Справа № 420/42612/25
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 березня 2026 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхтенко Л.Р., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває ця справа.

Через канцелярію суду 16.03.2026 року (сформовано в підсистемі ЕС 14.03.2026) від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить:

- Забезпечити позов ОСОБА_1 до Селекційно-генетичного інституту НЦНС (справа № 420/42612/25) до набрання рішенням суду законної сили;

- Заборонити Селекційно-генетичному інституту Національному центру насіннєзнавства та сортовивчення () вчиняти будь-які дії, спрямовані на виселення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та членів його родини із займаного житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , а також заборонити вчиняти дії щодо зняття з реєстрації місця проживання до закінчення розгляду цієї адміністративної справи.

На обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив, що відповідач свідомо затягує розгляд адміністративної справи. Крім того, в провадженні Хаджибейського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа № 521/12030/25 за позовом Селекційно генетичного інституту НЦНС до позивача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення.

У зв`язку із тим, що 03.02.2026 року ухвалою Хаджибейського районного суду позивачу було відмовлено у зупиненні провадження до вирішення даної адміністративної справи. Це означає, що цивільний процес триває паралельно і може завершитися винесенням рішення про виселення ще до того, як адміністративний суд надасть оцінку законності дій Відповідача.

Тому, на думку позивача існує очевидна небезпека того, що в разі невжиття заходів забезпечення позову, позивач та його родина будуть позбавлені житла в межах цивільного процесу, що зробить подальший захист прав в адміністративному суді менш ефективним.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Розглянувши матеріали заяви, суд вважає, що розгляд цієї заяви не потребує заслуховування пояснень заявника, а тому ця заява може бути розглянута у порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву, додатки до заяви, суд доходить висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч.2 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України).

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа або буде знаходитись справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Тобто підставою для вжиття заходів забезпечення є неможливість виконання рішення суду по справі, яка розглядається судом, у майбутньому.

Позивач просить вжити заходи забезпечення шляхом заборони Селекційно-генетичному інституту Національному центру насіннєзнавства та сортовивчення вчиняти будь-які дії, спрямовані на виселення ОСОБА_1 та членів його родини із займаного житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , а також заборонити вчиняти дії щодо зняття з реєстрації місця проживання до закінчення розгляду цієї адміністративної справи.

Суд зазначає, що відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом, зокрема, зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Отже, заходи забезпечення позову мають бути в межах позовних вимог та стосуватись предмету спору.

Водночас суд зазначає, що предметом спору в межах справи № 420/42612/25 є визнання протиправною бездіяльність щодо вчинення дій, спрямованих на передачу гуртожитку до комунальної власності та визнання протиправним положення про гуртожиток, зобов`язання вчинити певні дії, однак питання щодо виселення позивача й зняття з реєстрації місця проживання не входить до предмету спору у справі № 420/42612/25.

За таких обставин, суд доходить висновку, що у межах справи № 420/42612/25 не підлягає позов забезпеченню визначеним позивачем способом.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 р. № 2.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Існування такої небезпеки повинно бути реальним і доведене належними доказами. Рішення суду про забезпечення позову не може ґрунтуватись на припущеннях чи змодельованих позивачем ймовірних ситуаціях.

Оцінюючи обґрунтованість доводів позивача щодо необхідності забезпечення позову, суд виходить з такого.

Суд зазначає, що у заяві позивач не надає обґрунтувань на підтвердження реальної загрози виселення позивача із займаного приміщення, а зупинення виконання можливого рішення іншого суду за допомогою вжитих заходів у цій справі, є невідповідним завданню забезпечення позову за приписами КАС України.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд доходить висновку, що заява позивача стосується іншого предмету спору.

Також, у суду відсутні підстави стверджувати про протиправність будь-яких дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на стадії розгляду справи, а також про наявність підстав вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд доходить висновку, що заява позивача про забезпечення позову є безпідставною та необґрунтованою, а тому не належить задоволенню.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст.ст.150,151,154 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову, - відмовити.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки передбачені статтями 295, 297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко