Справа № 420/36060/25
Суддя: Дегтярьова С.В.
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/36060/25

Суддя першої інстанції - Василяка Д.К.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Дегтярьової С.В.,

суддів Крусяна А.В., Яковлєва О.В.,

розглянув в порядку письмового провадження у місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року у справі №420/36060/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення №1074 від 02 жовтня 2025 року Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області, про відмову ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління судової адміністрації України в Херсонській області №02-507 від 14 травня 2025 року про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити з 01 січня 2024 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді y відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління судової адміністрації України в Херсонській області №02-507 від 14 травня 2025 року про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з якою суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 145 344,00 грн та продовжити щомісячні виплати в розмірі 56% від вказаної суми, а саме 81 392,64 грн з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року позовні вимоги задоволено частково. Суд:

- визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області №1074 від 02 жовтня 2025 року, яким відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки №02-507 від 14 травня 2025 року;

- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 з 01 січня 2024 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління судової адміністрації України в Херсонській області №02-507 від 14 травня 2025 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

В задоволенні решти вимог відмовив.

Обґрунтування апеляційної скарги

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року по справі №420/36060/25 не згодне, оскільки вважає, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт зазначає, що розмір суддівської винагороди залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Щорічно, відповідно до Законів України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, визначається прожитковий мінімум залежно від соціальної і демографічної групи населення.

Таким чином, законодавство розрізняє поняття прожиткового мінімуму для працездатних осіб та прожиткового мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

На думку апелянта, посилання суду першої інстанції на загальне визначення прожиткового мінімуму відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» №966 є хибним.

Апелянт наголошує, що саме Законом про Державний бюджет України встановлюються прожиткові мінімуми для різних категорій громадян. Зокрема, розмір прожиткового мінімуму працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді на 2024 рік визначається Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09 листопада 2023 року №3460-IX. Статтею 7 Закону №3460 встановлено, що з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня становить 2102 грн. Отже, з 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року, 01 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, становить 2102 грн.

На переконання апелянта, суд першої інстанції з помилкових міркувань відхилив доводи відповідача, що законодавством визначено прожитковий мінімум працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, як окремого розміру, який не співпадає з прожитковим мінімумом працездатних осіб. Положення ст.7 Закону №3460-IX є чинними, неконституційними не визнані, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами.

Також, апелянт звертає увагу суду, що суд першої інстанції не врахував, що змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з 2020 року, не відбулось. Отже, суд дійшов невірного висновку в тому, що відсутні правові підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням довідки, виданої ТУ ДСА в Херсонській області №02-507 від 14 травня 2025 року.

Суд першої інстанції не взяв до уваги наведену відповідачем актуальну правову позицію Верховного Суду щодо необхідності застосування при розрахунку суддівської винагороди, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, саме прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді (2102 гривні).

Натомість, апелянт зазначив, що згідно з наданою позивачем довідкою від 14 травня 2025 року за №02-507, виданою на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року у справі №420/34705/24, суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розрахована із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028,00 з 01 січня 2024 року. Таким чином, дана довідка не відповідає вищенаведеному законодавству, отже, відсутні підстави для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з даною довідкою.

У зв`язку з наведеним, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу від 02 лютого 2026 року ОСОБА_1 вказала, що доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області суперечать нормам Конституції України, численним рішенням Конституційного суду які мають вищу юридичну силу перед усіма правовими позиціями та висновками інших суб`єктів правозастосування, а отже, останні не можуть бути застосовані в судовій практиці всупереч рішенням КСУ.

Довідка ДСА України в Херсонській області від 14 травня 2025 року, яка видана на підставі та у відповідності з чинним рішенням національного суду, є безумовною підставою для здійснення державним органом перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Протилежна позиція призведе до порушення принципу правової визначеності, як складової частини принципу верховенства права, до правового нігілізму, істотно підірве авторитет судової влади, узаконить право знецінювати рішення суду, сумніватися в законності правосуддя, чинити перешкоди особі в реалізації права визнаного судом, до затягування осіб в безкінечні судові процеси, метою яких по суті буде противоправна перевірка законності раніше ухваленого судом рішення.

Ведмідська Н.І. просила рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Крім того, ОСОБА_1 надала до суду додаткові пояснення, в яких просила врахувати практику Верховного Суду у складі Судової палати Касаційного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року у справі №200/2309/25.

Рух справи

До П`ятого апеляційного адміністративного суду 20 січня 2026 року надійшла апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року у справі №420/36060/25.

До П`ятого апеляційного адміністративного суду 20 січня 2026 року надійшла апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року у справі №420/36060/25.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2026 року апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року у справі №420/36060/25 була залишена без руху та апелянту надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2026 року відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року у справі №420/36060/25.

26 січня 2026 року від представника апелянта надійшло клопотання про залишення апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року у справі №420/36060/25 без розгляду.

27 січня 2026 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року у справі №420/36060/25 повернуто особі, яка її подала.

