Справа № 140/16294/25
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2026-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року ЛуцькСправа № 140/16294/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ) про визнання протиправними та скасування наказу від 17.10.2025 №2963 (з адміністративно-господарської діяльності) «Про поновлення на військовій службі матроса ІНФОРМАЦІЯ_1 », пунктів 26, 27 наказу від 17.10.2025 №299 (по стройовій частині), наказу від 19.11.2025 №1927 (з основної діяльності) «Про результати службового розслідування щодо неприбуття без поважних причин на службу з лікування матроса ОСОБА_2 ».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.06.2025 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду в адміністративній справі №140/11850/24 за позовом ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі визнано протиправним та скасовано наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 02.03.2024 (по стройовій частині) №64, в частині пункту 8 стосовно виключення зі списків особового складу частини та зняття з усіх видів забезпечення матроса ОСОБА_1 , водія-електрика відділення польового водопостачання інженерно-технічного взводу інженерно-саперної роти в/ч НОМЕР_1 (далі Наказ №64) та поновлено матроса ОСОБА_1 на службі у в/ч НОМЕР_1 на посаді водія-електрика відділення польового водопостачання інженерно-технічного взводу інженерно-саперної роти в/ч НОМЕР_1 з 03.03.2024.

17.10.2025 командиром в/ч НОМЕР_1 на виконання постанови суду від 11.06.2025 у справі №140/11850/24 було видано наказ №2963 (далі Наказ №2963), яким передбачено: скасувати пункт 8 Наказу №64 у частині виключення матроса ОСОБА_1 зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 ; начальнику відділення персоналу штабу в/ч НОМЕР_1 поновити матроса ОСОБА_1 на військовій службі на посаді водія-електрика інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти групи інженерного забезпечення в/ч НОМЕР_1 у період з 03.03.2024 по 26.04.2024; начальнику фінансово-економічної служби головному бухгалтеру в/ч НОМЕР_1 здійснити донарахування грошового забезпечення матросу ОСОБА_1 за вказаний період поновлення на службі.

Позивач вважає протиправним Наказ №2963, оскільки відповідач самостійно визначив період поновлення на посаді, хоча рішення суду вказує лише на дату, з якої слід поновити. Крім того, вказує на те, що відповідач поновив його на іншій посаді ніж та, що зазначена в рішенні суду, а саме водія-електрика відділення польового водопостачання інженерно-технічного взводу інженерно-саперної роти, що належить до підрозділу забезпечення, тоді як Наказом №2963 поновлено на посаді у бойовому підрозділі.

Також позивач зазначає, що Наказ №2963 у в/ч НОМЕР_1 було видано на підставі доповідної записки від 22.09.2025 №185/1475 старшого офіцера відділення психологічної підтримки персоналу в/ч НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_3 за результатами службової перевірки. Така перевірка була призначена на підставі рапорту від 01.07.2025 (вх. №184/22853) помічника командира військової частини з правової роботи начальника юридичної служби в/ч НОМЕР_1 з метою перевірки інформації про можливе правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, встановлення фактів порушення виконавської дисципліни, а також уточнення обставин та умов, що стали підставою для виключення матроса ОСОБА_1 зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 . Це узгоджується з вимогами пункту 1 розділу VII Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 (далі Порядок №608).

Як випливає з абзацу другого пункту 5 доповідної записки №185/1475, під час службової перевірки щодо причин виключення матроса ОСОБА_1 зі списків в/ч НОМЕР_1 встановлено, що 02.03.2024 він, перебуваючи у відпустці після поранення відповідно до довідки ВЛК від 27.02.2024 №938, був незаконно виключений зі списків особового складу військової частини. Тобто у в/ч НОМЕР_1 фактично підтверджено обставину, яка вже була встановлена постановою суду від 11.06.2025 у справі №140/11850/24.

Також ОСОБА_1 вказує, що всупереч вимогам абзаців першого-четвертого пункту 2 розділу VII Порядку №608, під час проведення цієї службової перевірки не встановлено: особу, яка вчинила відповідне дисциплінарне правопорушення або порушення виконавської дисципліни; обставини правопорушення (час, місце, спосіб вчинення, наслідки тощо); факти невиконання або неналежного виконання конкретним військовослужбовцем розпоряджень, доручень чи вказівок начальників або службових обов`язків.

Крім того, попри те, що під час службової перевірки не було встановлено обставин, визначених абзацами першим-четвертим пункту 2 розділу VII Порядку №608, старший лейтенант ОСОБА_4 у доповідній записці №185/1475 вийшов за межі повноважень і мети такої перевірки. Зокрема, він виклав та проаналізував обставини, які мали місце після 02.03.2024, тобто після виключення матроса ОСОБА_1 зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 Наказом №64, який уже був визнаний протиправним і скасований постановою суду від 11.06.2025 у справі №140/11850/24. Зокрема, у доповідній зазначено, що у матроса ОСОБА_1 були відсутні документи, які б підтверджували законні підстави його відсутності на військовій службі у період з 26.04.2024 по 05.08.2024, а також з 06.09.2024 по теперішній час, у зв`язку з чим зроблено висновок про можливі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України.

Таким чином, на думку позивача, службова перевірка, проведена у в/ч НОМЕР_1 на підставі рапорту від 01.07.2025, фактично здійснювалася старшим лейтенантом ОСОБА_5 поза межами наданих йому повноважень та поза визначеною метою. Вона не встановила обставин, передбачених абзацами першим-четвертим пункту 2 розділу VII Порядку №608 щодо причин виключення 02.03.2024 матроса ОСОБА_1 зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 . У зв`язку з цим результати зазначеної перевірки не мають юридичного значення ані для виконання постанови суду від 11.06.2025 у справі №140/11850/24, ані для видання Наказу №2963.

Разом з тим, позивач вказує, що 17.10.2025 командиром в/ч НОМЕР_1 на підставі Наказу №2963 було також видано наказ №299 (далі Наказ №299), яким відповідно до п.26 внесено зміни до Наказу №64, а саме: абзац п.8 Наказу №64 втретє, після скасування судом, скасовано як нереалізований; відповідно до п.27 наказано зарахувати ОСОБА_1 17.10.2025 на всі види забезпечення, а на продовольче забезпечення зі сніданку 18.10.2025 (в 20 му армійському корпусі), та вважати таким, що з 17.10.2025 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Позивач звертає увагу, що п.27 Наказу №299, за яким його зараховано 17.10.2025 на всі види забезпечення, суперечить п.2 Наказу №2963, за яким його поновлено у в/ч НОМЕР_1 лише на один місяць і 23 дні, з 03.03.2024 по 26.04.2024; п.27 Наказу №299 не містить мотивів його прийняття стосовно причин зарахування ОСОБА_1 саме 17.10.2025.

Таким чином, на думку позивача, оскільки видані командиром в/ч НОМЕР_1 п.п.26, 27 Наказу №299 ґрунтуються на Наказі №2963, який підлягає є протиправним і підлягає скасуванню, тому п.п.26, 27 Наказу №299 також є протиправними та підлягають скасуванню.

Водночас позивач зазначає, що у в/ч НОМЕР_1 на підставі акта №185/1713 службового розслідування щодо неприбуття без поважних причин на службу після лікування матроса ОСОБА_1 19.11.2025 видано наказ №1927 (далі Наказ №1927), яким його притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення стягнення «сувора догана».

Під час проведення службового розслідування, призначеного у в/ч НОМЕР_1 наказом командира в/ч НОМЕР_2 від 28.09.2025 «Про призначення службового розслідування щодо неприбуття без поважних причин на службу з лікування матроса ОСОБА_1 », а також продовженого наказом №3007 від 22.10.2025 «Про продовження терміну службового розслідування щодо неприбуття без поважних причин на службу з лікування матроса ОСОБА_1 » та наказом №3383 від 19.11.2025 «Про перепризначення проведення службового розслідування щодо неприбуття без поважних причин на службу з лікування матроса ОСОБА_1 », результати якого оформлено актом №185/1713, не було дотримано вимог пункту 8 розділу III та абзацу другого пункту 1 розділу IV Порядку №608 щодо всебічності, повноти та об`єктивності проведення службового розслідування.

Позивача як особу, стосовно якої проводилося службове розслідування на підставі зазначених наказів, всупереч вимогам абзаців першого і другого пункту 3 розділу IV Порядку №608 не було повідомлено ні про підстави, ні про сам факт призначення такого розслідування. Також, всупереч вимогам абзацу третього пункту 3 розділу IV Порядку №608, його не було ознайомлено з правами та обов`язками під час проведення службового розслідування. У результаті цього він був фактично позбавлений можливості реалізувати передбачені абзацами п`ятим-восьмим пункту 3 розділу IV Порядку №608 права під час проведення службового розслідування.

Акт службового розслідування складено 18.11.2025 начальником групи з`ясування обставин, причин та умов в/чинення правопорушення в/ч НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_6 . Водночас на момент оформлення цього документа старший лейтенант ОСОБА_6 не мав повноважень завершувати службове розслідування та складати відповідний акт.

Так, повноваження проводити службове розслідування у старшого лейтенанта ОСОБА_6 виникли лише 19.11.2025, з моменту видання наказу №3383, яким командир в/ч НОМЕР_1 доручив йому проведення такого розслідування стосовно ОСОБА_1 . Однак старший лейтенант ОСОБА_6 фактично завершив службове розслідування за день до набуття відповідних повноважень 18.11.2025, підписавши цією датою акт №185/1713.

Таким чином, всупереч вимогам першого речення пункту 5 розділу V Порядку №608 службове розслідування, призначене наказом №2797 і доручене офіцеру групи з`ясування обставин, причин та умов вчинення правопорушення в/ч НОМЕР_1 капітану ОСОБА_7 з терміном виконання до 21.10.2025 та продовжене наказом №3007 від 22.10.2025 до 19.11.2025, було фактично завершене 18.11.2025 складанням акта №185/1713 старшим лейтенантом ОСОБА_6 , який набув повноважень на проведення цього розслідування лише наступного дня 19.11.2025 після видання наказу №3383.

Позивач також звертає увагу на те, що під час проведення службового розслідування відповідачем не було забезпечено всебічності, повноти та об`єктивності з`ясування обставин справи. Зокрема, залишено поза увагою питання завершення ОСОБА_1 лікування та визначення його придатності за станом здоров`я до виконання обов`язків військової служби.

В ході службового розслідування були отримані дані, які підтверджують, що 29.11.2023 ОСОБА_1 отримав травму під час захисту Батьківщини, що підтверджується довідкою командира в/ч НОМЕР_1 від 25.01.2024 №191/868 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва). Крім того, відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 27.03.2024 №1524 ця травма була віднесена до категорії тяжких. З цієї довідки №1524 також вбачається, що ОСОБА_1 потребував лікування та реабілітації у КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни» протягом 30 календарних днів.

Виписки з медичної карти стаціонарного хворого №1374 від 11.04.2024 та №1624 від 26.04.2024 підтверджують, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у закладі охорони здоров`я у період з 27.03.2024 по 11.04.2024 та з 12.04.2024 по 26.04.2024 відповідно.

З відповіді від 06.10.2025 №2502/2-9.25 виконуючого обов`язки директора КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни» на запит в/ч НОМЕР_1 від 30.09.2025 №182/12536 вбачається, що 26.04.2024 ОСОБА_1 був виписаний до розташування в/ч НОМЕР_1 .

Водночас у пункті 8 виписки №1624 «Лікувальні і трудові рекомендації» зазначено, зокрема, необхідність проведення перев`язок за потреби, догляду за стомою та оперативного лікування закриття колостоми у серпні 2024 року.

Про зміст цих рекомендацій та фактичний стан здоров`я ОСОБА_1 у в/ч НОМЕР_1 було відомо на момент складання акта №185/1713 (18.11.2025) та видання наказу №1927 (19.11.2025), оскільки відповідний документ згадується у доповідній записці №185/1475, яка стала підставою для призначення службового розслідування та міститься у його матеріалах. При цьому, як станом на 26.04.2024, так і на теперішній час позивач змушений зазнавати постійних незручностей, пов`язаних із незакритою колостомою та використанням спеціального калоприймача.

Разом з тим ні у запиті в/ч НОМЕР_1 №182/12536, ні під час проведення службового розслідування не було здійснено спроб з`ясувати, чи направлявся ОСОБА_1 на медичний огляд військово-лікарською комісією для визначення його придатності до військової служби відповідно до абзацу першого пункту 6.4 глави 6 розділу II Положення №402 з урахуванням абзацу другого підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII). Також не з`ясовувалося питання щодо необхідності надання йому відпустки для лікування після поранення або звільнення від виконання службових обов`язків (у тому числі повторно) відповідно до пункту 6.5 глави 6 розділу II Положення №402, а у разі відсутності такого направлення - причин та осіб, з вини яких воно не відбулося.

Під час службового розслідування, як убачається з акта №185/1713, в/ч НОМЕР_1 також не вжила заходів для отримання пояснень від лейтенанта ОСОБА_8 та капітана ОСОБА_9 , які були безпосередніми командирами ОСОБА_1 та з якими він підтримував зв`язок щодо проходження лікування, зокрема у КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни» у періоди з 27.03.2024 по 11.04.2024 та з 12.04.2024 по 26.04.2024. Через зазначених посадових осіб він також передавав до в/ч НОМЕР_1 копії медичних документів і повідомляв про безрезультатні спроби вирішити з командуванням військової частини питання направлення його на медичний огляд ВЛК.

Водночас випискою з медичної карти стаціонарного хворого №4162 від 06.09.2024 КП «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради підтверджується, що ОСОБА_1 06.08.2024 прибув до цього медичного закладу для вирішення питання оперативного лікування закриття колостоми відповідно до рекомендацій, зазначених у пункті 8 виписки №1624. 08.08.2024 було розпочато відповідне оперативне втручання, однак його довелося припинити через високу ймовірність травмування тонкої кишки. 06.09.2024 ОСОБА_1 було виписано зі стаціонарного лікування з рекомендацією вирішити питання про закриття колостоми через 12 місяців.

Відповідно до консультативного висновку спеціаліста від 06.11.2025 КП «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради (далі Висновок від 06.11.2025) питання проведення оперативного хірургічного втручання із закриття колостоми ОСОБА_1 було відкладено до січня 2026 року.

Отже, командир в/ч НОМЕР_1 , достеменно володіючи інформацією, викладеною у Доповідній записці №185/1475 та Акті №185/1713, а також маючи у своєму розпорядженні долучені до цих документів копії медичних матеріалів щодо ОСОБА_1 , знав, що останній після тривалого стаціонарного лікування, спричиненого бойовою травмою, отриманою 29.11.2023 під час захисту Батьківщини, у періоди з 26.04.2024 по 05.08.2024 та з 06.09.2024 мав відкриту колостому. У зв`язку з цим він був змушений постійно користуватися спеціальним калоприймачем для відведення калових мас і газів.

Попри зазначені обставини, у Наказі №1927 стверджується, що у цей період ОСОБА_1 ухилявся від проходження військової служби. При цьому командування військової частини фактично уникнуло вирішення питання про направлення ОСОБА_1 на медичний огляд військово-лікарською комісією для визначення його придатності до військової служби, що суперечить вимогам абзаців першого і другого пункту 6.1 глави 6 розділу II Положення №402 у взаємозв`язку зі статтею 5 Закону №2801-XII та абзацами першим і другим частини першої статті 11 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Наслідком цього стало безпідставне віднесення позивача до категорії військовослужбовців, які самовільно залишили військову частину, що, у свою чергу, призвело до призупинення виплати йому грошового забезпечення за відповідний період і до теперішнього часу відповідно до абзацу восьмого пункту 15 розділу I Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі Порядок №260).

Також позивач зазначає, що якби йому була забезпечена можливість реалізувати свої права під час проведення службового розслідування, він міг би надати письмові пояснення, заявити клопотання про опитування свідків, подати та витребувати необхідні документи, а також висловити письмові зауваження і пропозиції щодо перебігу розслідування та дій посадових осіб, які його проводили. Це могло б сприяти всебічному, повному й об`єктивному з`ясуванню обставин справи, зокрема щодо причин його лікування, підстав виключення зі списків особового складу та дотримання порядку проведення службового розслідування.

З наведених підстав позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, вирішено судовий розгляд справи проводити без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (т.1, а.с.114).

У відзиві на позовну заяву (т.1, а.с.119-125) представник відповідача позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та зазначив, що відповідач, виконуючи вимоги постанови від 11.06.2025 у справі №140/11850/24, Наказом №299 скасував пункт 8 Наказу №64. Крім того, Наказом №2963 також було скасовано пункт 8 зазначеного наказу та надано відповідні вказівки начальникам служб щодо поновлення позивача на військовій службі і проведення необхідних розрахунків з його грошового забезпечення.

Надалі ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 у справі №140/11850/24 було встановлено судовий контроль за виконанням постанови від 11.06.2025 та зобов`язано відповідача подати звіт про виконання рішення суду. На виконання цієї ухвали відповідач подав відповідний звіт, який ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09.12.2025 у справі №140/11850/24 було прийнято.

Відповідач вважає, що виконання постанови суду від 11.06.2025 у справі №140/11850/24 у частині поновлення позивача на військовій службі має здійснюватися шляхом скасування попереднього розпорядчого документа (наказу) через видання нового наказу тим самим або вищим органом чи посадовою особою, яким попередній акт визнається таким, що втратив чинність, або скасовується повністю чи частково.

Щодо проведення службового розслідування перед поновленням позивача на посаді та видання Наказу №1927, представник відповідача зазначає таке.

Виконання постанови суду від 11.06.2025 у справі №140/11850/24 у частині поновлення позивача на військовій службі з 03.03.2024 створило для нього підстави для поновлення виплати грошового забезпечення, донарахування та виплати невиплачених сум, а також зарахування до вислуги років періоду незаконного звільнення.

Разом з тим, поновлення грошового забезпечення та зарахування вислуги років, на думку представника відповідача, повинні обмежуватися певними строками, оскільки відповідно до законодавства нарахування грошового забезпечення і вислуги років здійснюється пропорційно дням фактичного перебування військовослужбовця на військовій службі та виконання ним обов`язків військової служби.

Під час розгляду судової справи №140/11850/24 відповідачу стало відомо, що позивач не перебував безперервно на стаціонарному лікуванні та у відпустках за станом здоров`я з моменту незаконного звільнення до винесення постанови суду від 11.06.2025.

З моменту незаконного звільнення (03.03.2024) до ухвалення постанови суду (11.06.2025) минув період тривалістю один рік і три місяці. При цьому медичні документи, що підтверджують перебування позивача на стаціонарному лікуванні або у відпустках за станом здоров`я, охоплюють лише окремі періоди: з 03.03.2024 по 25.04.2024 та з 06.08.2024 по 05.09.2024.

Таким чином, за твердженням представника відповідача, позивач не перебував на лікуванні або у відпустках за станом здоров`я та не виконував обов`язків військової служби у періоди з 26.04.2024 по 05.08.2024 та з 06.09.2024 по теперішній час, а тому не мав права на поновлення грошового забезпечення та зарахування зазначених періодів до вислуги років.

