Справа № 340/2762/25
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення касаційної скарги

17 березня 2026 року

м. Київ

справа №340/2762/25

адміністративне провадження № К/990/5352/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на додаткову постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06 січня 2026 року (колегія у складі суддів Дурасової Ю.В., Божко Л.А., Лукманової О.М.)

у справі № 340/2762/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка, скаржник) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії ГУ ПФ України в Кіровоградській області щодо відмови у застосуванні при обчисленні ОСОБА_1 пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2016, 2017, 2018 роки;

- зобов`язати відповідача здійснити з 11.02.2025 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосовуючи показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2016, 2017, 2018 роки.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.06.2025, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.11.2025, позов задоволено.

Визнано протиправними дії ГУ ПФ в Кіровоградській області щодо не застосування під час призначення пенсії за віком ОСОБА_1 показника середньої заробітної плати для обчислення пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Зобов`язано ГУ ПФ в Кіровоградській області здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 з 11.02.2025 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували року звернення за призначенням пенсії, - за 2016 -2018 роки.

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Третього апеляційного адміністративного суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення у справі №340/2762/25, а саме в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 06.01.2026 задовольнив вказану заяву позивача частково, прийняв додаткову постанову про розподіл судових витрат у справі № 340/2762/25, якою вирішив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 2000 грн, в іншій частині вимог заяви - відмовив.

Вказані судові рішення ухвалені у справі, що призначена та розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

06.02.2026 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача, в якій останній з посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права просить скасувати додаткову постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06.01.2026 та ухвалити нове рішення щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 243,00 грн.

Верховний Суд ухвалою від 24.02.2026 залишив касаційну скаргу без руху відповідно до ч. 2 ст. 332 КАС України, надавши при цьому скаржнику десятиденний строк для усунення недоліків касаційної скарги (а саме для наведення обгрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення, передбаченого п. 1 ч. 4, пп. «в» п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України).

На виконання вимог ухвали від 24.02.2026 від представника позивача надійшла касаційна скарга в уточненій редакції.

Перевіркою поданої касаційної скарги (в уточненій редакції) встановлено, що підставою для касаційного оскарження додаткової постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 06.01.2026 скаржник визначив п.1 ч. 4 ст. 328 КАС України. Заявлену підставу позивач мотивує неврахуванням судом апеляційної інстанції при вирішенні по суті заяви про ухвалення додаткової судового рішення висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 15.04.2020 у справі № 199/3939/18-ц, від 09.06.2020 у справі № 466/9758/16-ц, від 05.07.2023 у справі № 910/15830/20, від 02.02.2023 у справі № 915/606/21, від 05.09.2019 у справі № 826/841/17.

Також позивач покликався на пп. «в» п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України (справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для позивача).

У контексті наведеного Суд звертає увагу скаржника на те, що за змістом норм ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Наведені положення процесуального закону дають підстави вважати, що суд касаційної інстанції може відкрити касаційне провадження виключно у випадках, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України, зазначених скаржником у касаційній скарзі. При цьому мотиви особи, що подає касаційну скаргу, щодо незгоди з судовим рішенням мають бути викладені з урахуванням передбачених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для його скасування або зміни з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при формуванні відповідного висновку.

Зокрема у разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України скаржнику слід чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанції було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку. При цьому недостатньо самого лише зазначення у касаційній скарзі норми права, щодо правильного застосування якої є висновок Верховного Суду, безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга. Обов`язковою умовою є те, що ця норма матеріального права повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанцій в межах підстав позову, але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.

При визначенні подібності правовідносин необхідно враховувати суб`єктний склад учасників відносин, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору); об`єкт і предмет правового регулювання, однаковість матеріально-правового регулювання спірних правовідносин, умови застосування правових норм (зокрема, щодо часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин); предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог, установлені судом фактичні обставини.

Водночас обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.

Ознайомившись з текстом касаційної скарги (в уточненій редакції) Суд встановив, що скаржник не навів обов`язкових умов у їх сукупності, передбачених для оскарження судового рішення в касаційному порядку за п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України.

Так, скаржник не визначив конкретні норми процесуального права, які були порушенні судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної додаткової постанови. Також, покликаючись на висновки Верховного Суду з постанов від 15.04.2020 у справі № 199/3939/18-ц, від 09.06.2020 у справі № 466/9758/16-ц, від 05.07.2023 у справі № 910/15830/20, від 02.02.2023 у справі № 915/606/21, від 05.09.2019 у справі № 826/841/17, позивач не наводить аргументів щодо подібності правовідносин.

У контексті наведеного Суд зазначає, що у кожній справі висновки зроблені виходячи з конкретних, встановлених судами обставин справи за результатами розгляду справи, та ґрунтуються на їх аналізі та оцінці у межах конкретних правовідносин сторін. Тобто, результат вирішення у кожній справі зумовлений конкретними обставинами та оцінкою доказів.

Посилання ж на практику Верховного Суду без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

Таким чином, на момент постановлення цієї ухвали позивач не усунув недоліків, які слугували підставою для залишення касаційної скарги без руху.

За приписами ч. 2 ст. 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За викладених обставинах, Суд вважає, що ОСОБА_1 слід повернути касаційну скаргу на додаткову постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06.01.2026.

Керуючись ст.ст. 169, 332 КАС України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Повернути ОСОБА_1 касаційну скаргу на додаткову постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06 січня 2026 року у справі № 340/2762/25.

3. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає особі, яка її подала, реалізувати право на повторне звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб