Справа № 140/15505/25
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року ЛуцькСправа № 140/15505/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Волинській області до Дочірнього підприємства «Флора» Товариства з обмеженою відповідальністю "Синеоко" про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області, контролюючий орган, позивач) звернулося із позовом до Дочірнього підприємства «Флора» Товариства з обмеженою відповідальністю "Синеоко" (далі ДП «Флора» ТОВ «Синеоко», відповідач) про стягнення податкового боргу в сумі 193 239,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення статей 16, 36, 38 Податкового кодексу України (далі - ПК України) за відповідачем рахується податковий борг: по орендній платі з юридичних осіб (з врахуванням переплати в сумі 606,07 грн), який виник внаслідок поданої декларації (розрахунку) № 12038275 від 19.02.2020 в сумі 8844.03 грн по терміну сплати 30.03.2020, 29.06.2020, 30.06.2020, 30.07.2020, 31.08.2020, 30.09.2020, 30.10.2020, 30.11.2020, 30.12.2020 в сумі 8844,06 грн по терміну сплати 01.02.2021, донараховано штрафну санкцію, згідно податкових повідомлені-рішень №7 від 01.12.2023 в сумі 1020 грн, №4 від 21.07.2025 в сумі 680,00 грн; податок на прибуток підприємств, який сплачують інші підприємства в сумі 340,00 грн, який виник внаслідок донарахування штрафної санкції, згідно податкового повідомлення-рішення № 00/3446/1807 від 30.09.2022 в сумі 340,00 грн; податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі в сумі 103 384,69 грн (з врахуванням наявної переплати в сумі 986,95 грн), який виник внаслідок поданої декларації (розрахунок) №12024086 від 19.02.2020 в сумі 11 434.26 грн по терміну сплати 29.04.2020, 29.07.2020, 29.10.2020 в сумі 11 434,28 грн по терміну сплати 29.01.2021, №1083991 від 20.02.2021 в сумі 15 271,50 грн по терміну сплати 29.04.2021, 29.07.2021, 29.10.2021, 31.01.2022 зменшено платником податкове зобов`язання, згідно поданої уточнюючої декларації (розрахунку) № 20586583 від 30.04.2020 в сумі 3811,42 грн. Крім того донараховано штрафну санкцію, згідно податкових повідомлень-рішень № від 01.12.2023 в сумі 680,00 грн №4 від 21.07.2025 в сумі 680,00 грн.

З метою погашення відповідачем податкового боргу була сформована та надіслана податкова вимога від 14.05.2020 №29085-53, однак податковий борг не був погашений.

З огляду на зазначене, контролюючий орган просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі (арк. спр. 1-2).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній адміністративній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 48).

Копія вказаної ухвали була надіслана відповідачу рекомендованою кореспонденцією за адресою місця реєстрації Волинська область, селище Шацьк, вулиця Героїв України, будинок 66, що зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте поштове відправлення було повернуте на адресу суду із відміткою відділення поштового зв`язку по причині повернення «за закінченням терміну зберігання».

Пунктом 5 частини шостої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до частини другої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Водночас до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду 22.04.2021 у справі № 0840/3762/18, від 12.08.2020 у справі № 520/1066/2020.

Отже, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі від 16.12.2024 не була вручена відповідачу з незалежних від суду причин. Відтак у силу вимог пункту 5 частини шостої статті 251 КАС України слід вважати, що копія ухвали про відкриття провадження у справі вручена відповідачу належним чином.

Проте, у встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Згідно із частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи те, що відповідач пред`явлені позовні вимоги не оспорив, відзив на позов та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у встановлений судом строк не подав, тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Суд, перевіривши доводи позивача у заяві по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Згідно довідкою про наявність боргу по платежах до бюджету, наданого позивачем, за відповідачем станом на 28.11.2025 рахувалась заборгованість за: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму 103 384,69 грн; орендна плата з юридичних осіб 89 534,26 грн та податок на прибуток приватних підприємств, який сплачуються інші підприємства у розмірі 320,29 грн (арк. спр. 3).

Відповідно до розрахунку податкового боргу по платежах до бюджету (арк. спр. 12-13), даний борг виник:

податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму 103 384,69 грн згідно поданої декларації (розрахунок) №12024086 від 19.02.2020 в сумі 11 434.26 грн по терміну сплати 29.04.2020, 29.07.2020, 29.10.2020 в сумі 11 434,28 грн по терміну сплати 29.01.2021, №1083991 від 20.02.2021 в сумі 15 271,50 грн по терміну сплати 29.04.2021, 29.07.2021, 29.10.2021, 31.01.2022 зменшено платником податкове зобов`язання, згідно поданої уточнюючої декларації (розрахунку) № 20586583 від 30.04.2020 в сумі 3811,42 грн. Крім того донараховано штрафну санкцію, згідно податкових повідомлень-рішень № від 01.12.2023 в сумі 680,00 грн №4 від 21.07.2025 в сумі 680,00 грн. Також була наявна переплата в сумі 986,95 грн;

орендна плата з юридичних осіб (з врахуванням переплати в сумі 606,07 грн), який виник внаслідок поданої декларації (розрахунку) № 12038275 від 19.02.2020 в сумі 8844.03 грн по терміну сплати 30.03.2020, 29.06.2020, 30.06.2020, 30.07.2020, 31.08.2020, 30.09.2020, 30.10.2020, 30.11.2020, 30.12.2020 в сумі 8844,06 грн по терміну сплати 01.02.2021, донараховано штрафну санкцію, згідно податкових повідомлені-рішень №7 від 01.12.2023 в сумі 1020 грн, №4 від 21.07.2025 в сумі 680,00 грн;

податок на прибуток приватних підприємств, який сплачуються інші підприємства який виник внаслідок донарахування штрафної санкції, згідно податкового повідомлення-рішення № 00/3446/1807 від 30.09.2022 в сумі 340,00 грн та наявної переплати у розмірі 19,71 грн (арк. спр. 4-11, 32-43).

Вказана обставина контролюючим органом також підтверджується інтегрованою карткою платника податків за відповідними платежами (арк. спр. 16-31).

У зв`язку із виникненням податкового боргу у ДП «Флора» ТОВ «Синеоко», контролюючим органом винесено та надіслано відповідачу податкову вимогу від 14.05.2020 №29085-53 (арк. спр. 14), яка повернулась за відсутністю адресата за вказаною адресою (арк. спр. 15).

З метою стягнення наявної заборгованості, ГУ ДПС у Волинській області, керуючись підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20, пунктом 95.3 статті 95 ПК України, звернулось із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачений обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені ПК України, законами з питань митної справи.

За приписами підпункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Так, як вище встановлено судом, податковий борг в результаті самостійного нарахованого платником податків грошового зобов`язання за податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності).

Щодо податкових повідомлень-рішень рішень № від 01.12.2023; №4 від 21.07.2025; №7 від 01.12.2023; №4 від 21.07.2025; № 00/3446/1807 від 30.09.2022 суд зауважує, що в судовому порядку такі, станом на день розгляду справи, відповідачем не оскаржувались. Доказів протилежного суду не надано.

Таким чином, грошове зобов`язання визначені такими податковими повідомленнями-рішеннями є узгодженим.

Згідно пункту 54.1. статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями пункту 285.1 статті 285 ПК України визначено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Згідно із пунктом 285.2 статті 285 ПК України базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

У відповідності до пункту 286.2 статті 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році. (пункт 287.1 статті 287 ПК України).

За приписами підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

З врахуванням викладеного несплачені у встановлені законодавством строки суми податкового зобов`язання набули статусу податкового боргу.

Згідно пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків..

З метою погашення податкового боргу ГУ ДПС у Волинській області сформувало податкову вимогу форми «Ю» 14.05.2020 №29085-53 на суму 14 873,85 грн, яка була надіслана відповідачу податкова вимога на її податкову адресу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, була повернена за відсутністю адресата за вказаною адресою (арк. спр. 15).

Як обумовлено пунктом 42.5 статті 42 ПК України, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Податковим кодексом України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95).

Пунктом 95.3. статті 95 ПК України визначено, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.4 статті 95 ПК України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Механізм стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1244 «Деякі питання реалізації статті 95 ПК України», яким затверджено Порядок стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу (далі Порядок №1244).

Згідно з пунктом 2 Порядку №1244 вилучення готівки у платника податків у рахунок погашення його податкового боргу здійснюється працівниками контролюючого органу з урахуванням вимог пунктів 95.2 - 95.5 статті 95 ПК України.

У випадках, передбачених пунктами 95.2 - 95.4 статті 95 ПК України, рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про погашення усієї суми податкового боргу видається за формою згідно з додатком 1 на підставі рішення суду про стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Тому, відсутність на момент звернення із позовом до суду у відповідача відкритих рахунків у банках та банківських установах, не є перешкодою для реалізації контролюючим органом, передбачених статтею 20 ПК України, повноважень щодо звернення до суду із позовом про стягнення з платника податкового боргу.

Таким чином, за відповідачем обліковується податковий борг в загальній сумі 193 239,24 грн, доказів сплати даної суми відповідач суду не надав, а вжиті контролюючим органом заходи не призвели до його погашення, тому адміністративний позов належить задовольнити шляхом прийняття рішення про стягнення в дохід Державного бюджету України з банківських рахунків ДП «Флора» ТОВ «Синеоко» суми податкового боргу.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 243-246, 255, 257, 262, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ідентифікаційний код юридичної особи 44106679) до Дочірнього підприємства «Флора» Товариства з обмеженою відповідальністю "Синеоко" (44000, Волинська область, Ковельський район, селище Шацьк, вулиця Героїв України, будинок 66, ідентифікаційний код юридичної особи 32729416) про стягнення податкового боргу задовольнити повністю.

Стягнути податковий борг з Дочірнього підприємства «Флора» Товариства з обмеженою відповідальністю "Синеоко" в сумі 193 239,24 грн (сто дев`яносто три тисячі двісті тридцять дев`ять гривень 24 копійки) шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Смокович