Справа № 160/34919/25
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "А-ЕНЕРГІЯ" до Південно-Східної митниці про визнання протиправним та скасування рішення,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "А-ЕНЕРГІЯ" до Південно-Східної митниці, у якому позивач просить:
21.01.2026 року через підсистему «Електронний суд» до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній виклав позицію аналогічну заявленій ним у власній позовній заяві та додатково зауважив, що відповідач під час визначення коду товару звернув увагу лише на фракційний склад товару, але не врахував його хімічний склад, що є ключовим для правильного визначення коду товару. Так, для даної категорії товару не є ключовим скільки у складі товару є ароматичних та неароматичних вуглеводнів, а потрібно враховувати також інші складові хімічного складу товару. Крім того, критерій 2) щодо суміші вуглеводнів, в яких домінують інші ароматичні складники, крім бензолу, толуолу, ксилолу або нафталіну, і з яких 65 об. % або більше (включаючи втрати) переганяється при температурі до 250 °C за методом ЕN ІSO 3405 (рівнозначний методу ASTM D 86), також не може бути ключовим для визначення коду товару позивача, адже такий критерій може застосовуватись до різних кодів товарів, у тому числі до коду 27 07 99 11 00 «неочищені легкі масла». Разом з тим, позивач вважає, що кваліфікована оцінка хімічному складу товару Позивача буде надана експертом, адже для вирішення цього спору потрібні спеціальні знання у хімічній сфері.
13.02.2026 року через підсистему «Електронний суд» до суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких останній виклав позицію аналогічну заявленій ним у власному відзиві на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні клопотання позивача про долучення Висновку експерта ТОВ « Бюро судових експертиз «Надія» до матеріалів справи
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
01.10.2025 року між Rain Carbon Poland Sp.z.o.o (Республіка Польща) (Продавець) і ТОВ «А-ЕНЕРГІЯ» (Покупець) укладено купівлі - продажу продукту №10/01.
ТОВ «А-ЕНЕРГІЯ» було здійснено оплату за вищевказаний товар на умовах передбачених Договором, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті від 10 жовтня 2025 року №23.
У зв`язку з прийняттям митницею вищевказаних рішень щодо класифікації товарів, позивачу відмовлено в митному оформленні та видано:
Водночас, не погодившись з вищевказаними рішеннями митного органу про визначення коду товару та картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Стаття 1 Митного кодексу України (далі МК України) визначає, що законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, МК України, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у ст. 7 МК України, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання МКУ та інших законодавчих актів.
Відповідно до пунктів 23 та 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України (далі - МК України) митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно зі ст. 544 МК України основними завданнями, покладеними на митні органи, в тому числі, є здійснення митного контролю та виконання митних формальностей щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України; застосування передбачених законом заходів митнотарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до ч. 1 ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Частиною 1 ст. 320 МК України визначено, що форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.
Як передбачено ст. 336 МК України, однією з форм митного контролю є перевірка документів та відомостей, які надаються митницям під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.
Главою 11 МК України врегульовано питання ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі УКТЗЕД), її структури та класифікації товарів.
На підставі статті 67 МК України Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.
Крім того, згідно зі ст. 68 МК України ведення УКТЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На виконання цієї норми постановою КМУ від 21 травня 2012 року № 428 затверджено Порядок ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності
В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.
Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду.
Ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частинами 1, 2 статті 69 МК України встановлено, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.
Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.
За частинами 3-5 статті 69 МК України на вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.
Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Порядку № 650 декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТЗЕД при їх декларуванні відповідно до ст. 69 МКУ. Пунктом 2 розділу ІІІ Порядку № 650 передбачено, що посадові особи митниці здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів. Обсяг контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів при митному оформленні, визначається на основі результатів застосування системи управління ризиками.
Згідно з п. 4 Порядку № 650 контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності:
- опису товару в митній декларації процедурі декларування згідно з вимогами ст. 257 МКУ;
- відомостей про товар та коду товару згідно з УКТЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, з врахуванням Пояснень до УКТЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог ст. 68 МКУ;
- заявленого коду товару відомостям, наведеним у базі даних «Класифікаційні рішення» програми «Інспектор» ЄАІС.
У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари. Рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. У разі незгоди з рішенням митного органу щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення у порядку, встановленому главою 4 Митного кодексу України.
Відповідно до п. 14 Порядку № 650 рішення приймається посадовими особами митниці на підставі встановлених характеристик товару, які є визначальними для класифікації товару, згідно з Основними правилами інтерпретації УКТЗЕД.
Згідно з частиною 7 статті 69 МК України рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням митного органу щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення відповідно до глави 4 цього Кодексу.
У Додатку до Закону України "Про Митний тариф України" від 19 жовтня 2022 року № 2697-IX наведені основні правила інтерпретації УКТ ЗЕД, за якими класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється за такими правилами:
1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТ ЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого.
2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;
(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.
3. У разі якщо згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prіma facіe) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:
(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де подається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;
(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови що цей критерій можна застосувати; і
(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно доправила 3 (a)або3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.
6. Для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatіs mutandіs), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.
Отже, враховуючи вимоги товарної номенклатури Митного тарифу України класифікація товару здійснюється наступним чином:
1. Визначається відповідна товарна позиція товарної номенклатури Митного тарифу України (ТН МТУ), в текстовому описі якої описано класифікований товар. При цьому необхідно визначити, чи не існує відповідних приміток до розділу або групи, які регламентують класифікацію таких товарів.
2. Після визначення відповідної товарної позиції визначаються послідовно підпозиція, категорія та підкатегорія, текстовий опис яких відповідає товару.
3. У випадку коли не існує товарної позиції, текстовий опис якої конкретно описує товар, послідовно застосовуються Основні правила інтерпретації (далі ОПІ) класифікації товарів (від другого до четвертого).
4. Застосовуються перші чотири правила виключно послідовно, переходячи від Правила 1 до Правилу 2(а), від Правила 2(а) до Правила 2(б) і так далі.
Не можна застосовувати Правило 3(а), не застосувавши послідовно Правила 1, 2(а), 2(б).
Лише у випадку неможливості застосування попереднього правила при класифікації товару допускається застосування наступного.
Шосте правило може бути застосовано при необхідності визначення угруповання в рамках визначеної товарної позиції.
У «Поясненнях до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності до товарної групи 27 Розділу V УКТЗЕД, затверджених наказом Державної митної служби від 14 липня 2020 р. №256, у товарній позиції 2707 зазначено, що:
«товарна категорія 2707 50 00 охоплює суміші вуглеводнів, в яких домінують інші ароматичні складники, крім бензолу, толуолу, ксилолу або нафталіну, і з яких 65 об. % або більше (включаючи втрати) переганяється при температурі до 250 °С за методом ЕЫ ІБО 3405 (рівнозначний методу АБТМ Р 86).»
«Товарна категорія 2707 99 19 охоплює тільки ті продукти, в яких маса ароматичних складників перевищує масу неароматичних складників. До продуктів, що класифікуються за цими категоріями відносяться продукти, одержувані:
1. первинною перегонкою високотемпературної кам`яновугільної смоли. Ці високотемпературні кам`яновугільні смоли, як правило, виробляються на коксових заводах ливарних підприємств за температури більше 900 °С. Продукти перегонки цих смол містять не лише вуглеводні з переважним масовим вмістом ароматичних вуглеводнів, але також азото-, кисне- і сірковмісні сполуки і дуже часто домішки. Ці продукти, зазвичай, вимагають подальшого перероблення перед використанням;
відділенням бензолу (англ. debenzolisation) методом промивання газу, який утворюється під час коксування вугілля; та методом піролізу зношених, тобто непридатних до використання гумових шин та інших відходів та непридатних для використання гумових та пластикових товарів без подальшої обробки.
Продукти, в яких маса ароматичних складників перевищує масу неароматичних складників не класифікуються за цими товарними категоріями, якщо вони є залишками від атмосферної або вакуумної перегонки сирої нафти або палива для морських суден. Ці продукти класифікуються у товарній категорії 2707 99 99.
«Аналогічні продукти» у товарній позиції 2707 - це ті, які мають склад, якісно подібний до складу продуктів, описаних у зазначеному вище пункті 1.
Проте, вони можуть мати більшу частку аліфатичних і нафтенових вуглеводнів, а також фенольних продуктів і меншу частку поліциклічних ароматичних вуглеводнів, ніж ті продукти, що описані в пункті 1 вище.»
Товарна позиція 2707 деталізована на такі товарні підпозиції (шестизначні товарні групування з одним дефісом):
2707 50 - інші суміші ароматичних вуглеводнів, з яких 65 об.% або більше (включаючи втрати) переганяється при температурі до 250 °С за методом ІSO 3405 (еквівалентним методу АSTM D 86),
2707 91, 2707 99 - інші.
Приміткою 3 до товарних підпозицій групи 27 встановлено у товарних підпозиціях 2707 10, 2707 20, 2707 30 і 2707 40 терміни "бензол", "толуол", "ксилол" і "нафталін" означають продукти, що містять більш як 50 мас.% відповідно бензолу, толуолу, ксилолу, нафталіну.
Суд зазначає, що згідно з поясненнями до товарних категорій УКТЗЕД до товарної позиції 2707 відносяться: масла та інші продукти високотемпературної перегонки кам`яновугільних смол; аналогічні продукти, в яких ароматичні складові переважають за масою неароматичні.
До товарної підпозиції 27075000 відносяться: інші суміші ароматичних вуглеводнів, з яких 65 об.% або більше (включаючи втрати) переганяється при температурі до 250 °С за методом ІSO 3405 (еквівалентним методу АSTM 86).
Згідно з додатковими поясненнями до товарних категорій УКТЗЕД (розділ V група 27), які затвердженні наказом Держмитслужби України від 14.07.2020 №256, ця товарна категорія (27075000) охоплює суміші вуглеводнів, в яких домінують інші ароматичні складники, крім бензолу, толуолу, ксилолу або нафталіну, і з яких 65 об. % або більше (включаючи втрати) переганяється при температурі до 250 C за методом ЕN ІSO 3405 (рівнозначний методу ASTM D 86).
До товарної підпозиції 27079919 відносяться масла неочищені інші.
Згідно з додатковими поясненнями до товарних категорій 27079911 і 27079919 УКТЗЕД (розділ V, група 27) до неочищених масел відносяться продукти, одержувані:
1. первинною перегонкою високотемпературної кам`яновугільної смоли. Ці високотемпературні кам`яновугільні смоли, як правило, виробляються на коксових заводах ливарних підприємств за температури більше 900 °C. Продукти перегонки цих смол містять не лише вуглеводні з переважним масовим вмістом ароматичних вуглеводнів, але також азото-, кисне- і сірковмісні сполуки і дуже часто домішки. Ці продукти, зазвичай, вимагають подальшого перероблення перед використанням;
2. відділенням бензолу (англ. debenzolisation) методом промивання газу, який утворюється під час коксування вугілля; та
3. методом піролізу зношених, тобто непридатних до використання гумових шин та інших відходів та непридатних для використання гумових та пластикових товарів без подальшої обробки.
Таким чином, згідно з поясненнями УКТЗЕД до складу сумішей ароматичних вуглеводнів (2707 50) не входять азото-, кисне- і сірковмісні сполуки. Зазначені компоненти входять до складу неочищених масел, про що зазначено в додаткових поясненнях УКТЗЕД до кодів 2707 99 11 і 2707 99 19.
Згідно з частинами 1, 6, 7 статті 104 КАС України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має такі самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.
Позивач скористався своїм правом замовити та надати до суду висновки експерта з питань предмету спору.
- критерій «суміші вугеводнів, в яких домінують інші ароматичні укладники, крім бензолу, толуолу, ксилолу або нафталіну, і з яких 65 об. % або більше (включаючи втрати) переганяється при температурі до 250 °С» не є таким, що описує властивості досліджуваного товару;
- різниця між товарами «суміші вуглеводнів, в яких домінують інші ароматичні складники, крім бензолу, толуолу, ксилолу або нафталіну, і з яких 65 об. % або більше (включаючи втрати) переганяється при температурі до 250 °С» та масла неочищені, полягає в хімічному складі, а саме: до складу неочищених масел входять невуглеводневі ароматичні гетероциклічні сполуки -азото-, кисне- та сірковмісні (15±1%);
- критерієм фракційного складу для ідентифікації та класифікації масла кам`яновугільного вбирного є те, що це продукт, вироблений з важкої фракції кам`яновугільної смоли - в межах (230-300) °С переганяється не менше 90% об. масла;
- критерієм хімічного складу для ідентифікації та класифікації масла кам`яновугільного вбирного є те, що цей продукт є складною сумішшю, що складається з конденсованих ароматичних вуглеводнів - 85±1% та азото-„ кисне-та сірковмісних гетероциклічних ароматичних сполук - 15±1%, фенольні сполуки практично відсутні (до 1 %/ що є характерним для масла кам`яновугільного вбирного, яке виробляється шляхом знефенолювання важкої фракції, отриманої високотемпературною перегонкою (ректифікацією) кам`яновугільної смоли;
Враховуючи хімічний склад досліджуваного масла кам`яновугільного вбирного неочищеного, зазначеного у висновку фізико-хімічного дослідження, а також як сировини для подальшого перероблення ( очищення) і використання в якості антисептика для просочення деревини відповідно наданих документів замовника, правила 1, пояснень та приміток до УКТ ЗЕД, досліджуване масло кам`яно-вугільне вбирне, яке поставлене ТОВ «А-ЕНЕРПЯ» згідно Договору купівлі-продажу №10/01 від 01.10.2025р., не може відповідати коду 2707 50 00 90, а відповідає коду: 2707 99 19 00 згідно із Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД), а саме:
Масла та інші продукти високотемпературної перегонки кам`яновугільних смол: аналогічні продукти, в яких ароматичні складові переважають за масою неароматичні:
--- масла неочишені:
---- інші (товарної підкатегорії 2707 99 19 00).
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності свого рішення. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення відповідача про визначення коду товару є протиправними та підлягають скасуванню.
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування спірних карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, винесених Південно-Східною митниці митницею, то суд зазначає наступне.
Так, у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Підставою скасування акту індивідуальної дії має передувати дослідження обставин та встановлення факту протиправності такого акта.
Отже, належним способом захисту прав позивача у цій справі є саме визнання протиправними та скасування вищевказаних карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, винесених Південно-Східною митницею.
За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.
При цьому суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі "Федорченко та Лозенко проти України" (заява №387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом", тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
Одночасно суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04), згідно з якою у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).
Окрім того, відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на положення вказаної статті та зважаючи на задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "А-ЕНЕРГІЯ"у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 4844,80 грн. підлягають відшкодуванню на користь останнього шляхом стягнення цих коштів на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східної митниці.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев