Справа № 460/3272/26
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2026-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 березня 2026 року м. Рівне№460/3272/26

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Шемчук Ю.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: представник Римар С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1
про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом (з урахуванням уточнених вимог) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить суд: 1) скасувати пункт наказу командира військової частини НОМЕР_1 (Командувача оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») № 84 від 20 лютого 2026 (по особовому складу) про його призначено на посаду начальника секції цивільно-військового співробітництва штабу мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 ; 2) поновити ОСОБА_1 на посаді старшого помічника начальника оперативного відділення штабу військової частини НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_1 ; 3) стягнути моральну школу з командира Військової частини НОМЕР_1 в розмірі 500000грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_3 на посаді старшого помічника начальника оперативного відділення штабу військової частини НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_1 . 04.02.2026 позивача ознайомлено з відношенням (письмовою згодою) від військової частини НОМЕР_2 № 1962 від 04.02.2026 з пропозицією написати рапорт на переміщення на іншу нижчу посаду. 13.02.2026 позивачем подано рапорт про незгоду на переміщення. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 84 від 20.02.2026 позивача призначено на посаду начальника секції цивільно-військового співробітництва штабу мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 . Проте, згоду на переміщення на нижчу, не медичну, штабну посаду позивач не давав, тому зазначений наказ, що стосується позивача слід скасувати, оскільки він порушує права позивача. Також вважає, що його права порушені, і йому завдана неповоротна важка шкода, його авторитету та його ментальному і фізичному здоров`ю. Просить суд позовні вимоги задовольнити.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що ОСОБА_1 призначений на посаду офіцеру штабу. До переміщення він також обіймав посаду офіцера штабу. Зазначене спростовує доводи позивача що згідно довідки ВЛК він не може проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . При цьому безпосереднє призначення як однієї, так і іншої військової частини - виконання бойових завдань з метою захисту та оборони держави, її суверенітету й територіальної цілісності. Вочевидь посада офіцеру штабу, а саме начальника секції цивільно-військового співробітництва - не є бойовою, оскільки функціональні обов`язки не передбачають виконання завдань з прямого й безпосереднього вогневого контакту з ворогом. НОМЕР_5 окрема механізована бригада ЗСУ, в яку переміщено позивача, як одна із новосформованих бригад потребувала комплектування досвідченими та підготовленими кадрами, зокрема та в першу чергу офіцерським складом, з тим щоб в найкоротший строк почати виконувати завдання за призначенням. Набір таких досвідчених офіцерів міг здійснюватися в т. ч. з інших військових частин. Вбачається що план-переміщення підготовлений, підписаний та поданий командиром військової частини НОМЕР_3 , тобто військової частини в якій проходив військову службу ОСОБА_1 до переміщення його наказом командувача ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Причини, за яких позивач був включений до плану-переміщення своїм командиром оперативному командуванню « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не відомі, проте останній допускає, що необхідність такого кроку пояснювалося бажанням підсилити новостворену бригаду досвідченим офіцером. Таким чином на момент розгляду командувачем матеріалів щодо переміщення ОСОБА_1 , у нього були план-переміщення від його попередньої військової частини, а також згода на призначення від майбутньої військової частини. Будь-які інші документи, з яких би вбачалася непогодження ОСОБА_1 з таким переміщенням, причин такого непогодження, до оперативного командування на момент прийняття оскаржуваного наказу не надходили. Разом з тим п. 257. Положення передбачено можливість під час особливого періоду, яким в т. ч. є воєнний стан, призначення військовослужбовців на рівнозначні або нижчі посади без його згоди, внаслідок службової необхідності, яка визначається відповідним командиром та за відсутності випадків, передбачених п.112 цього Положення. На підставі викладеного вважає доводи, обґрунтування й вимоги позовної заяви безпідставними, а оскаржуваний наказ про переміщення таким, що відповідає законодавству України. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив в якій зазначає, що позивач закінчив Харківський державний медичний університет та здобув військову спеціальність ВОС - 9029003 (організація та надання стоматологічної допомоги). Ніколи не проходив службу на посадах цивільно-військового співробітництва, ВОС 3930003, відповідної освіти та досвіду роботи не має за відповідною військово-обліковою спеціальністю. Є набутий досвід за ВОС - 0210003 (Бойове застосування механізованих з`єднань, військових частин і підрозділів), на посаді з цією військово-обліковою спеціальністю служив у військової частини НОМЕР_3 . Згоду на переміщення на нижчу, не медичну, штабну посаду позивач не давав. Відповідно довідки ВЛК №1371 від 4 липні 2024 року позивач придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, начальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Штаб мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 не відноситься до жодного з перерахованих підрозділів, і згідно стану свого здоров`я він не може проходити службу в штабі мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 без власної згоди, а згоду він не давав. Просить позов задовольнити.

Позовна заява надійшла до суду 23.02.2026.

Одночасно із позовом надійшло клопотання про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 23.02.2026 у забезпеченні позову відмовлено.

Ухвалою суду від 24.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

25.02.2026 надійшла заява про уточнення позовних вимог.

02.03.2026 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 03.03.2026 клопотання Військової частини НОМЕР_1 про перехід до розгляду справи №460/3272/26 за правилами загального позовного провадження задоволено. Вирішено перейти до розгляду справи № 460/3272/26 за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 16.03.2026 о 09:00 год.

Ухвалою суду від 06.03.2026 клопотання ОСОБА_1 про участь в адміністративній справі № 460/3272/26 в режимі відеоконференції задоволено. Викликано в підготовче засідання, призначене в адміністративній справі № 460/3272/26 на 16.03.2026 о 09:00 год., ОСОБА_1 в режимі відеконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Ухвалою суду від 16.03.2026, постановленою без оформлення окремого документа закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 18.03.2026.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, визначених у позовній заяві та відповіді на відзив. Додатково звернув увагу на вимоги абзацу 3 пункту 4.1. розділу IV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженої Наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за № 438/16454.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позицію, викладену у відзиві на позов з тих же доводів та аргументів.

Заслухавши учасників справи, з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_3 на посаді старшого помічника начальника оперативного відділення штабу військової частини НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_1 .

04.02.2026 командування військової частини НОМЕР_2 надало військовій частині НОМЕР_3 погодження стосовно позитивного розгляду кандидатури майора ОСОБА_1 , що проходить службу у в/ч НОМЕР_6 на посаді Старший помічник начальника відділення оперативного відділення штабу військової частини, для переміщення на вакантну посаду Начальника секції цивільно-військового сівробітництва штабу мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 Оперативного Командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України, ВОС- НОМЕР_7 , військове звання за штатом «Капітан», за тарифним розрядом 17. Просить розглянути дане питання та при позитивному рішенні - клопотати перед вищим командуванням щодо переміщення майора ОСОБА_1 на зазначену посаду.

Як стверджує позивач, 04.02.2026 його ознайомлено з відношенням (письмовою згодою) від військової частини НОМЕР_2 № 1962 від 04.02.2026 з пропозицією написати рапорт на переміщення на іншу нижчу посаду.

09.02.2026 військовою частиною НОМЕР_3 направлено командиру військової частини НОМЕР_4 (через управління персоналу штабу) План переміщення осіб офіцерського складу на посади номенклатури призначення командира військової частини НОМЕР_4 та рекомендаційний лист командира військової частини НОМЕР_2 від 04.02.2026 № 1962.

13.02.2026 позивачем подано рапорт командиру військової частини НОМЕР_3 про незгоду на своє переміщення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 84 від 20.02.2026, відповідно до пунктів 82, 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, позивача звільнено із займаної посади та призначено на посаду начальника секції цивільно-військового співробітництва штабу мотопіхотного батальйону НОМЕР_5 окремої механізованої бригади, ВОС 3930003. Також цим наказом зазначено, що позивач призначається на посаду, передбачену штатом воєнного часу, у зв`язку із введенням правового режиму воєнного стану з шпк «майор» на шпк «капітан».

Не погоджуючись із прийнятим наказом, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи дану справу та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Положенням статті 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає, зокрема: прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби.

