Справа № 320/40240/24
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2026-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року

м. Київ

справа № 320/40240/24

адміністративне провадження № К/990/19521/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шишова О. О.,

суддів: Васильєвої І. А., Яковенка М. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року (складену у складі головуючого судді Щавінського В. Р.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року (ухвалену в складі колегії суддів: головуючого судді Кобаля М. І., суддів Бужак Н. П., Черпака Ю. К.) у справі №320/40240/24

УСТАНОВИВ:

І. Рух справи

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (далі - ГУ ДПС), у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС про виключення з реєстру платників єдиного податку №1757/26-15-33-16-26/ НОМЕР_1 від 30 вересня 2020 року;

- зобов`язати ГУ ДПС поновити реєстрацію ФОП ОСОБА_1 , як платника єдиного податку та включити його до реєстру платників єдиного податку з 30 вересня 2020 року.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року, позовну заяву залишено без розгляду.

ІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

Судові рішення вмотивовані тим, що позивачка звернулася з цим позовом до суду поза межами визначеного адміністративним судочинством строку звернення до суду та останньою не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду протягом встановленого строку, не наведено поважних обставин, які не залежали від її волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах установленого строку.

ІІІ. Провадження в суді касаційної інстанції

Не погодившись із ухвалою та постановою судів попередніх інстанції, представник позивачки подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, а справу №320/40240/24 для продовження розгляду в Київський окружний адміністративний суд.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, представник позивачки зазначає про порушення судами попередній інстанцій частини 3 статті 123 КАС України та застосування судом апеляційної інстанції наведеної норми, без урахування висновків викладених у постановах Верховного Суду у від 09 січня 2025 року у справі №320/12757/23, від 22 січня 2025 року у справі №200/9658/21.

Також представник указує на неповне з`ясування судами першої та апеляційної інстанції обставин, що мають значення для справи, а саме обставин що стосуються дати, коли позивачці стало відомо про перебування на загальній системі оподаткування та анулювання реєстрації платника єдиного податку з 01 жовтня 2020 року.

Судами не надано належної оцінки тому, що рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку №1757/26-15-33-16-26/ НОМЕР_1 від 30 вересня 2020 року було в розпорядженні позивачки лише 22 березня 2024 року.

Поза увагою судів залишено той факт, що за період з 30 жовтня 2020 року (дата прийняття оскаржуваного рішення) до 06 грудня 2023 року (дата отримання запиту від відповідача), відповідачем не надсилалось жодних повідомлень та/або запитів, які б свідчили про анулювання реєстрації платника та дозволили б дізнатись про порушення своїх прав.

Між цим, за період 2020 - 2024 років позивачкою у строки, встановлені Податковим кодексом України, подано до звітність як платника єдиного податку 2 групи за 2020 - 2023 роки, яка прийнята податковим органом.

Верховний Суд ухвалою від 27 травня 2025 року відкрив касаційне провадження з метою перевірки доводів щодо неправильного застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач погоджується з доводами судів попередніх інстанцій, уважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають чинними нормами законодавства України та просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

IV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, посилаючись на приписами п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду на підставі частини 3 статті 123 КАС України.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що порушень норм процесуального права при вирішенні цієї справи що судом першої інстанції не допущено.

Також за результатами апеляційного перегляду суд зазначив, що ФОП ОСОБА_1 мала можливість скористатися своїм правом та подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, проте не скористалась таким правом.

Суд апеляційної інстанції зауважив, що правовими положеннями ч. 3 ст. 123 КАС України регламентовано, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

Так, згідно з частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленої цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абзацу 1 ч. 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 4 статті 122 КАС України визначено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Частина 1 статті 122 КАС України передбачає можливість встановлення строків звернення до адміністративного суду іншими законами.

За змістом частин першої - третьої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

За загальним правилом перебіг строку звернення до адміністративного суду починається з дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла та повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У частині першій статті 123 КАС України закріплено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Зазначена норма кореспондується й з приписами частини першої статті 169 КАС України, згідно з якою суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У той же час, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (частина третя статті 123 КАС України).

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (частина четверта статті 123 КАС України).

При цьому дії судді першої інстанції, які мають вчинятись за наслідком отриманням позовної заяви визначені в статті 171 КАС України.

За приписами частини тринадцятої статті 171 КАС України вказано, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Слід звернути увагу, що положення частини тринадцятої статті 171 КАС України кореспондується із приписами вже наведеної частини третьої статті 123 КАС України, яка, при її буквальному аналізі, вказує про обов`язок суду оцінити доводи позивача про пропуск ним строку на звернення із позовом до суду, якщо такий факт був виявлений судом після відкриття провадження у справи.

