Справа № 128/4939/25
Суддя: Шепель К. А.
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

МЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2026 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі судді Костянтина Шепеля,

із секретарем судового засідання Раїсою Буга,

розглянувши в порядку спрощеного провадження справу без виклику сторін адміністративний позов адвоката Полянчука Владислава Богдановича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

приходить до такого.

Позиція позивача

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Полянчук В.Б. - звертається до суду через систему «Електронний суд» з цим позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6134303 від 12 листопада 2025 року, винесену інспектором Жмеринського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції Гвяздовським П.Ю. за частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 12 листопада 2025 року інспектором Жмеринського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції Гвяздовським П.Ю. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6134303 від 12 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Про існування оскаржуваної постанови позивач дізнався лише 19 листопада 2025 року із застосунку «Дія», в якому прийшло сповіщення про винесення відносно нього постанови серії ЕНА №6134303 від 12 листопада 2025 року. Проте, подати позов протягом 10 днів з дня отримання сповіщення в застосунку «ДІЯ» не було можливим, оскільки в застосунку не відображаються відомості про уповноважену особу, що винесла постанову, місце її винесення та фактичні обставини справи. У зв`язку із цим на адресу Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області було направлено адвокатський запит №130/21/11 від 21 листопада 2025 року, в якому позивач просив надати усі копії матеріалів адміністративної справи та копію постанови, оскільки копія оскаржуваної постанови не надавалась позивачу в день її винесення, а на розгляд справи ОСОБА_1 не запрошувався. Позивач ознайомився зі змістом постанови серії ЕНА №6134303 лише 1 грудня 2025 року, в день отримання відповіді на адвокатський запит. Звертає увагу суду, що відомості, зазначені в постанові, не відповідають фактичним обставинам справи оскільки, згідно з виписки-епікризу із медичної картки стаціонарного хворого №7182 КНП «Жмеринська ЦРЛ», а саме пункту 7 вбачається: «Зі слів супроводжуючих та бригади ШМД пацієнт 30 серпня 2025 року орієнтовно о 17:00 год впав з мотоциклу під час руху транспортного засобу (ДТП). Втратив свідомість. ШМД доставлений до ВЕНД КНП «Житомирська ЦРЛ», після проведення обстеження на стан алкогольного сп`яніння приладом Алкофор 307 - 1,47%. Госпіталізований до ВАІТ. 05 вересня 2025 року переведений в хірургічне відділення (травматологічне ліжко), знаходився на лікуванні до 15 вересня 2025 року. В процесі лікування стан лікування покращився». Тобто, є юридичним фактом та обставина, що після ДТП, ОСОБА_1 знаходився в критичному стані та без свідомості тому був доставлений бригадою швидкої медичної допомоги до медичного закладу охорони здоров`я для оперативного реагування та врятування життя особи. За таких обставин ОСОБА_1 не мав а ні фізичної можливості надати зазначені документи, а ні умислу на вчинення даного правопорушення. Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, а саме, відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, яка визначається відсутністю при собі посвідчення водія та наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. ОСОБА_1 зауважує, що 30 серпня 2025 року він мав при собі посвідчення водія та реєстраційний документ під час руху на транспортному засобі, хоча такі документи співробітниками поліції, за час, коли ОСОБА_1 був у свідомому стані, не вимагались. Таким чином, вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення, є недоведеним і необґрунтованим, а оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що відповідач обгрунтовує необхідність відповідачу мати при собі посвідчення водія відповідної категорії та обов`язок особи надати таке посвідчення при зупинці. При тому, жодним чином не спростовуються аргументи позивача стосовно того, що ОСОБА_1 був доставлений в шпиталь в несвідомому стані. І тим більше не спростовуються аргументи позивача стосовно наявності у ОСОБА_1 при собі посвідчення водія. Крім того, відповідач зазначає, що ніби то ОСОБА_1 було вручено повідомлення про запрошення до підрозділу поліції для розгляду справи про адміністративне правопорушення на 12 листопада 2025 року. Однак, до відзиву на позовну заяву не долучено жодного доказу надання даного повідомлення ОСОБА_1 . Натомість повідомлення датоване 10 листопада 2025 року, написано від руки, та в повідомленні міститься позначка про те, що ОСОБА_1 ніби то відмовився від одержання даного запрошення. Вимоги Інструкції 1395 передбачають у випадку запрошення особи до підрозділу поліції, їй за місцем проживання (перебування), роботи надсилається повідомлення про запрошення до підрозділу поліції встановленої форми згідно додатку 4 до Інструкції 1395. Натомість жодних запрошень ОСОБА_1 не направлялось, та жодних доказів направлення запрошення до відзиву відповідачем не долучено. Таким чином, зазначене відповідачем не спростовує фактів, викладених у позовній заяві

Позиція відповідача

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області надає відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає вимоги безпідставними та необґрунтованими. Свою позицію обгрунтовує тим, що 12 листопада 2025 року у м. Жмеринка Вінницької області відносно позивача було винесено постанову серії ЕНА № 6134303 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення за керування транспортним засобом особою, яка не мала при собі посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб. Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 23 вересня 2025 року органом досудового розслідування встановлено наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, зокрема передбаченого частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та направлено копію даної постанови до відділу превентивної діяльності Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області для вирішення питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. 10 листопада 2025 року позивачеві вручено повідомлення про запрошення до підрозділу поліції для розгляду справи про адміністративне правопорушення. Ґрунтуючись на викладених у відзиві обставинах, вважає доводи позовної заяви помилковими, а дії співробітників поліції правомірними. Вказані обставини у своїй сукупності спростовують доводи позивача щодо порушення поліцейським порядку розгляду справи та його прав. Саме тому просить суд залишити постанову без змін, а позовну заяву без задоволення.

Процесуальні рішення по справі, заяви та клопотання

8 грудня 2025 року позовна заява надходить до Вінницького районного суду Вінницької області.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 9 грудня 2025 року справу передано за підсудністю до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області.

Справа надійшла до суду 6 січня 2026 року.

Ухвалою суду від 13 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями статей 257, 269, 286 Кодексу адміністративного судочинства України. Вказаною ухвалою відповідачеві запропоновано надати в 10 денний строк, з дня отримання копії ухвали та позову з додатками, відзив на адміністративний позов (а.с.22).

Копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачу за адресою, що вказана в позові. Відзив на позовну заяву надійшов до суду 15 січня 2026 року (24-44) .

Відповідь на відзив надходить 28 січня 2026 року (а.с.46-52).

Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги Кодексу адміністративного судочинства України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Як вбачається з матеріалів справи, позивач як на підставу своїх позовних вимог вказав, що його права були порушені тим, що поліцейський неправомірно виніс постанову про накладення на нього адміністративного стягнення. Предметом позову є визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до копії постанови від 12 листопада 2025 року інспектором Жмеринського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції Гвяздовським П.Ю. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6134303 від 12 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень 00 копійок за те, що 30 серпня 2025 року о 17:10:00 год с. Сербинівці, вулиця Центральна, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, а саме мотоциклом марки Bajaj Boxer 150, здійснював рух, не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документу на даний транспортний засіб, чим порушив пункт 2.1.б. ПДР - керування ТЗ особою без реєстраційних документів на ТЗ. У постанові зроблені відмітки про відмову від отримання постанови та про відмову у роз`ясненні прав ОСОБА_1 (а.с. 12).

Згідно з копією постанови про закриття кримінального провадження від 23 вересня 2025 року, винесеної слідчим у кримінальному провадженні заступником начальника СВ Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Андронюком Д.К. - провадження № 0000369 закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286-1 Кримінального кодексу України. Копію постанови направлено в відділ превентивної діяльності Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками адміністративних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 121, статтею 124, частиною першою статті 126 та статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.39-42).

Відповідно до копії повідомлення про запрошення від 10 листопада 2025 року, складеного інспектором СРПП Гвяздовським П.Ю., Бадюка В.А. запрошено до підрозділу поліції для розгляду справи про вчинене адміністративне правопорушення на 12 листопада 2025 року. В повідомлені зроблено 10 листопада 2025 року відмітку про відмову від одержання повідомлення ОСОБА_1 (а.с. 38).

Оцінюючи вищевказані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд згідно з положеннями статей 73, 74, 75, 76 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи.

Юридична кваліфікація встановлених обставин

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу адміністративного впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року №580-VІІІ поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до частини першої статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є керування транспортним засобом. Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і відсутності посвідчення водія відповідної категорії.

Чинне законодавство, в тому числі й Правила дорожнього руху України, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом».

Таке визначення було наведено в пункті 27 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів- водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Відповідно до статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (стаття 126). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі статтею 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

За змістом статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, засобами фото - і кінозйомки, відеозаписами, іншими визначеними законодавством доказами.

Графа додатків оскаржуваної постанови містить посилання на технічний засіб та відеоматеріали з бодікамери, що вказують на керування транспортним засобом позивачем, однак такого відеозапису суду разом з відзивом надано не було, а також відсутні відомості, що позивач був позбавлений права керування транспортними засобами.

Відповідно до частин другої п`ятої статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 7 листопада 2015 року № 1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно з пунктом 4 розділу І наведеної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктами 2, 4 та 10 розділу ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених остатніх доводів.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення обставинами, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, зокрема є: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Висновки суду

Таким чином, відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, судом перевірено та встановлено, що в даному випадку відповідач прийняв оскаржувану постанову на підставі та у межах повноважень, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; своєчасно, проте не у спосіб, передбачений Кодексом України про адміністративні правопорушення та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такої постанови; небезсторонньо (упереджено); недобросовісно; нерозсудливо; без дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; без роз`яснення прав особі, щодо якої складено постанову. Таким чином, суд вважає, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню, оскільки правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 425 грн відповідачем у суді не доведена наданими доказами.

Розподіл судових витрат

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову і позивачем сплачено судовий збір при подачі позовної заяви (а.с.10), то сума судового збору в розмірі 605,80 грн має бути йому компенсована за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, службовою особою якого являється відповідач.

Керуючись статтями 7, 9, 122, 213, 222, 243, 245, 246, 251, 268, 276, 277, 283, 284, 289, 293 України про адміністративні правопорушення статтями 2-10, 72-77, 241-244, 246, 247, 286, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Адміністративний позов адвоката Полянчука Владислава Богдановича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора Жмеринського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції Гвяздовського Павла Юрійовича про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в сумі 425 гривень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6134303 від 12 листопада 2025 року за частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Вінницькій області () на користь ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляція до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, , вул. Театральна, 10, м. Вінниця.

Суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