Справа № 420/13930/25
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/13930/25

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Голуб В.А. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року (суддя Завальнюк І.В., м. Одеса, повний текст рішення складений 19.08.2025) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

06.05.2025 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 , у якому позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах, в період в періоди з 01.01.2024 по 08.02.2024, з 13.02.2024 по 25.03.2024, 3 12.04.2024 рп 25.04.2024, 3 01.05.2024 ро 04.05.2024, з 08.05.2024 ро 11.05.2024, 3 12.05.2024 по 17.05.2024, 3 21.05.2024 по 23.05.2024 та 03.06.2024 за прийняття безпосередньої участі у бойових діях, або здійснені заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, перебуваючи в районах їх здійснення на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави агресора на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом у тому числі зведеним) першого ешелону оборони до батальйону включно на території Херсонської області;

- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_2 ) України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої пунктом 11 Постанови від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (зі змінами) за прийняття безпосередньої участь у бойових діях, або здійснені заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, перебуваючи в районах їх здійснення на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави агресора на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом у тому числі зведеним) першого ешелону оборони до батальйону включно на території Херсонської області в розмірі 100000 гривень, за періоди з 01.01.2024 по 08.02.2024, з 13.02.2024 по 25.03.2024, з 12.04.2024 по 25.04.2024, з 01.05.2024 по 04.05.2024, з 08.05.2024 по 11.05.2024, з 12.05.2024 по 17.05.2024, з 21.05.2024 по 23.05.2024 та 03.06.2024 у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах з врахуванням проведених виплат за ці періоди.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

На думку апелянта, суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам військової частини, що в період часу з 01.01.2023 по 03.06.2024 (окрім 4 календарних днів) полковник ОСОБА_1 (в період, що охоплюється позовними вимогами останнього), - перебував поза межами районів ведення воєнних (бойових) дій на Правому березі річки Дніпро, зокрема: н.п. Херсон Херсонської області та виконував бойові/спеціальні завдання, не пов`язані із безпосереднім вогневим контактом або вогневим ураженням військ країни агресора, тобто такі, що не підпадають під перелік, визначений в межах пункту 3 "Особливостей виплати на період воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України", затверджених наказом МВС України від 01.09.2023 №726, а отже права на додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 у збільшеному до 100 000 гривень розмірі, за час перебування поза районами ведення воєнних (бойових) дій, визначених наказами Головнокомандувача ЗСУ, останній не набув. Натомість вищевказаний військовослужбовець щомісячно отримував додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою №168 у розмір 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання службових обов`язків, бойових і спеціальних завдань поза районами ведення воєнних (бойових) дій.

Апелянт зауважив, що суд першої інстанції посилався на пункту 1 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31.03.2022 №164-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168", який втратив свою чинність ще 30.07.2022 у зв`язку із виданням наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168" (який також в подальшому втратив чинність 08.12.2022). Тобто судом першої інстанції при винесенні рішення було застосовано нечинну норму матеріального права та нечинний нормативно-правовий акт, який не був чинний навіть протягом періоду часу, який охоплюється позовними вимогами ОСОБА_1 .

Також апелянт переконаний, що судом першої інстанції проігноровано положення статті 92 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а також цілковито ігнорується дослівний зміст абзацу 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, такий: "Установити, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагорода збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем ЗСУ до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах".

Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, полковник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наказом Голови Державної прикордонної служби України від 22.07.2023 №1058-ОС "Про особовий склад" був призначений заступником начальника штабу - начальником відділу управління службою штабу НОМЕР_1 прикордонного загону (далі - НОМЕР_1 ПРИКЗ) та в вересні 2023 року був переміщений для подальшого проходження служби в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

По прибуттю до нового місця військової служби наказом начальника НОМЕР_1 ПРИКЗ від 18.09.2023 №554-ОС "Про особовий склад" позивач був зарахований у списки особового складу та поставлений на всі види забезпечення.

В подальшому відповідно до бойового наказу 79 ПРИКЗ від 20.09.2023 №М-18-АГ - гриф "Про внесення змін до наказу 79 ПРИКЗ від 03.02.2023 №М-1-АГ-гриф" позивач був включений до розрахунку розподілу оперативного складу НОМЕР_1 ПРИКЗ в пункті управління з м.д. АДРЕСА_1 , місце розташування якого та завдання були визначені бойовими розпорядженням оперативного угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (далі - ОУВ " ІНФОРМАЦІЯ_3 ") від 19.11.2022 №29 "гриф", від 26.11.2022 №320 "гриф", від 30.09.2023 №7860 "гриф", від 21.01.2024 №10782 "гриф", бойових розпоряджень угруповання морської піхоти (далі - УМП) " ІНФОРМАЦІЯ_4 " від 31.01.2024 №2022/ОКП/83/65 "гриф" та від 10.02.2024 №2022/83/159 "гриф" та бойових розпоряджень 79 ПРИКЗ ДПСУ від 12.08.2023 №359-Р-"гриф" та від 15.02.2024 №02.5/117-24-Вн "гриф".

Протягом 2023 - 2024 років відповідно до бойових завдань, визначених бойовими розпорядженнями ОУВ " ІНФОРМАЦІЯ_3 " від 19.11.2022 №29 "гриф", від 26.11.2022 №320 "гриф", від 30.09.2023 №7860 "гриф" та УМП "Катран" від 31.01.2024 №2022/ОКП/83/65 "гриф" та від 10.02.2024 №2022/83/159 "гриф" оперативне (бойове) управління підрозділами НОМЕР_1 ПРИКЗ здійснювалось з пункту управління НОМЕР_1 ПРИКЗ (військова частина НОМЕР_2 ) у АДРЕСА_1 , дислокованого (розташованого) між позиціями сил оборони та позиціями військ держави - агресора на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом у тому числі зведеним) першого ешелону оборони до батальйону включно.

За період часу, коли позивач на посаді заступника начальника штабу - начальника відділу управління службою штабу НОМЕР_1 ПРИКЗ виконував бойові завдання у складі штабу військової частини НОМЕР_2 , перебуваючи в пункті управління в АДРЕСА_1 , зокрема:

- за вересень, жовтень, листопад та грудень 2023 року наказами НОМЕР_1 ПРИКЗ від 09.10.2023 №599-ОС "Про виплату додаткової винагороди", від 13.11.2023 №667-OC "Про виплату додаткової винагороди", від 12.12.2023 №747-ОС "Про виплату додаткової винагороди", від 08.01.2024 №22-ОС "Про виплату додаткової винагороди" в розмірі 30000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань;

- за січень - червень 2024 року наказами 79 ПРИКЗ від 08.02.2024 №77- ОС "Про виплату додаткової винагороди", від 07.03.2024 №146 - ОС "Про виплату додаткової винагороди", від 08.04.2024 №234-ОС "Про виплату додаткової винагороди", від 08.05.2024 №319- ОС "Про виплату додаткової винагороди", від 08.06.2024 №405- ОС "Про виплату додаткової винагороди", - позивачу було нараховано та виплачено додаткову винагороду у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань, як військовослужбовцю який здійснює бойові (спеціальні) завдання в період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Додаткова винагорода в 2023 та 2024 році позивачу виплачувалась відповідно до Особливостей виплати на період воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - Особливостей) затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ від 01.09.2023 №726.

Зважаючи на те, що у період з 01.01.2024 по 08.02.2024, з 13.02.2024 по 25.03.2024, з 12.04.2024 по 25.04.2024, з 01.05.2024 по 04.05.2024, з 08.05.2024 по 11.05.2024, з 12.05.2024 по 17.05.2024, з 21.05.2024 по 23.05.2024 та 03.06.2024 він має право на збільшену до 100 000 гривень щомісячну додаткову грошову винагороду у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом про його скасування.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції вважав, що матеріалами справи підтверджується, що в зазначені періоди часу позивач брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в пункті управління НОМЕР_1 прикордонного загону, де відповідно до розрахунку оперативного складу пункту управління приймав безпосередню участь у забезпечені бойового управління підпорядкованими підрозділами, що ведуть бойові дії, виконують бойові (спеціальні) завдання на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони включно по рубежу Лупареве Херсон у складі елементів пункту управління НОМЕР_1 прикордонного загону дислокованого між позиціями сил оборони та позиціями військ держави - агресора на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони до батальйону включно, який розташований в н.п Херсон.

Проте, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина перша статті 6, частина перша статті 14 Закону України від 03 квітня 2003 року №661-IV "Про Державну прикордонну службу України" (далі Закон №661-IV) визначає, що Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, до особового складу якої входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.

Згідно зі статтею 16 цього Закону №661-IV умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII, дія якого, в силу приписів пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, поширюється в тому числі на військовослужбовців правоохоронних органів спеціального призначення) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

За приписами частини другої статті 9 Закону №2011-XII установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України строк дії режиму воєнного стану продовжується.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова №168, пунктом 1 якої (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2022 року №1146, яка застосовується з 01 вересня 2022 року) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до пункту 2-1 Постанови №168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З метою виконання вимог Постанови №168 та з метою врегулювання виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Адміністрацією Державної прикордонної служби України було видано наказ від 30 липня 2022 року №392/0/81-22-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168" (далі - Наказ №392-АГ).

Так, згідно з пунктом 1 Наказу №392-АГ військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення (далі органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби (у зв`язку із звільненням з військової служби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби. Додаткова винагорода збільшується до 100 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до пункту 4 Наказу №392-АГ підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:

1) бойового наказу (бойового розпорядження);

2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Пунктом 5 Наказу №392-АГ передбачено, шо для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання і завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі. Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця. У довідках, передбачених цим пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 4 цього наказу.

Згідно з пунктом 11 Наказу №392-АГ склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України. Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу.

Виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів). До наказу про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру до 100 тисяч гривень на місяць, в обов`язковому порядку додаються узагальнені дані, отримані з документів, передбачених пунктами 4-6 цього наказу (пункт 12 Наказу №392-АГ).

09 грудня 2022 року Адміністрацією Державної прикордонної служби України було видано наказ №628/8/81-22-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168" (далі - Наказ №628-АГ), який застосовується з 01 грудня 2022 року та в подальшому врегульовував порядок і умови здійснення виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди під час дії воєнного стану, та пунктом 8 якого передбачено, що інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу.

Практика Верховного Суду щодо застосування наведених норм права є сталою і полягає в тому, що виплата додаткової винагороди у збільшеному до 100 000,00 грн розмірі обумовлена участю у бойових діях або заходах, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення, та підтвердженням цих обставин відповідними документами.

Так, у постанові від 05.08.2024 у справі №200/4100/23 Верховний Суд констатував, що перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій само собою не є достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн на місяць, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168. Ключовою умовою для здійснення виплати такої додаткової винагороди є виконання військовослужбовцем спеціальних бойових завдань і заходів, які, у розумінні постанови КМУ від 28.02.2022 №168, з урахуванням наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 30.07.2022 №392-/0/81-22-АГ та від 09.12.2022 №628/0/81-22-АГ означають "безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів" та документального підтвердження цих обставин (пункти 4 та 5 наказу від 30.07.2022 №392-/0/81-22-АГ, пункти 3 та 7 наказу від 09.12.2022 №628/0/81-22-АГ).

Отже, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 21.12.2023 у справі №200/193/23, від 26.06.2024 у справі №200/216/23, від 31.07.2024 у справі №200/625/23, від 05.08.2024 у справі №200/4100/23, від 28.08.2024 у справі №200/1310/23, від 04.09.2024 у справі №280/2228/23, від 30.09.2024 у справах №200/232/23 та №200/440/23, для відповідача підставою для виплати додаткової винагороди, відповідно до пункту 1 постанови КМУ від 28.02.2022 №168, є саме документальне підтвердження участі військовослужбовця у бойових діях (заходах)].

Варто також зауважити, що запровадження та дія воєнного стану на всій території України не ототожнюються з веденням активних бойових дій у кожному регіоні держави. Нормативне визначення таких районів здійснюється у встановленому порядку відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України, а також у межах механізму формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або які тимчасово окуповані, запровадженого постановою КМУ №1364.

Таким чином відсутність установленого факту виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань у районах ведення воєнних (бойових) дій, визначених відповідними наказами Головнокомандувача Збройних Сил України, а також відсутність у матеріалах справи інформації та документів, передбачених законодавством і локальними актами (бойових наказів, розпоряджень, доручень, рішень Головнокомандувача Збройних Сил України чи начальника Генерального штабу Збройних Сил України, які підтверджують перебування у складі діючих угруповань або в районах ведення бойових дій), виключає виникнення у військовослужбовця права на виплату додаткової винагороди через відсутності для цього підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , виходив з того, що матеріалами справи підтверджується, що в зазначені вище періоди часу позивач брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України перебуваючи в пункті управління НОМЕР_1 прикордонного загону, де відповідно до розрахунку оперативного складу пункту управління приймав безпосередню участь у забезпечені бойового управління підпорядкованими підрозділами, що ведуть бойові дії, виконують бойові (спеціальні) завдання на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони включно по рубежу Лупареве Херсон у складі елементів пункту управління НОМЕР_1 прикордонного загону.

Проте, поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що відповідно до наказів (рішень) Головнокомандувача Збройних Сил України "Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій" від 01.01.2024 №2, від 01.02.2024 №42, від 01.03.2024 №82, від 01.04.2024 №121, від 01.05.2025 №170, від 02.06.2024 №235, від 03.07.2024 №293 "Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій" у спірні періоди не входить жоден з районів або територіальних громад Херсонської області, які були б розташовані на правому березі річки Дніпро, в тому числі н.п. Херсон, а відповідними районами визначаються виключно райони лівобережної частини Херсонської області (на Схід та Південь від гирла р. Дніпро або острови).

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що управління позивачем у спірні періоди підпорядкованими підрозділами по рубежу Лупареве Херсон (територія, яка не входила до районів ведення бойових дій) не є достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у збільшеному до 100 000,00 грн. розмірі.

Таким чином, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Резюмуючи все викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду даної справи та є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя В.А. Голуб

Суддя Ю.В.Осіпов