Справа № 420/42513/25
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

17 березня 2026 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправним та скасування попередження

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа № 420/42513/25 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправним та скасування попередження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 вищевказаний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 вирішено задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Попередження Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №11373/15/04/РРО/-ТД/ДПС від 01 липня 2025 року про порушення законодавства про працю ФОП ОСОБА_1 .

Стягнути з Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн.

11.03.2026 від представника позивача ФОП ОСОБА_1 адвоката Зайченка О.В. надійшла заява (вх. №ЕС/26849/26) про ухвалення додаткового судового рішення, оскільки судом не розглянута вимога про стягнення витрат на правничу допомогу.

17.03.2026 від представника відповідача Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці надійшли заперечення (вх. №ЕС/29084/26), в яких зазначили, що договір про надання правничої допомоги № б/н від 03.11.2025 не містить жодного конкретного опису робіт адвоката, витрат необхідних для їх надання, а також доказів здійснення відповідних витрат, що свідчить про те, що позивачем не доведено понесення судових витрат.

Також звернули увагу суду на те, що позивачем не дотримано визначеного процесуальними кодексами порядку стягнення витрат на професійну правничу допомогу. А саме, в частині подання попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, в тому числі на професійну правничу допомогу, що позивач разом з першою заявою по суті спору мав подати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

Дослідивши отриману заяву про ухвалення додаткового рішення із доданими документами, з урахуванням наданих заперечень відповідача, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.3 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина сьома статті 139 КАС України).

Відповідно до ч. 3-5 ст. 143 КАС України остаточний розрахунок витрат на правничу допомогу буде поданий разом із доказами їх здійснення одночасно із поданням заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Розглянувши доводи представника позивача адвоката Зайченка О.В., перевіривши наявність правових підстав для задоволення поданої заяви про ухвалення додаткового рішення, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У частині третій статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до статті 16 КАС, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвокат Зайченко О.В. в надано наступні докази:

- ордер серії АН №1827438 від 03.11.2025;

- договір про надання правничої допомоги від 03.11.2025;

- акт наданих послуг від 09.03.2026;

- акт узгодження розрахунку вартості послуг від 03.11.2025;

- квитанція до прибуткового касового ордера №1827438 від 09.03.2025.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 269).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що склад та розмір судових витрат, зокрема, на професійну правничу допомогу, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, документи, що свідчать про оплату експертизи, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути спів розмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення «гонорару успіху» у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.

03.11.2025 між адвокатом Зайченко Олександр Володимирович (далі Адвокат) та ОСОБА_1 (далі Клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги.

Пункт 5.1. вказаного Договору визначає, що Клієнт за добровільною узгодженістю сторін зобов`язується після підписання цього Договору оплатити роботу адвоката за юридичні консультації та витребування необхідних документів у ГУ ДПС в Одеській області, Південне міжрегіональне управління Держаної служби з питань праці, Одеському окружному адміністративному суді; з метою підготовки позовної заяви та/або представлення інтересів ФОП ОСОБА_1 , - без особистої участі Клієнта-гонорар в договірній сумі (Додатки. №1,2,3).

Пункт 8 Договору, при бажаному для клієнта позитивному результату, після постановлення судового рішення/постанови, вироку, акту перевірки, - у добровільному порядку, Клієнт зобов`язується оплатити адвокатську винагороду (Гонорар Успіху) в розмірі 25% суми гонорару вказаної в п.5.1 цього договору (Додаток№2) у 10-денний термін.

Згідно акту наданих послуг, Адвокат передав, а Клієнт прийняв наступні послуги:

1. Консультація клієнта, вивчення документів по справі. Витребування необхідних документів від ГУ ДПС в Одеській області, Південному міжрегіональному управлінні Держаної служби з питань праці, представлення інтересів у Одеському окружному адміністративному суді; підготовки позовної заяви супровід справи під час судового розгляду Аналіз судової практики України, Європейського суду з аналогічних правовідносин. Обговорення правової позиції, підготовка клієнту правової позиції судів першої та апеляційної інстанції з подібних правовідносин (4 год.) 2000 грн;

2. Підготовка позовної заяви до суду, проведення технічної роботи по оцифруванню матеріалів справи, оплату судового збору, відправка матеріалів позовної заяви із додатками на адресу відповідача по справі та суду (6 год.) 6000 грн;

3. Консультація Клієнта стосовно порядку розгляду справи у суді, порядку дистанційної участі Адвоката під час розгляду справи, підготовки процесуальних документів під час розгляду справи у суді (1 год.) 500 грн;

4. Вивчення відзиву Відповідача по справі на позовну заяву Клієнта про визнання протиправним та скасування Попередження Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №11373/15/04/РРО/-ТД/ДПС від 01 липня 2025 року про порушення законодавства про працю ФОП ОСОБА_1 ... Підготовка відповіді на відзив. Відправка документу до суду. Отримання рішення суду та доведення його змісту Клієнту (3 год.) 1500,00 грн.

Загальна вартість Послуг складає 10000 (десять тисяч) гривень.

Відповідно до акту узгодження розрахунку вартості послу, складає:

- (зустріч та усна консультація Клієнта; ознайомлення з документами по суті питання Клієнта; ознайомлення з матеріалами справи; складання адвокатського запиту; складання скарги; відповідь на запит контролюючого органу; юридична експертиза договорів та інших документів (включаючи складання протоколу узгодження розбіжностей, додаткової угоди та юридичного висновку); відправка поштової кореспонденції від імені або в інтересах Клієнта; виготовлення копій/роздруківка документів з матеріалів Адвоката) до 35% від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на дату підписання акту, але не менш 500 гривень за одну годину;

- (зауваження на дії контролюючих органів; представництво/захист інтересів Клієнта в суді будь-якої інстанції; представництво/захист інтересів Клієнта під час досудового слідства, врегулювання спорів, переговорів, перед іншими фізичними особами чи юридичними особами, в тому числі перед посадовими особами контролюючих органів, зокрема, під час здійснення фактичних, документальних, секторальних, інспекційних, планових, позапланових перевірок; представництво та захист інтересів під час перевірки контролюючих/правоохоронних органів, проведення опитування/допиту, обшуку чи вилучення документів/майна; юридичний супровід угоди (участь Адвоката в переговорах з контрагентом Клієнта, консультації з питань, які виникають під час укладення угоди, юридична експертиза проекту, контракту, договору, між Клієнтом та його контрагентом); побачення із Клієнтом в статусі затриманої особи; участь у слідчих/дослідчих діях; досудове врегулювання спорів (складання претензій, відповіді на претензію); складання позовної заяви, зустрічної позовної заяви, заперечень на позов, складання апеляційних та касаційних скарг) 75% від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, на дату підписання акту узгодженої вартості послуг але не менш 1000 гривень за одну годину роботи.

На підтвердження здійснення оплати наданих послуг у розмірі 10000,00 грн надано квитанцію до прибуткового ордера №1827438 від 09 березня 2026 року.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Досліджуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу на предмет їх обґрунтованості та пропорційності, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30.09.2020 у справі №360/3764/18, за якою при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Підсумовуючи викладене, суд звертає увагу позивача на те, що понесені ним судові витрати повинні бути не лише фактично сплаченими та неминучими, а і обґрунтованими, тобто не завищеними та співмірними з критерієм складності справи.

Суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, яка вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення «гонорару успіху» у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12.04.2023 у справі №540/707/20.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення. Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення в постановах Верховного Суду від 02.10.2019 (справа №815/1479/18), від 15.07.2020 (справа №640/10548/19), від 21.01.2021 (справа №280/2635/20), від 03.08.2022 (справа №280/4264/21).

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.08.2022 у справі №520/6658/21).

Що стосується доводів представника відповідача подання попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, в тому числі на професійну правничу допомогу, то вказані твердження спростовуються матеріалами справи, а саме на сторінці 17 адміністративного позову представником позивача було на виконання вимог КАС України зазначено попередній розрахунок суми судових витрат, які складаються з: судового збору у розмірі 2422,40 грн та гонорару адвоката 10000,00 грн.

При цьому, суд зазначає, що рішення у справі ухвалене на користь ФОП ОСОБА_1 задоволено повністю, однак враховуючи нескладність справи, наявність визначеної судової практики, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та кількість підготовлених і поданих представником позивача заяв до суду (позовна заява відповідь на відзив), їх складність та об`ємність, витрачений час суд вважає, що сума витрат у розмірі 10000 грн є завищеною.

Відтак, на засадах співмірності та справедливості на користь позивача підлягає стягненню 3000 грн понесених судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката Зайченка Олександра Володимировича.

Вказані висновки також узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 21.01.2021 у справі №280/2635/20.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь ФОП ОСОБА_1 відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 132, 134, 137, 139, 142, 243, 252, 311, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву представника позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - адвоката Зайченка О.В. про ухвалення додаткового рішення (вх. №26849/26 від 11.03.2026) про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі № 420/42513/25.

Стягнути з Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

У задоволені решти вимог заяви - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач Південне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці (65044, м. Одеса, пр. Шевченко, буд. 2, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА