Справа № 505/190/26
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 505/190/26
У Х В А Л А

17 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про залишення позову без руху та про розгляд справи за правилами загального позовного провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач), в інтересах якого діє адвокат Афтеній Анна Вікторівна, звернувся до Подільського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 1), Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі відповідач 2), в якому просить:

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (система «ОБЕРІГ»), інформації про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210/210-1 КУпАП, та оголошення його у розшук, з вимогою адміністративного затримання з метою доставки працівниками Національної поліції України для складання протоколу про адміністративне правопорушення;

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо направлення звернення про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210/210-1 КУпАП, та оголошення його у розшук, з вимогою адміністративного затримання / доставки працівниками поліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити відомості з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про ОСОБА_1 як про порушника законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 направити до органів Національної поліції України повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 , як такого, що вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210/210-1 КУпАП до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для складання протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до п. 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487 (та іншого чинного законодавства України);

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області виключити інформацію про ОСОБА_1 з інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», інших баз Національної поліції України інформацію про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210/210-1 КУпАП, та оголошення його у розшук, з вимогою адміністративного затримання для доставки працівниками поліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Подільського міськрайонного суду Одеської області від 28.01.2026 у справі № 505/190/26 адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії передано за підсудністю на розгляд Одеському окружному адміністративному суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2026 головуючим суддею у справі № 505/190/26 визначено суддю Пекного А.С.

Ухвалою від 02.03.2026 провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

06.03.2026 (документ сформований в системі «Електронний суд» 04.03.2026) до суду від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій просить:

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (система «ОБЕРІГ»), інформації про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210/210-1 КУпАП, та оголошення його у розшук, з вимогою адміністративного затримання з метою доставки працівниками Національної поліції України для складання протоколу про адміністративне правопорушення;

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо направлення повідомлення № Е4296229 від 31.12.2025 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210/210-1 КУпАП, та оголошення його у розшук, з вимогою адміністративного затримання/доставки працівниками поліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити відомості з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про ОСОБА_1 як про порушника законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 направити до органів Національної поліції України повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 , як такого, що вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210/210-1 КУпАП до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для складання протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до п. 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487 (та іншого чинного законодавства України).

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області виключити інформацію про ОСОБА_1 з інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», інших баз Національної поліції України інформацію про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210/210-1 КУпАП, та оголошення його у розшук, з вимогою адміністративного затримання для доставки працівниками поліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Ухвалою суду від 13.03.2026 прийнято до провадження заяву представника позивача про уточнення позовних вимог.

16.03.2026 (документ сформований в системі «Електронний суд» 14.03.2026) до суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов заява, у якій відповідач, серед іншого, просить:

залишити позов без руху для приведення позивачем позовних вимог у відповідність із вимогами ст. 160 КАС України;

справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Клопотання обґрунтоване тим, що позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 і належним відповідачем є ІНФОРМАЦІЯ_4 . Разом з тим, до ІНФОРМАЦІЯ_5 не заявлено жодної вимоги. Позивачем порушено вимоги ст. 160 КАС України щодо зазначення позовних вимог до кожного з відповідачів. Також, наявність спору щодо фактичних обставин справи, з питання належності до застосування запропонованих позивачем норм права, відсутність правового висновку Верховного Суду з даного питання, складність законодавчого вруглювання свідчать про необхідність розгляду даної справи за правилми загального позовного провадження.

Вирішуючи вказане клопотання, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Пунктом 4 частини 5 статті 160 КАС України передбачено, що в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 4 КАС України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Припасами ч. 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Вважаючи, що права порушені саме ІНФОРМАЦІЯ_6 , позивач звернув свої позовні вимоги до останнього.

Крім того, згідно ч.8 статті 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Аналізуючи вищевказане суд доходить висновку, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відповідальними особами за ведення Реєстру до обов`язку яких належить, зокрема, внесення змін до персональних та службових даних військовозобов`язаних.

Таким чином, доводи відповідача про наявність підстав для залишення позову без руху є безпідставними, а відтак клопотання не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 12 КАС України, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

За приписами частини третьої статті 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує:

1) значення справи для сторін;

2) обраний позивачем спосіб захисту;

3) категорію та складність справи;

4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо;

5) кількість сторін та інших учасників справи;

6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес;

7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Положеннями ст. 260 КАС України передбачене право відповідача на звернення до суду із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. При цьому за наслідками розгляду відповідного заперечення суд, з урахуванням конкретних обставин справи, наділений дискреційними повноваженнями з огляду на принцип диспозитивності на підставі рішень Європейського суду з прав людини у справах "Engel and Others v. the Netherlands", "Lawless v. Ireland", "Michael Kuhnen v. Germany", "Preda and Dardari v. Italy", "Refah Partisi and Others v. Turkey", "Witzsch v. Germany", "Z'danoka v Latvia".

Частина 4 цієї ж статті закріплює спеціальне правило про процесуальні повноваження адміністративного суду залежно від обґрунтованості заперечень відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження:

залишити заяву відповідача без задоволення;

розглянути справу за правилами загального позовного провадження та зробити заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Водночас відповідно до частини другої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті, якою передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років";

6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Відповідні норми містить також частина четверта статті 12 КАС України, згідно з якою виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років";

6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Суд встановив, що спір в цій справі не відноситься до вказаного переліку справ, які розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження.

Крім того, суд зазначає, що відсутність правового висновку Верховного Суду та складність законодавчого врегулювання спірних правовідносин не свідчить про наявність підстав для розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Таким чином, станом на день постановлення даної ухвали, суд не убачає підстав та необхідності призначати дану справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Керуючись ст. 160, 169, 243, 248, 257, 260 КАС України,

ухвалив:

Клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про залишення позову без руху та про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А.С. Пекний