Крім того, медичні заклади, в яких позивач проходив лікування, не повідомляли військову частину про його прибуття на лікування, завершення лікування чи переміщення між медичними установами.

Водночас позивач також не дотримався встановленого порядку, оскільки не прибував до територіального центру комплектування або до військової служби правопорядку для постановки на облік у зв`язку з перебуванням у відпустці за станом здоров`я та не звертався до відповідача щодо оформлення документів для такої відпустки або звільнення з військової служби за станом здоров`я.

При цьому постановою суду від 11.06.2025 у справі №140/11850/24 не було визначено конкретного порядку дій та строків для поновлення позивача на військовій службі.

Саме ці обставини стали підставою для проведення службової перевірки та подальшого службового розслідування з метою встановлення законних підстав і періодів поновлення позивача на військовій службі та уникнення можливих фінансових ризиків.

У межах службового розслідування були направлені запити до медичних установ, де позивач проходив лікування. Отримані відповіді підтвердили, що позивач не перебував на лікуванні та у відпустках за станом здоров`я і не виконував обов`язків військової служби у періоди з 26.04.2024 по 05.08.2024 та з 06.09.2024 по теперішній час.

Відібрати пояснення у лейтенанта ОСОБА_10 та капітана ОСОБА_11 не було можливим, оскільки на момент проведення службового розслідування вони не проходили військову службу у в/ч НОМЕР_1 . Крім того, у відповідача була відсутня інформація про їх місцезнаходження та актуальні контактні дані.

З огляду на викладене, представник відповідача вважає, що для досягнення мети службового розслідування було достатньо встановити та підтвердити періоди перебування позивача на стаціонарному лікуванні та у відпустках за станом здоров`я з метою визначення періодів його законної відсутності на військовій службі.

Щодо наявності у старшого лейтенанта ОСОБА_6 повноважень завершувати службове розслідування за фактом неприбуття позивача з лікування, зазначає таке.

З матеріалів службового розслідування вбачається, що відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 28.09.2025 №2797 було призначено проведення службового розслідування щодо неприбуття позивача без поважних причин на службу після лікування. Проведення цього розслідування було доручено капітану ОСОБА_12 .

Згідно з наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 10.11.2025 №325 капітан ОСОБА_13 з 10.11.2025 вибув на лікування.

У подальшому старший лейтенант ОСОБА_14 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом (вх. №184/3142 від 16.11.2025) з проханням перепризначити на нього проведення службового розслідування, призначеного наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 28.09.2025 №2797. Відповідно до резолюції командира військової частини НОМЕР_1 на цьому рапорті старшому лейтенанту ОСОБА_15 було доручено провести зазначене службове розслідування.

Резолюції командира в/ч НОМЕР_1 доводяться до військовослужбовців у день їх накладення. Отже, старший лейтенант ОСОБА_14 був обізнаний про необхідність завершення службового розслідування, призначеного наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 28.09.2025 №2797, з моменту доведення до нього резолюції командира військової частини на його рапорті (вх.№184/3142 від 16.11.2025).

З урахуванням того, що матеріали службового розслідування (додатки) були повністю підготовлені капітаном ОСОБА_16 , старшому лейтенанту ОСОБА_15 залишалося лише оформити акт службового розслідування, що не потребувало значного часу. У зв`язку з цим акт службового розслідування було складено та підписано старшим лейтенантом ОСОБА_17 18.11.2025.

Наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 19.11.2025 №3383 «Про перепризначення проведення службового розслідування щодо неприбуття без поважних причин на службу з лікування матроса ОСОБА_1 » був виданий 19.11.2025 у зв`язку з тривалим погодженням документів посадовими особами в/ч НОМЕР_1 , які здійснюють візування наказів командира військової частини.

Зазначене обумовлено тим, що підрозділи в/ч НОМЕР_1 постійно перебувають в умовах ведення бойових дій, що створює постійну загрозу ураження противником місць розташування військовослужбовців. У зв`язку з цим посадові особи (начальники за напрямками та особовий склад) розміщуються з максимальним розосередженням, у тому числі в різних населених пунктах.

Саме ці обставини зумовлюють триваліший процес опрацювання документів та стали причиною видання наказу в/ч НОМЕР_1 від 19.11.2025 №3383 вже після подання старшим лейтенантом ОСОБА_17 акта службового розслідування №185/1713.

Щодо поновлення позивача на посаді водія-електрика відділення польового водопостачання інженерно-технічного взводу інженерно-саперної роти в/ч НОМЕР_1 , представник відповідача зазначає, що на момент ухвалення постанови суду від 11.06.2025 у справі №140/11850/24 у в/ч НОМЕР_1 , відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_3 (у підпорядкуванні якої перебуває в/ч НОМЕР_1 ) від 17.04.2025 №121дск, були проведені організаційні заходи щодо внесення змін до штатної структури.

Згідно із зазначеними змінами відділення польового водопостачання, а також посаду водія-електрика цього відділення інженерно-технічного взводу інженерно-саперної роти в/ч НОМЕР_1 було виключено зі штатного розпису військової частини.

У зв`язку з цим під час поновлення позивача на військовій службі відповідач поновив його на рівнозначній посаді водія-електрика відділення інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти в/ч НОМЕР_1 .

З наведених підстав просив в задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив (т.1, а.с.230-240) позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Інші заяви по суті справи не надходили.

28.01.2026 суд постановив ухвалу, якою прийняв до розгляду заяву ОСОБА_1 про зміну (доповнення) предмета позову, відповідно до якої позивач доповнив позовні вимоги новою та просить стягнути з в/ч НОМЕР_1 на його користь грошове забезпечення за період з 03.03.2024 по 19.11.2025 (20 місяців) у розмірі 2010000,00 грн (т.2, а.с.49-50).

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів та підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 16.01.2023 був призваний на військову службу в Збройні Сили України по мобілізації. З 31.03.2023 позивача зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та взято на всі види забезпечення.

На підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 №64 від 02.03.2024 матроса ОСОБА_1 , водія-електрика відділення польового водопостачання інженерно-технічного взводу інженерно-технічного взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 15.12.2023 №177-РС у розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 , вважати таким, що справи та посаду 02.03.2024 здав і вибув до нового місця служби (т.1, а.с.12).

Вважаючи протиправним наказ командира в/ч НОМЕР_1 №64 від 02.03.2024, позивач звернувся з позовом до суду.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 у справі №140/11850/24 у задоволенні позову відмовити повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2025 у справі №140/11850/24 рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року у справі №140/11850/24 скасовано та прийнято нове рішення, яким задоволено позов; визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 ) від 02.03.2024 (по стройовій частині) №64, в частині пункту 8 стосовно виключення зі списків особового складу частини та зняття з усіх видів забезпечення матроса ОСОБА_1 , водія-електрика відділення польового водопостачання інженерно-технічного взводу інженерно-саперної роти в/ч НОМЕР_1 ; поновлено матроса ОСОБА_1 на службі у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія-електрика відділення польового водопостачання інженерно-технічного взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 з 03.03.2024 (т.1, а.с.13-15).

17.10.2025 командиром в/ч НОМЕР_6 прийнято Наказ №2963 (з адміністративно-господарської діяльності) «Про поновлення на військовій службі матроса ОСОБА_1 », яким наказано: скасувати пункт 8 наказу №64 у частині виключення матроса ОСОБА_1 зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 ; начальнику відділення персоналу штабу в/ч НОМЕР_1 поновити матроса ОСОБА_1 на військовій службі на посаді водія-електрика інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти групи інженерного забезпечення в/ч НОМЕР_1 у період з 03.03.2024 по 26.04.2024; начальнику фінансово-економічної служби головному бухгалтеру в/ч НОМЕР_1 здійснити донарахування грошового забезпечення матросу ОСОБА_1 за вказаний період поновлення на службі у в/ч НОМЕР_1 (т.1, а.с.16).

В той же день, на підставі Наказу №2963, командиром в/ч НОМЕР_6 прийнято Наказ №299 (по стройовій частині), відповідно до п.26 якого внесено зміни до наказу командира в/ч НОМЕР_6 від 02.03.2024 №64, а саме: абзац пункту 8 цього наказу скасовано як нереалізований;

Відповідно до п.27 якого матроса ОСОБА_1 , призначеного наказом командира в/ч НОМЕР_1 (з адміністративно-господарчої діяльності) №2963 від 17.10.2025 на посаду водія-електрика інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти групи інженерного забезпечення в/ч НОМЕР_1 , ВОС-790058М, шпк «матрос», що відповідає 5 тарифному розряду, посадовий оклад 2820 гривень. З «17» жовтня 2025 року зарахувати на всі види забезпечення, а на продовольче забезпечення зі сніданку «18» жовтня 2025 року (в 20 - му армійському корпусі), та вважати таким, що з «17» жовтня 2025 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (т.1. а.с.22, 23).

Крім того, суд встановив, що 28.09.2025 командиром в/ч НОМЕР_6 прийнято наказ №2797 «Про призначення службового розслідування щодо неприбуття без поважних причин на службу з лікування матроса ОСОБА_1 » (т.1, а.с.29). Даним наказом проведення службового розслідування доручено офіцеру групи з`ясування обставин, причин та умов вчинення правопорушень в/ч НОМЕР_6 капітану ОСОБА_7 .

Наказом командира в/ч НОМЕР_6 від 22.10.2025 №3007 продовжено термін службового розслідування щодо неприбуття без поважних причин на службу з лікування матроса ОСОБА_1 до 21.10.2025 (т.1, а.с.30).

Згідно з наказом командира в/ч НОМЕР_6 від 19.11.2025 №3383 «Про перепризначення проведення службового розслідування щодо неприбуття без поважних причин на службу з лікування матроса ОСОБА_1 » проведення службового розслідування доручено начальнику групи обставин, причин та умов вчинення правопорушень в/ч НОМЕР_6 старшому лейтенанту ОСОБА_18 (т.1, а.с.31).

18.11.2025 начальником групи обставин, причин та умов вчинення правопорушень в/ч НОМЕР_6 старшим лейтенантом ОСОБА_19 складено Акт №185/1713 службового розслідування щодо неприбуття без поважних причин на службу з лікування матроса ОСОБА_1 , яким запропоновано накласти на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення «сувора догана» (т.1, а.с.26-28).

19.11.2025 командиром в/ч НОМЕР_6 прийнято наказ №1927 «Про результати службового розслідування щодо неприбуття без поважних причин на службу з лікування матроса ОСОБА_1 », яким за порушення статей 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, враховуючи ступінь та форму вини за неприбуття без поважних причин на службу з лікування, відповідно до пункту «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на матроса ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «СУВОРА ДОГАНА».… Вважати таким, що в діях матроса ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 Кримінального кодексу України «Самовільне залишення військової частини або місця служби» (т.1, а.с.24-25).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з частини першої та другої статті 1 Закону №2232-ХІІ встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі Збройні Сили України та інші військові формування), посади яких комплектуються військовослужбовцями.

За приписами пункту 6 статті 2 Закону №2232-ХІІ установлено, що передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 3 Закону №2232-XII правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 2 Закону №2232-XII виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008) встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Продовження дії контрактів із військовослужбовцями, які звільняються, у випадках, визначених законодавством, затвердження військовослужбовців на посади за мобілізаційним планом, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, призупинення військової служби або звільнення з військової служби осіб, які проходять строкову військову службу, переведення військовослужбовців строкової військової служби на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, оформлюється письмовими наказами по стройовій частині. Також наказами по стройовій частині в особливий період оформлюється продовження військової служби та дії контракту понад встановлені строки до термінів, визначених частиною дев`ятою статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністерством оборони України.

Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 №40 затверджено Інструкції з діловодства у Збройних Силах України (далі Інструкція №40).

Згідно з пунктом 2.3.4 Інструкції №40 накази по стройовій частині видаються з питань щодо, зокрема зарахування військовослужбовців до списків особового складу, на види забезпечення та виключення з них, відрахування курсантів від подальшого навчання.

Суд встановив, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2025 по справі №140/11850/24 скасовано наказ в/ч НОМЕР_1 від 02.03.2024 (по стройовій частині) №64, в частині пункту 8, яким позивача виключено із списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення, та поновлено останнього на займаній посаді.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі доповідної записки №185/1475 без дати (т.1, а.с.20-21) та на вимогу постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2025 по справі №140/11850/24 командиром в/ч НОМЕР_1 видано наказ (з адміністративно-господарської діяльності) від 17.10.2025 №2963 про поновлення на військовій службі матроса ОСОБА_1 , яким скасовано наказ по стройовій частині від 02.03.2024 №64 в частині пункту 8 щодо виключення матроса ОСОБА_1 зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 ; поновлено на військовій службі матроса ОСОБА_1 на посаді водія-електрика відділення польового водопостачання інженерно-технічного взводу інженерно-саперної роти в/ч НОМЕР_1 у період з 03.03.2024 по 26.04.2024 (т.1, а.с.16).