Приписами статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з частинами п`ятою, сьомою статті 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військові посади, передбачені штатами воєнного часу, при переведенні Збройних Сил України, інших військових формувань, Служби безпеки України та розвідувальних органів України на організацію і штати воєнного часу укомплектовуються військовослужбовцями, резервістами або військовозобов`язаними.

Порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.

За змістом пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008) встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання підполковника (капітана 2 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Приписами підпункту 1 пункту 81 Положення № 1153/2008 встановлено, що призначення на посади здійснюється: військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової військової служби) - Міністром оборони України та посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців (далі - номенклатура посад), яка затверджується Міністром оборони України.

Відповідно до підпункту 3 пункту 82 Положення № 1153/2008 призначення військовослужбовців на нижчі посади здійснюється:

у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;

за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування;

за віком або сімейними обставинами - на особисте прохання;

у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності - у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;

у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України;

у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;

вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах та за відсутності рівнозначних посад;

за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені первинні військові звання офіцерського, сержантського і старшинського складу) на нижчу на один ступінь посаду - на підставі рішення посадової особи відповідно до номенклатури посад.

Підпункт 6 пункту 82 Положення № 1153/2008 передбачає, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється також у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану.

Відповідно до пункту 83 Положення № 1153/2008 військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби, рівня їх професійної компетентності, особистих якостей і досягнень та відповідності характеристикам посад, визначених Міністерством оборони України. У разі коли є потреба призначення військовослужбовців на посади за новою спеціальністю, їх призначенню на ці посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка). Для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду.

Приписами пункту 83-1 Положення № 1153/2008 визначено, що не допускається призначення, у тому числі в період дії воєнного стану, осіб, які мають зазначену в підпункті 7 пункту 50 цього Положення вищу освіту (крім випадків, коли таке призначення відбувається за власним бажанням), на військові посади: безпосередньо не пов`язані з наданням медичної, фармацевтичної, реабілітаційної допомоги (медичною службою); для зайняття яких вимагається нижчий, ніж наявний у особи, рівень освіти та кваліфікації.

В свою чергу, підпунктом 7 пункту 50 Положення № 1153/2008 встановлено, що військове звання молодшого лейтенанта присвоюється: військовослужбовцям рядового складу, сержантського та старшинського складу, які під час дії воєнного стану проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або військову службу за контрактом, та які:

мають вищу освіту ступеня магістра медичного або фармацевтичного спрямування чи прирівняну до неї згідно з підпунктом 2 пункту 2 розділу XV Закону України "Про вищу освіту" вищу освіту медичного або фармацевтичного спрямування та сертифікат лікаря-спеціаліста або фармацевта-спеціаліста, з одночасним призначенням на посади офіцерського складу за медичними або фармацевтичними напрямами діяльності з урахуванням потреби в офіцерах відповідних спеціальностей, з подальшим проходженням військової підготовки за програмою підготовки офіцерів медичної служби тактичного рівня (у разі якщо такі особи не проходили військової підготовки громадян України за програмою підготовки офіцерів запасу медичної служби);

мають вищу освіту ступеня магістра за спеціальністю "Психологія" або прирівняну до неї згідно з підпунктом 2 пункту 2 розділу XV Закону України "Про вищу освіту" вищу освіту за спеціальністю "Психологія", пройшли (у разі потреби) курс військової підготовки за напрямом, що відповідає профілю службової діяльності, з одночасним призначенням на посади офіцерського складу за психологічними напрямами діяльності з урахуванням потреби в офіцерах такої спеціальності;

мають вищу освіту ступеня магістра за спеціальностями "Технології медичної діагностики та лікування" (спеціалізація "Протезування-ортезування"), "Терапія та реабілітація", "Біомедична інженерія" (освітня програма з технологій протезно-ортопедичних виробів) чи прирівняну до неї згідно з підпунктом 2 пункту 2 розділу XV Закону України "Про вищу освіту" вищу освіту за зазначеними спеціальностями або мають вищу освіту та пройшли післядипломне навчання на циклах спеціалізації "Ерготерапія", "Протезування-ортезування", "Терапія мови і мовлення", "Фізична терапія", пройшли (у разі потреби) курс військової підготовки за напрямом, що відповідає профілю службової діяльності, з одночасним призначенням на посади офіцерського складу за реабілітаційними (у тому числі з протезування-ортезування, надання медичних виробів, забезпечення допоміжними засобами реабілітації) напрямами діяльності з урахуванням потреби в офіцерах відповідних спеціальностей.