З цього слідує, що суд першої інстанції, застосовуючи частину третю статті 123 КАС України, має залишити позовну заяву без руху, надавши строк позивачу для надання заяви із вказівкою у ній підстав для поновлення пропущеного строку звернення із цим позовом до суду.

Така практика висловлена Верховним Судом у постанова від 12 березня 2021 року у справі №620/244/19.

Верховний Суд у справі №640/5645/19 (постанова від 23 вересня 2020 року) щодо застосування положень частин третьої та четвертої статті 123 КАС України, дійшов висновку, що правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі.

У постанові Верховного Суду від 26 грудня 2025 року у справі №240/32727/22 Суд виснував:

« 22.Статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача є надання можливості останньому дати змогу подати заяву про поновлення пропущеного строку в разі її неподання, або ж вказати інші причини поважності пропущеного строку, аніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними.

23. Отже, вказані правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі (частини третя та четверта статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України).

24. Аналогічні правила Кодекс адміністративного судочинства України розповсюджує й під час перегляду справи в апеляційній та касаційній інстанціях.

25. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 23.09.2020 у справі № 640/5645/19 та від 25.05.2023 у справі № 620/3811/22, на які слушно посилається позивач в обґрунтування вимог касаційної скарги.».

У постанові від 10 листопада 2022 року у справі №320/11921/20 Верховний Суд дійшов наступних висновків:

«Кодекс адміністративного судочинства України допускає ймовірність виявлення судом факту недотримання строку звернення до суду і після відкриття провадження у справі, внаслідок чого позов може бути залишений без розгляду.

Разом з цим, положення КАС України однозначно закріплюють, що у випадку встановлення судом факту пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, такій особі гарантується надання часу для подання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовом із наданням доказів поважності причин його пропуску. При цьому, забезпечення реалізації такого права не залежить від інстанції суду, який виявив факт пропуску строку, оскільки такий факт може бути виявлений не лише до відкриття провадження у справі, але й на більш пізніх стадіях судового процесу.

Колегія суддів уважає, що питання причин пропуску строку звернення до суду з позовом, у випадку, коли суд встановив, що такий пропущено позивачем, в обов`язковому порядку має бути з`ясовано судом. У будь-якому випадку позивач має бути обізнаний про виникнення у суду питання щодо дотримання ним строку звернення до суду з позовом задля забезпечення реальної можливості спростувати факт пропуску строку або довести наявність підстав для його поновлення».

У цій справі представником позивачки зазначено, що строк звернення не пропущений (позов подано 24 серпня 2024 року), оскільки оскаржене рішення отримано 22 березня 2024 року.

11 вересня 2024 року суд першої інстанції відкрив провадження у справі, зазначивши, що підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті у справі не встановлено.

У подальшому відповідач надав суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позивачем пропущено строк, передбачений ст. 123 КАС України.

Представником позивачки надано заперечення на таку заяву, у якому висловлено позицію щодо дотримання строку звернення до суду.

За результатом розгляду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, ураховуючи заперечення сторони позивача, суд першої інстанції постановив оскаржену ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Отже, матеріалами справи встановлено, що суд першої інстанції не надав можливості позивачці скористатися правом повторно подати заяву/клопотання, у якій би пропонувалось вказати інші причини поважності пропуску строку звернення до суду у відповідь на заявлені відповідачем додаткові обставини.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, зазначив, що ФОП ОСОБА_1 мала можливість скористатися своїм правом та подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, проте не скористалась таким правом. Натомість тільки після отримання клопотання податкового органу про залишення позовної заяви без розгляду подано заперечення на зазначене клопотання.

Суд апеляційної інстанції виснував, що положення ст. 123 КАС України не містять обов`язку суду залишати позовну заяву без руху після відкриття провадження, у разі пропуску строку звернення до суду, після відкриття провадження по справі.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що суд першої інстанції, застосовуючи частину третю та четверту статті 123 КАС України, неправомірно залишив позовну заяву без розгляду, так як в силу частини першої зазначеної статті суд не залишив позовну заяву без руху із зазначенням недоліків, які необхідно усунути, чим не надав позивачу можливості повідомити про інші причини поважності пропуску строку на звернення до суду (аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02 липня 2024 року у справі №480/9116/23, від 04 грудня 2025 року у справі №320/6144/25).

Суд апеляційної інстанції на вказані особливості залишення без розгляду позовних заяв з підстав пропуску строку звернення до суду уваги не звернув і процесуальних порушень суду першої інстанції не виправив.

Колегія суддів не надає відповідь на всі доводи касаційної скарги , з огляду на результати касаційного перегляду.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

За таких обставин судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду цієї адміністративної справи.

З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

2. Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року - скасувати.

3. Справу №320/40240/24 направити для продовження розгляду до Київського окружного адміністративного суду.

4. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. О. Шишов

Судді І. А. Васильєва

М. М. Яковенко