови про відкриття виконавчого провадження від 21 лютого 2024 року № НОМЕР_1, прийняту державним виконавцем Відділу ДВС Величком Р. С. на підставі постанови від 22 липня 2019 року № НОМЕР_2 про стягнення виконавчого збору.

30. Доводи позивача зводяться до того, що відповідачем протиправно відкрито виконавче провадження на підставі постанови від 22 липня 2019 року № НОМЕР_2, оскільки пропущений строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

31. У розумінні Закону № 1404-VIII постанова про стягнення виконавчого збору є різновидом виконавчого документу, примусове виконання якого здійснюється з певними особливостями, обумовленими правовою природою виконавчого збору як плати за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

32. За обставинами цієї справи, 22 липня 2019 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа № 580/477/19, виданого 08 липня 2019 року Черкаським окружним адміністративним судом.

Разом з цим 22 липня 2019 року державним виконавцем у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 3 385 620,59 грн.

Наведене свідчить, що постанова про стягнення виконавчого збору приймалася одночасно з початком примусового виконання судового рішення.

Варто зауважити, що вказана постанова про стягнення виконавчого збору не оскаржувалась.

В подальшому, 20 лютого 2024 року старшим державним виконавцем Відділу ДВС Величка Р. С. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 з підстав пункту 9 частини першої статті 39 Закону 1404-VIII, тобто у зв`язку з фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом.

При цьому у вказаній постанові зазначено, що витрати виконавчого провадження стягнуто у повному обсязі, залишок нестягнутого виконавчого збору становить 1 550 754,32 грн.

Наступного дня постановою державного виконавця Відділу ДВС Величка Р. С. від 21 лютого 2024 року на підставі постанови від 22 липня 2019 року № НОМЕР_2 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 про стягнення з ПрАТ "Азот" на користь держави виконавчого збору в розмірі 1 550 754,32 грн.

33. Отже, постанова про стягнення виконавчого збору приймалася одночасно з початком примусового виконання рішення і виконувалася за рахунок стягнутих із боржника грошових сум одночасно із задоволенням вимог стягувача в межах основного виконавчого провадження, а тому постанова про стягнення виконавчого збору є такою, що автоматично пред`явлена до виконання з дати її прийняття.

34. У доводах касаційної скарги автор вказує на висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2024 року у справі № 420/6811/23, де оскаржувалась постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору, яка була прийнята у рамках виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення (тобто «основного» виконавчого документа, з примусовим виконанням якого пов`язується стягнення виконавчого збору) у зв`язку з прийняттям постанови про повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII, тобто подання стягувачем письмової заяви про повернення виконавчого документа.

35. Натомість, у справі, що розглядається, оскаржується постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору, яка була прийнята у рамках виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення, з примусовим виконанням якого пов`язується стягнення виконавчого збору, у зв`язку з прийняттям постанови про закінченням виконавчого провадження № НОМЕР_2 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII, тобто у зв`язку з фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом.

36. Як уже зазначалось, частиною четвертою статті 12 Закону № 1404-VIII передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

37. Суть переривання строку полягає у тому, що при настанні зазначених обставин (юридичних фактів) перебіг строку починається спочатку, а час, який минув до перерви, до нового строку не зараховується. Про це було безпосередньо зазначено у частині другій статті 23 Закону № 606-XIV, яка є попередньою редакцією Закону № 1404-VIII, тоді як в чинній редакції Закону питання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання урегульовано статтею 12, але в ній ця норма відсутня.

38. Варто зазначити, що у випадку повернення стягувачеві виконавчого документа без прийняття до виконання строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не переривається.

Цей висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 січня 2021 року у справі № 922/5723/14.

39. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 303/2642/20, проаналізувавши приписи статті 12 Закону № 1404-VIII, підтримала вказану позицію Касаційного господарського суду та, відповідно, дійшла висновку, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частини четверта та п`ята статті 12 Закону № 1404-VIII).

Повернення виконавчого документа без прийняття до виконання з підстав, визначених у частині четвертій статті 4 та у частині третій статті 5 Закону № 1404-VIII, не перериває строк пред`явлення такого документа до виконання.

40. У справі ж, що розглядається, постанова про стягнення виконавчого збору від 22 липня 2019 року перебувала на виконанні в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2, відповідно строк пред`явлення виконавчого документа до виконання варто обраховувати з моменту закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2, а саме з моменту винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, тобто 20 лютого 2024 року.

У постанові про закінчення виконавчого провадження зазначено, що витрати виконавчого провадження стягнуто у повному обсязі, залишок нестягнутого виконавчого збору становить 1 550 754,32 грн, у зв`язку з чим наступного дня оскаржуваною постановою державного виконавця Відділу ДВС відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 про стягнення з ПрАТ "Азот" на користь держави виконавчого збору в розмірі 1 550 754,32 грн.

41. За таких обставин та правового врегулювання Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про правомірність дій державного виконавця Відділу ДВС щодо відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1.

42. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

43. Доводи ж касаційної скарги не спростовують висновки судів попередніх інстанцій і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.

44. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

VII. Судові витрати

45. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Азот" залишити без задоволення.

2. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2024 року у справі № 580/2152/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Кашпур

О. Р. Радишевська