Даючи правову оцінку оскаржуваному наказу, суд зазначає, що поновлення особи на військовій службі за рішенням суду є відновленням порушеного права, яке за своєю правовою природою має безстроковий (невизначений у часі) характер. Воно триває до моменту настання підстав для законного припинення військової служби, передбачених законодавством (звільнення за віком, станом здоров`я, за власним бажанням, за контрактом тощо). Встановлення у наказі про поновлення чіткої кінцевої дати (26.04.2024) суперечить суті судового рішення про поновлення та порушує принцип обов`язковості його виконання саме в тому вигляді, у якому воно ухвалене судом.

Таким чином, наказ від 17.10.2025 №2963 про поновлення на військовій службі матроса ОСОБА_1 , хоча й формально спрямований на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2025, фактично звужує обсяг відновлених прав позивача, оскільки обмежує поновлення фіксованим періодом замість безстрокового поновлення на службі.

Таке обмеження є протиправним і свідчить про невідповідність наказу вимогам чинного законодавства та судового рішення, яке підлягає безумовному виконанню.

Також суд зауважує, що відповідно до рішення суду позивач поновлений на посаді водія-електрика відділення польового водопостачання інженерно-технічного взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 .

Проте, виконуючи рішення суду, відповідач поновив ОСОБА_1 на посаді водія-електрика інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти групи інженерного забезпечення.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що поновлення позивача відбулось на рівнозначній посаді у зв`язку з проведенням організаційних заходів щодо внесення штатних змін та виведення зі штату відділення польового постачання, оскільки належних та допустимих доказів того, що посада водія-електрика інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу за своєю суттю та функціональним призначенням є аналогічною посаді водія-електрика відділення польового водопостачання інженерно-технічного взводу до суду не подано.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, наказ від 02.03.2024 №64 про виключення позивача зі списків особового складу частини було видано по стройовій частині, що відповідає вимогам Інструкції №40. Водночас наказ про його поновлення на військовій службі видано з адміністративно-господарської діяльності, тобто не у тій організаційно-розпорядчій формі, яка передбачена нормативними актами для вирішення питань проходження військової служби та обліку особового складу.

З огляду на те, що поновлення на військовій службі безпосередньо пов`язане із включенням особи до списків військової частини та відновленням її правового статусу військовослужбовця, таке рішення також повинно оформлюватися наказом по стройовій частині. Видання наказу з адміністративно-господарської діяльності суперечить вимогам Інструкції №40 та порушує встановлений порядок документального оформлення кадрових рішень щодо військовослужбовців.

З урахуванням наведеного, оскільки рішення про поновлення на військовій службі прийнято у формі наказу, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів щодо його виду та порядку видання, такий наказ є виданим з порушенням встановленої процедури, а тому підлягає скасуванню в повному обсязі.

Разом з тим судом встановлено, що одночасно з прийняттям наказу від 17.10.2025 №2963 відповідачем був виданий наказ (по стройовій частині) від 17.10.2025 №299 (а.с.2, 23), пункти 26, 27 якого прийняті на підставі Наказу №2963.

Так, пунктом 26 Наказу №299 скасовано пункт 8 наказу від 02.03.2024 №64 як нереалізований, а пунктом 27 цього наказу позивач зарахований на всі види забезпечення з 17.10.2025, а на продовольче з 18.10.2025, та вважати таким, що з 17.10.2025 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Водночас судом вже зроблений висновок про протиправність та необхідність скасування наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 17.10.2025 №2963. За таких обставин правова підстава, на якій були прийняті пункти 26, 27 наказу від 17.10.2025 №299, відпадає, оскільки їх зміст безпосередньо пов`язаний із рішенням, закріпленим у Наказі №2963.

З огляду на загальні принципи адміністративного права та правової визначеності, у разі скасування основного (базового) управлінського акта підлягають скасуванню і похідні акти, прийняті на його виконання або з урахуванням його змісту, оскільки вони не можуть існувати автономно без відповідної правової підстави.

Крім того, залишення чинними пунктів 26, 27 Наказу №299 за умови скасування Наказу №2963 призвело б до правової невизначеності щодо фактичного моменту поновлення ОСОБА_1 на військовій службі, оскільки вказані пункти Наказу №299 не передбачають поновлення позивача саме з 03.03.2024, як визначено рішенням суду. При цьому зарахування позивача на всі види забезпечення саме з 17.10.2025 взагалі не має під собою правового підґрунтя.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про протиправність пунктів 26, 27 наказу від 17.10.2025 №299 та наявність правових підстав для їх скасування, отже задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог про скасування наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 19.11.2025 №1927 «Про результати службового розслідування щодо неприбуття без поважних причин на службу з лікування матроса ОСОБА_1 », суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-XIV (далі Статут внутрішньої служби) до загальних обов`язків військовослужбовців відноситься необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема: беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

За статтею 12 Статут внутрішньої служби про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (стаття 16 Статуту №548).

Згідно із статтею 26 Статут внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України», дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Статтею 35 Статут внутрішньої служби визначено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Статтею 28 Статут внутрішньої служби визначено єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За правилами статті 16 Статут внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до статті 30 Статут внутрішньої служби визначено начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Законом №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут ЗСУ, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Дія Дисциплінарного статуту ЗСУ поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Статтею 1, 2 Дисциплінарного статут ЗСУ визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Відповідно до статей 4-6 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

Право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

Як передбачено статтею 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.

Усі дисциплінарні стягнення, крім пониження у військовому званні, пониження в посаді, звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, накладені на військовослужбовців і не зняті до дня звільнення їх у запас чи відставку, вважаються знятими з дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Згідно із статтею 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Порядок накладення дисциплінарних стягнень встановлений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту ЗСУ.

Так, статтями 83-84 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

У кожному випадку вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень вимог Закону України «Про запобігання корупції» з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.

Статтею 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Статтями 96, 97 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні та у відпустці.

Особи, з вини яких не було виконане стягнення, несуть дисциплінарну відповідальність.

У разі подання скарги старшому начальникові виконання дисциплінарного стягнення не зупиняється до надходження від нього розпорядження про скасування цього стягнення.