03 лютого 2026 року матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

06 березня 2026 року справа призначена до розгляду в порядку письмового провадження.

Колегія суддів перевірила матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, та дійшла висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлені обставини

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Херсонській області, як отримувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду №420/34705/24 від 22 січня 2025 року, ОСОБА_1 . ТУ ДСА в Херсонській області видано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №02-507 від 14 травня 2025 року.

24 вересня 2025 року позивач звернулась до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки №02-507 від 14 травня 2025 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 02 жовтня 2025 року №1074 відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки №02-507 від 14 травня 2025 року.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Пункт 1 частини другої статті 92 Конституції України передбачає, що виключно законами України встановлюються, зокрема, Державний бюджет України.

Закон про Державний бюджет України - закон, який затверджує Державний бюджет України та містить положення щодо забезпечення його виконання протягом бюджетного періоду (пункт 24 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України).

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, а також форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Питання виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці врегульоване статтею 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", частиною четвертою якого встановлено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до частини першої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні.

Таким чином, Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" для визначення базового розміру посадового окладу судді передбачена спеціальна розрахункова величина, розмір якої становить 2102,00 грн.

Однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення.

Визначені Конституцією України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів" гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їхнього статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Конституційний Суд України неодноразово в своїх рішеннях підкреслював, що конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, від 04 грудня 2018 року № 11-р/2018).

30 вересня 2016 року набрали чинності зміни, внесені до Конституції України, згідно із Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", яким, зокрема, статтю 130 Основного Закону викладено в новій редакції, текст якої зазначено, і вперше закріплено спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що "розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій".

Питання визначення розміру суддівської винагороди врегульовано статтею 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", зокрема, пунктом 1 частини третьої якої визначено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

Слід зазначити, що Законом України "Про прожитковий мінімум" не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді". Вказаним законом судді не віднесені до окремої соціальної чи демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Натомість, статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" разом із встановленням на 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн був введений такий вид прожиткового мінімуму, як "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді", розмір якого становить 2102,00 грн.

Варто зазначити, що зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди, а також в Закон України "Про прожитковий мінімум" щодо визначення розміру прожиткового мінімуму не вносилися, тож законні підстави для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди, відсутні.

Водночас, Закон України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно Постанови Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року у справі №200/2309/25 Закон України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

На такі аспекти при підготовці, прийнятті та введенні в дію закону про Держбюджет звертав увагу Конституційний Суд України у рішеннях від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги повинен братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Зазначена конституційна гарантія незалежності суддів не може зазнавати змін без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, тобто суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Таким чином, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року (3028,00 грн) на іншу розрахункову величину, яка Законом України "Про судоустрій і статус суддів" не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн), на підставі абзацу 5 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", є протиправною.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2024 року у справі № 580/2522/24, від 13 листопада 2024 року у справі № 200/1707/24, від 20 лютого 2025 року у справі № 420/3716/24.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Головне управління Пенсійного фонду в Запорізькій області, відмовляючи позивачу, як судді у відставці, в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, на тій підставі, що станом на 01 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму, який застосовується для обрахунку посадового окладу судді місцевого суду не змінювався, діяло необґрунтовано та всупереч вимог частини другої статті 130 Конституції України і частини третьою статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

У справі, яка розглядається, предмет спору стосується перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді місцевого суду у відставці, зокрема, наявності підстав для здійснення такого перерахунку, у зв`язку зі зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на перше січня 2024 року.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне вказати на безпідставність посилань і апеляційній скарзі на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в її постанові від 04 квітня 2025 у справі № 240/9028/24 з огляду на таке.

Так, у справі № 240/9028/24 на постанову Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2025 року, у якій суд апеляційної інстанції посилався на підтвердження своєї позиції щодо застосування положень статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", спірні правовідносини стосувались проведення розрахунку при звільненні та виключенні зі штату судді Вищого адміністративного суду України, зокрема, обрахунку розміру суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення та вихідної допомоги у зв`язку з відставкою судді.

Отже, відмінність спірних правовідносин та фактичних обставин у справі №240/9028/24 та у справі, що розглядається, виключає можливість застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у її постанові від 24 квітня 2025 року під час розгляду цього спору.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом про Державний бюджет України на відповідний рік станом на 1 січня, а також зумовленим цим зростанням розміру суддівської винагороди, розрахунок якої здійснюється на основі прожиткового мінімуму, у суддів у відставці виникає право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання;

Для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі, встановленому законом про Державний бюджет України на відповідний рік та, відповідно, у разі його збільшення порівняно з попереднім роком з 01 січня наявні правові підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність достатніх правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Суд першої інстанції повно та всебічно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку зібраним доказам та правильно визначив правову природу спірних правовідносин, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не є підставою для скасування чи зміни рішення суду.

За правилами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись статтями 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст судового рішення складений 17 березня 2026 року.

Суддя доповідач С.В. Дегтярьова

Судді А.В. Крусян

О.В. Яковлєв