Справа № 728/314/26
Суддя: Глушко О. І.
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер: 728/314/26
Номер провадження 2-а/728/9/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Глушко О.І.

при секретарі Петренко О.Г.

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмач за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правовпорушення,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора відділення поліції №1 (смт. Козелець) Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Луговського О.І. серії ЕНА № 6611632 від 04.02.2026 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу в сумі 340 грн за порушення п. 15.9.г ПДР України.

З даним правопорушенням та винесеною постановою він не погоджується, оскільки інспектор відділення поліції №1 (смт. Козелець) Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області старший лейтенант поліції Луговський О.І. не перевірив та не здійснив заміри відстані від транспортного засобу до пішохідного переходу, яка явно була більшою ніж 10 метрів; інспектором відділення поліції №1 (смт. Козелець) Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області старшим лейтенантом поліції Луговським О.І. безпідставно було відмовлено йому, на його неодноразові прохання, в наданні йому правничої допомоги; інспектором відділення поліції №1 (смт. Козелець) Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області старшим лейтенантом поліції Луговським О.І. на його вимогу не було надано доказів вчинення ним адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді від 17.02.2026 року відкрито провадження у справі з визначенням її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 25.02.2025 року; запропоновано відповідачу ГУНП у Чернігівській області в строк до 23.02.2026 року подати відзив на позов та матеріали щодо скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , наявні відеозаписи.

Ухвалою суду від 25.02.2026 року судове засідання відкладено на 17.03.2026 року за клопотання відповідача про продовження процесуального строку для надання відзиву на позовну заяву відповідно до положень ч.1 ст.121 КАС України.

17.03.2026 року відповідачем подано відзив на позов, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог вказуючи на те, факт вчинення позивачем адміністративного правовопорушення підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського; під час розгляду справи ОСОБА_1 роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема, надавати пояснення, користуватися правничою допомогою, подавати докази та заявляти клопотання, оскаржувати постанову у суді; на відеозапису чітко видно розташування транспортного засобу позивача відносно дорожнього знаку «Пішохідний перехід» та місця переходу, що свідчить про зупинку транспортного засобу ближче встановленої відстані; чинним законодавством не передбачено обов`язку поліцейського здійснювати вимірювання відстані спеціальними технічними засобами під час фіксації порушення вимог п.15.9 г Правил дорожнього руху, факт правопорушення може встановлюватися на підставі візуального спостереження та фото- і відеофіксації; після роз`яснення інспектором позивачу зазначених вище його прав, позивач повідомив про намір скористатися правничою допомогою адвоката та звернутися за безоплатною правовою допомогою; разом з тим інспектор поліції роз`яснив позивачу можливість самостійно залучити адвоката та скористатися правничою допомогою, а також надав йому можливість реалізувати це право; доводи позивача спрямовані лише на уникнення адміністративної відповідальності; позивач не надав жодного доказу, що спростовує його невинуватість.

До відзиву відповідачем наданий відеозапис фіксації обставин винесення оскаржуваної постанови.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх.

Представник відповідача - ГУНП в Чернігівській області в судове засідання не з`явився, у наданому ним відзиві на позовну заяву просив справу розглядати за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно зі ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху повинні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Як встановлено в судовому засіданні 04.02.2026 року інспектором ВП № 1 (смт. Козелець) Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області старшим лейтенантом поліції Луговським О.І. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6611632 відносно ОСОБА_1 , зі змісту якої вбачається, що останній 04.02.2026 року о 10 год 22 хв, в с-щі Козелець по вул. Соборності, 15 здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м від пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9 г ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що відносно нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Частиною 2 ст. 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом 15.9 (г) ПДР визначено, що зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Диспозицією ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Санкцією ч. 1 ст. 122 КУпАП визначено стягненння у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуютьсяправил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя і п`ята статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ч. 1 ст.8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У розумінні ст. 72 КАСУ доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 73 КАСУ встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАСУ).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2020 у справі №520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАСУ обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Статтею 106 КАСУ встановлено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази.

Усупереч викладеному, позивач не надав жодних доказів на підтвердження вказаних у позовній заяві обставин щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ним постанови.

Разом з цим слід зазначити, що доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, є відеозапис з нагрудної камери поліцейського з місця події, на якому зафіксовано порушення позивачем вищевказаних вимог ПДР, а саме з відеозапису вбачається, що автомобіль позивача стоїть припаркований перед дорожньою розміткою та дорожнім знаком 5.38.1, 5.38.2 «Пішохідний перехід».

Отже, зупинка транспортного засобу ближче 10 м до пішохідного переходу є порушенням пп. «г» п. 15.9 ПДР України, за що ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність.

Під час розгляду справи, інспектором поліції роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП; позивач, з метою скористатися правовою допомогою, просив інспектора забезпечити йому захисника з безоплатної правничої допомоги, на що інспектор поліції роз`яснив позивачу можливість самостійно залучити адвоката та скористатися правничою допомогою, а також надав йому можливість реалізувати це право.

При цьому суд зазначає, що реалізація права позивача щодо можливості скористатися правовою допомогою забезпечується під час оскарження безпосередньо рішення суб`єкта владних повноважень у суді.

Зазначені висновки були зроблені Верховним Судом у постанові від 07 листопада 2019 року у справі №487/2179/17.

Також суд враховує, що позивач є адвокатом.

З наданого відеозапису не встановлено порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Оцінюючи вищевказані докази в сукупності, суд вважає, що відповідач довів правомірність прийнятої постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, та накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу.

При цьому враховується практика Європейського суду з прав людини, згідно з якою будь яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і № 25624/02).

З урахуванням вищевказаного суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю та необґрунтованістю позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 77, 242-246, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, м. Чернігів проспект Перемоги, 74, .

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 17.03.2026 року.

Суддя О.І. Глушко