Пунктом 85 Положення № 1153/2008 передбачено, що просування по службі військовослужбовців здійснюється за рейтинговим принципом та за умови перебування військовослужбовців у резерві або на конкурсній основі на посади науково-педагогічних (наукових) працівників та керівників закладів культури, які належать до базової мережі закладів культури загальнодержавного рівня.

Порядок формування та використання резерву визначається Міністерством оборони України.

Відповідно до пункту 87 Положення № 1153/2008 особи офіцерського складу, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, у порядку просування по службі можуть бути переміщені на вищу посаду, якщо вони вислужили встановлені Міністерством оборони України строки перебування на попередній посаді.

Разом з тим абзацом 2 пункту 257 Положення № 1153/2008 передбачено, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

В свою чергу, пунктом 112 цього Положення передбачено, що військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.

Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:

неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;

потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що Положенням № 1153/2008 чітко врегульовано, що військовослужбовець може бути переміщений для доукомплектування Збройних Сил України на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої без його згоди, крім випадків, визначених пунктом 112 Положення № 1153/2008.

Водночас в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення.

Предметом спору у цій справі є наказ командувача військ Оперативного Командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 20.02.2026 № 84 про звільнення позивача із займаної посади старшого помічника начальника оперативного відділення штабу військової частини НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_1 та призначення на нижчу посаду з шпк «майор» на шпк «капітан» начальника секції цивільно-військового співробітництва штабу мотопіхотного батальйону НОМЕР_5 окремої механізованої бригади, ВОС 3930003.

Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, дія воєнного стану продовжена.

Отже, починаючи з 24 лютого 2022 року та дотепер в Україні триває воєнний стан, період дії якого у розумінні Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про оборону України», є особливим періодом.

Таким чином, період дії воєнного стану або дії рішення про мобілізацію (крім цільової) є особливим періодом, який передбачає перехід Збройних Сил України та інших військових формувань на штати воєнного стану, які передбачають заміщення воєнних посад.

Повертаючись до обставин цієї справи варто нагадати, що в якості підстави для увільнення позивача від займаної посади і призначення його на іншу посаду, у спірному наказі зазначено пункти 82 та 257 Положення № 1153/2008.

Як уже зазначалось, абзацом 2 пункту 257 Положення № 1153/2008 передбачено, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Так, у переліку винятків перераховано такі випадки як:

неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;

потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

Отже, в особливий період для доукомплектування Збройних Сил України переміщення військовослужбовця здійснюється у зв`язку зі службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

Суд зазначає, що підставою переміщення позивача є доукомплектування Збройних Сил України, позаяк, як стверджує відповідач, НОМЕР_5 окрема механізована бригада ЗСУ, є однією із новосформованих бригад та потребувала комплектування досвідченими та підготовленими кадрами, зокрема та в першу чергу офіцерським складом, з тим щоб в найкоротший строк почати виконувати завдання за призначенням. Набір таких досвідчених офіцерів міг здійснюватися в т. ч. з інших військових частин.

А враховуючи, що відповідно до пункту 257 Положення № 1153/2008, для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, то призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

При цьому, позивач не обґрунтовує жодної обставини, передбаченої пунктом 112 Положення № 1153/2008, що виключала б можливість переведення позивача на посаду без надання згоди та яка існувала на час видання оскаржуваного наказу.

Також суд звертає увагу, що до повноважень суду не належить надання оцінки доцільності звільнення та призначення на іншу посаду військовослужбовців, тим більше під час дії особливого періоду та правового режиму воєнного стану в Україні, адже доцільність перебування військовослужбовця на конкретній посаді, необхідність його переміщення з метою потреби доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду відноситься виключно до компетенції військового керівництва, а не суду.

Щодо посилання позивача на довідку ВЛК № 1371 від 4 липні 2024 року, в якій зазначено, що позивач придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, начальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, а штаб мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 не відноситься до жодного з перерахованих підрозділів, і згідно стану свого здоров`я він не може проходити службу в штабі мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 без власної згоди, то такі посилання судом до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Відповідно до абзаців першого, третього пункту 22.10 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, постанова ВЛК про ступінь придатності військовослужбовця до військової служби чинна протягом 12 місяців з моменту проведення медичного огляду.

Якщо постанова ВЛК не реалізована та в стані здоров`я оглянутого, незалежно від терміну, за його заявою або висновками лікарів закладів охорони здоров`я (установ) виникли зміни, то проводиться повторний медичний огляд.

Як наведено вище по тексту, довідка ВЛК № 1371 видана 04.07.2024 і станом на час прийняття спірного наказу пройшло більше 12 місяців, а іншої довідки відповідачу не надавалось.

Окрім того, як стверджує відповідач, військова частина НОМЕР_3 - НОМЕР_8 окрема важка механізована бригада, в якій проходив військову службу ОСОБА_1 до переміщення; військова частина НОМЕР_2 - НОМЕР_5 окрема механізована бригада, в яку переміщено позивача; військова частина НОМЕР_4 - НОМЕР_9 армійський корпус, який підпорядковується військовій частині НОМЕР_1 - оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Суд зауважує, що позивач призначений на посаду офіцеру штабу і до переміщення він також обіймав посаду офіцера штабу.

Зазначене спростовує доводи позивача що згідно довідки ВЛК він не може проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Крім того, як зазначив відповідач, посада начальника секції цивільно-військового співробітництва не є бойовою, оскільки функціональні обов`язки не передбачають виконання завдань з прямого й безпосереднього вогневого контакту з ворогом.

Також суд вважає, що позивач не позбавлений права повторно пройти ВЛК та за наявності відповідних підстав, подати рапорт позивачу про переміщення на іншу відповідну посаду чи звільнення з військової служби.

За наведених обставин такі посилання позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо посилань позивача на вимоги абзацу 3 пункту 4.1. розділу IV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженої Наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за № 438/16454.

Так, відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (із змінами і доповненнями) та Указу Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», Наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за № 438/16454 затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Інструкція № 170).

За змістом абзацу 3 пункту 4.1. розділу IV Інструкції № 170, військовослужбовці, резервісти та військовозобов`язані, які мають вищу освіту ступеня магістра медичного, фармацевтичного спрямування або за спеціальностями "Психологія", "Технології медичної діагностики та лікування" (спеціалізація "Протезування-ортезування"), "Терапія та реабілітація", "Біомедична інженерія" (освітня програма з технологій протезно-ортопедичних виробів) чи прирівняну до неї згідно з підпунктом 2 пункту 2 розділу XV Закону України «Про вищу освіту» вищу освіту медичного, фармацевтичного спрямування, або за зазначеними спеціальностями, а також які мають вищу освіту та пройшли післядипломне навчання на циклах спеціалізації «Ерготерапія», «Протезування-ортезування», «Терапія мови і мовлення», «Фізична терапія», пройшли (у разі потреби) курс військової підготовки за напрямом, що відповідає профілю службової діяльності, призначаються на військові посади виключно, які безпосередньо пов`язані з наданням медичної, фармацевтичної, реабілітаційної допомоги (медичною службою), психологічними напрямами діяльності, зайняття яких вимагає не нижчий, ніж наявний у них рівень освіти та кваліфікації (крім випадків, коли таке призначення відбувається за власним бажанням).

Варто нагадати, що пунктом 83-1 Положення № 1153/2008 визначено, що не допускається призначення, у тому числі в період дії воєнного стану, осіб, які мають зазначену в підпункті 7 пункту 50 цього Положення вищу освіту (крім випадків, коли таке призначення відбувається за власним бажанням), на військові посади: безпосередньо не пов`язані з наданням медичної, фармацевтичної, реабілітаційної допомоги (медичною службою); для зайняття яких вимагається нижчий, ніж наявний у особи, рівень освіти та кваліфікації.

В свою чергу, підпунктом 7 пункту 50 Положення № 1153/2008 встановлено, що військове звання молодшого лейтенанта присвоюється: військовослужбовцям рядового складу, сержантського та старшинського складу, які під час дії воєнного стану проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або військову службу за контрактом, та які:

мають вищу освіту ступеня магістра медичного або фармацевтичного спрямування чи прирівняну до неї згідно з підпунктом 2 пункту 2 розділу XV Закону України "Про вищу освіту" вищу освіту медичного або фармацевтичного спрямування та сертифікат лікаря-спеціаліста або фармацевта-спеціаліста, з одночасним призначенням на посади офіцерського складу за медичними або фармацевтичними напрямами діяльності з урахуванням потреби в офіцерах відповідних спеціальностей, з подальшим проходженням військової підготовки за програмою підготовки офіцерів медичної служби тактичного рівня (у разі якщо такі особи не проходили військової підготовки громадян України за програмою підготовки офіцерів запасу медичної служби);

мають вищу освіту ступеня магістра за спеціальністю "Психологія" або прирівняну до неї згідно з підпунктом 2 пункту 2 розділу XV Закону України "Про вищу освіту" вищу освіту за спеціальністю "Психологія", пройшли (у разі потреби) курс військової підготовки за напрямом, що відповідає профілю службової діяльності, з одночасним призначенням на посади офіцерського складу за психологічними напрямами діяльності з урахуванням потреби в офіцерах такої спеціальності;

мають вищу освіту ступеня магістра за спеціальностями "Технології медичної діагностики та лікування" (спеціалізація "Протезування-ортезування"), "Терапія та реабілітація", "Біомедична інженерія" (освітня програма з технологій протезно-ортопедичних виробів) чи прирівняну до неї згідно з підпунктом 2 пункту 2 розділу XV Закону України "Про вищу освіту" вищу освіту за зазначеними спеціальностями або мають вищу освіту та пройшли післядипломне навчання на циклах спеціалізації "Ерготерапія", "Протезування-ортезування", "Терапія мови і мовлення", "Фізична терапія", пройшли (у разі потреби) курс військової підготовки за напрямом, що відповідає профілю службової діяльності, з одночасним призначенням на посади офіцерського складу за реабілітаційними (у тому числі з протезування-ортезування, надання медичних виробів, забезпечення допоміжними засобами реабілітації) напрямами діяльності з урахуванням потреби в офіцерах відповідних спеціальностей.

Таким чином, оскільки Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджена на виконання, зокрема, Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, то абзац 3 пункту 4.1. розділу IV Інструкції № 170 стосується виконання саме пункту 83-1 Положення № 1153/2008.

Матеріалами справи стверджується, що позивач закінчив Харківський державний медичний університет та здобув спеціальність лікар-стоматолог. Його військово-облікова спеціальність «Організація та надання стоматологічної допомоги».

Військове звання позивача «майор», отже до позивача не застосовується пункт 83-1 Положення № 1153/2008.

Крім того, як встановлено судом та не заперечується позивачем, протягом, зокрема, останнього року позивач перебував на посаді, не пов`язаній з медичною службою, а саме наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 23.11.2025 № 179, позивач призначений на посаду старшого помічника начальника оперативного відділення штабу військової частини НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_1 .

За такого правового врегулювання та обставин справи, переміщення позивача узгоджується з положеннями пункту 257 та пункту 82 Положення № 1153/2008, з яких висновується, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період призначення військовослужбовців на посади здійснюється у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану. Тому спірний наказ відповідача є правомірним та скасуванню не підлягає, відповідно в цій частині у задоволенні позову слід відмовити.

Позовні вимоги щодо поновлення на посаді та стягнення моральної шкоди, є похідними від первинної вимоги, в задоволенні якої відмовлено, у зв`язку з чим також не підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач в повній мірі довів правомірність свого рішення у спірних правовідносинах, з урахуванням вимог, встановлених ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України, натомість доводи та аргументи позивача не відповідають обставинам справи, тому позовні вимоги позивача задоволенню не належать.

Правові підстави для відшкодування судового збору у порядку ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення моральної шкоди, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_10 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_11 )

Повний текст рішення складений 18 березня 2026 року.

Суддя Т.О. Комшелюк