Про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 (далі Порядок №608), визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 розділу І Порядку №608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

За пунктом 1 розділу II Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Пунктом 3 розділу II Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку №608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування). Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Пунктом 9 розділу ІІІ Порядку №608 встановлено, що посадові (службові) особи Збройних Сил України зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

Повноваження осіб під час службового розслідування встановлені розділом ІV Порядку №608.

Згідно з пунктом 1 розділу V Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити (пункт 2 розділу V Порядку №608).

Відповідно до пункту 5 розділу V Порядку №608 акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Пунктом 6 розділу V Порядку №608 встановлено, що після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

З аналізу вказаних нормативних актів вбачається, що причини та умови вчинення правопорушення, що їх зумовили, а також ступінь вини військовослужбовця, з`ясовуються відповідним командиром самостійно або під час службового розслідування, і повинні бути відображені у відповідному акті службового розслідування.

Водночас підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення передує проведення службового розслідування.

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (пункт 2 розділу VI Порядку).

Отже, за своєю правовою природою акт службового розслідування є службовим документом, який фіксує факт проведення службового розслідування і є носієм доказової інформації про обставини, що стали підставами для його призначення.

Як встановлено судом, згідно з наказом в/ч НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 28.09.2025 №2727 на підставі вимог статті 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ, Порядку №608 (зі змінами), та на підставі доповідної записки старшого офіцера відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_3 від 22.09.2025 вх. №181/7067, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини матроса ОСОБА_20 , водія-електрика відділення польового водопостачання інженерно-технічного взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 , чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення, призначено службове розслідування, проведення якого доручено ОСОБА_7 (т.1, а.с.29)

У встановлений строк службове розслідування завершити не вдалось та на підставі рапорту офіцера групи з`ясування обставин, причин та умов вчинення правопорушень в/ч НОМЕР_1 капітана ОСОБА_21 від 21.10.2025 вх. №184/36578 про продовження терміну службового розслідування щодо неприбуття без поважних причин на службу з лікування матроса ОСОБА_1 на підставі наказу від 22.10.2025 №3007 продовжено термін службового розслідування та капітану ОСОБА_22 наказано надати командиру в/ч НОМЕР_1 на розгляд акт службового розслідування та матеріали в термін до 19.11.2025 (т.1, а.с.30).

При цьому відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ, Порядку №608 (зі змінами), та на підставі рапорту начальника групи з`ясування обставин, причин та умов вчинення правопорушень в/ч НОМЕР_1 прийнято наказ від 19.11.2025 №3383 «Про перепризначення проведення службового розслідування щодо неприбуття без поважних причин на службу з лікування матроса ОСОБА_1 », яким перепризначено проведення службового розслідування щодо неприбуття без поважних причин на службу з лікування матроса ОСОБА_1 , призначене наказом командира в/ч НОМЕР_1 №2797 від 28.09.2025 та продовжене наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 22.10.2025 №3007; проведення службового розслідування доручено начальнику групи з`ясування обставин, причин та умов вчинення правопорушень в/ч НОМЕР_1 старшому ОСОБА_15 ; наказано надати командиру в/ч НОМЕР_1 на розгляд акт службового розслідування та матеріали у визначенні раніше терміни (т.1, а.с.31).

В ході службового розслідування встановлено, що не прибувши на службу з лікування в умовах воєнного стану без поважних на то причин та підстав матрос ОСОБА_1 порушив вимоги статей 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1, З, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Обставини, які пом`якшують відповідальність даного військовослужбовця відсутні.

Результати службового розслідування оформлені актом №185/1713 службового розслідування щодо неприбуття без поважних причин на службу з лікування матроса ОСОБА_1 , який складений начальником групи з`ясування обставин, причин та умов вчинення правопорушень в/ч НОМЕР_1 старшому ОСОБА_19 18.11.2025 (т.1, а.с.26-28).

З наведеного слідує, що наказ від 19.11.2025 №3383 «Про перепризначення проведення службового розслідування щодо неприбуття без поважних причин на службу з лікування матроса ОСОБА_1 », відповідно до якого доручено проведення службового розслідування ОСОБА_15 , прийнятий пізніше, ніж закінчено службове розслідування -18.11.2025.

Таким чином, акт службового розслідування складено 18.11.2025 особою, яка на той момент не була належним чином уповноважена на проведення такого розслідування, оскільки відповідні повноваження були надані їй лише наступного дня, 19.11.2025, після видання відповідного наказу.

Зазначене свідчить про порушення встановленого порядку проведення службового розслідування, оскільки службове розслідування проводиться посадовою особою (комісією), яка визначена наказом командира (начальника) про його призначення (п.3 розділу ІІІ Порядку №608).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до загальних принципів проведення службових розслідувань, а також принципів законності та належної адміністративної процедури, рішення про призначення або перепризначення службового розслідування повинно передувати фактичному проведенню такого розслідування, оскільки саме відповідний наказ є правовою підставою для визначення уповноваженої особи, її повноважень, предмета перевірки та меж проведення розслідування.

Натомість у даному випадку встановлено, що наказ, яким доручено проведення службового розслідування конкретній посадовій особі, був виданий після завершення відповідного службового розслідування, що свідчить про відсутність належної правової підстави для здійснення таких дій на момент їх фактичного виконання.

Фактичне проведення службового розслідування без належного управлінського рішення про його призначення або за умов, коли відповідний наказ прийнято вже після завершення розслідування, не відповідає вимогам правової визначеності та належної адміністративної процедури, а також ставить під сумнів дотримання встановленого порядку проведення службових розслідувань.

За таких обставин суд дійшов висновку, що оскільки службове розслідування було проведене з істотним порушенням процедури, тому висновки службового розслідування не можуть вважатися такими, що відповідають вимогам законності, обґрунтованості та належної адміністративної процедури.

При цьому суд не бере до уваги посилання представника відповідача на те, що наказ від 19.11.2025 №3383 був виданий 19.11.2025 у зв`язку з тривалим погодженням документів посадовими особами в/ч НОМЕР_1 , які здійснюють візування наказів командира військової частини, та на рапорті ОСОБА_23 про перепризначення службового розслідування міститься резолюція командира в/ч, якою доручено провести службове розслідування ОСОБА_15 (т.1, а.с.178)

При цьому суд наголошує, що в силу пункту 3 розділу ІІІ Порядку №608 саме письмовий наказ командира (а не резолюція) є тим рішенням, на підставі якого проводиться службове розслідування, а також визначається посадова особа, якій доручено його проведення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наказ від 19.11.2025 №1927 підлягає скасуванню як протиправний, позаяк прийнятий на підставі акта службового розслідування, проведеного з порушенням встановленої процедури.

Щодо позовних вимог про стягнення з в/ч НОМЕР_1 на користь позивача грошового забезпечення (додаткової винагороди згідно із заявою про зміну предмета позову (т.2, а.с.1-8)) за період з 03.03.2024 по 19.11.2025 (20 місяців) у розмірі 2010000,00 грн, суд зазначає наступне.

Нормативним документом, який врегульовує питання виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, є Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок №260).

Відповідно пункту 1 розділу І Порядку №260 цей Порядок визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам. Грошове забезпечення згідно з цим Порядком виплачується: військовослужбовцям, які проходять військову службу в апаратах Міністерства оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України, Генеральному штабі Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, військовій частині НОМЕР_7 (далі - військові частини).

Пунктом 9 розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва)) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні)..

Згідно з пунктом 11 розділу XXXIV Порядку №260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Також суд враховує, що на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).

Пунктом 1 Постанови КМУ №168 установлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

Так, згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 25.01.2024 №191/868 ОСОБА_1 29.11.2023 одержав травму внаслідок вибухового пристрою. Травма отримана при виконанні завдань із захисту Батьківщини (т.1, а.с.32).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_8 від 27.03.2024 №1524 проведено медичний огляд ОСОБА_1 , за яким діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): консолідуючий перелом проксимальної третини правовго стегна з наявністю АЗФ після МВП (29.11.2023) стан демонтажу АЗФ (27.03.2024), нестійка контрактура правого кульшового та колінного суглобів з тимчасових порушенням функції кінцівки. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Довідка про обставини травми відсутня. Тяжкість отриманої травми: ТЯЖКА (т.1, а.с.33).

Відповідно до виписки №1374 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого відділення ортопедії і травматології та хірургії у період з 27.03.2024 по 11.04.2024 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у Волинському обласному госпіталі ветеранів війни з повним діагнозом (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення): Стан після ВТ (29.11.2023), вогнепального сліпого осколкового проникаючого поранення живота (29.11.2023) з ушкодженням тонкої кишки (на відстані 15 см від зв`язки Трейна протягом 1 метра), великого чепця, низхідного відділу попереково-ободової кишки, гемоперітонеуму, розкритого калового перитоніту, геморагічного шоку 23 ст., ВОСП правого стегна з відкритим вогнепальним переломом стегнової кістки…. Тяжкість травми: ТЯЖКА (т.1, а.с.34).

З 12.04.2024 по 26.04.2024 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у Волинському обласному госпіталі ветеранів війни з основним діагнозом: Стан після ВТ (29.11.2023), вогнепального сліпого осколкового проникаючого поранення живота (29.11.2023) з ушкодженням тонкої кишки (на відстані 15 см від зв`язки Трейна протягом 1 метра), великого чепця, низхідного відділу попереково-ободової кишки, гемоперітонеуму, розкритого калового перитоніту, геморагічного шоку 23 ст., ВОСП правого стегна з відкритим вогнепальним переломом стегнової кістки… Тяжкість травми: ТЯЖКА (т.1, а.с.36).

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №4162 у період з 05.08.2024 по 06.09.2024 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у КП «Волинська обласна клінічна лікарня» з діагнозом: вогнепальне сліпе осколкове проникаюче поранення живота (29.11.2023) з пошкодженням тонкої кишки, великого чепця, низхідного відділу попереково-ободової кишки Гемоперитонеум. Розлитий каловий перитоніт, геморагічний шок 23 ст., ВОСП правого стегна з відкритим вогнепальним переломом стегнової кістки. Функціонуюча десцендостома. Звукова хвороба ОЧП…., що також підтверджується листом КП «Волинська обласна клінічна лікарня» від 13.1.2025 №01/01-09/3331.

Отже, матеріалами справи підтверджується той факт, що в період з 27.03.2024 по 11.04.2024, з 12.04.2024 по 26.04.2024, з 05.08.2024 по 06.09.2024 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з отриманою вибуховою травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, а тому за ці періоди відповідач повинен був нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у розмірі 100000 грн, оскільки умови, визначені у пункті 1-2 Постанови №168 (перебування на стаціонарному лікуванні у закладі охорони здоров`я у зв`язку із травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини) виконуються.

З довідки про доходи матроса ОСОБА_1 вбачається, що позивачу виплачена додаткова винагорода за періоди з 29.11.2023 по 01.02.2024 у розмірі 210114,94 грн, передбачена Постановою №168, в сумі 100000 грн відповідно пропорційному часу перебування на стаціонарному лікування після отриманого поранення (т.2, а.с.55).

Водночас за період перебування позивача на стаціонарному лікуванні після отримання травми з 27.03.2024 по 11.04.2024, з 12.04.2024 по 26.04.2024, з 05.08.2024 по 06.09.2024 додаткова винагорода ОСОБА_1 , всупереч вимог Порядку №260 та Постанови №168, відповідачем не була виплачена.

Щодо визначеної позивачем суми додаткової винагороди за спірний період в розмірі 2010000 грн, то суд вважає за необхідне вказати, що суд не вправі визначати конкретні суми грошового забезпечення позивача, які слід виплатити. Обчислення таких сум належить до відання компетентних структур відповідача, а тому належним способом захисту порушених прав позивача, з урахуванням ст.245 КАС України, на думку суду, є зобов`язання в/ч НОМЕР_9 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду за час перебування на стаціонарному лікуванні за періоди з 27.03.2024 по 11.04.2024, з 12.04.2024 по 26.04.2024, з 05.08.2024 по 06.09.2024.

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати накази військової частини НОМЕР_1 від 17.10.2025 №2963 (з адміністративно-господарської діяльності) «Про поновлення на військовій службі матроса ІНФОРМАЦІЯ_1 », пункти 26, 27 наказу від 17.10.2025 №299 (по стройовій частині), наказ від 19.11.2025 №1927 (з основної діяльності) «Про результати службового розслідування щодо неприбуття без поважних причин на службу з лікування матроса ОСОБА_2 ».

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаного із захистом Батьківщини, з 27.03.2024 по 11.04.2024, з 12.04.2024 по 26.04.2024, з 05.08.2024 по 06.09.2024 включно.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 );

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій