Справа № 465/11726/25
Суддя: Величко О. В.
Дата ухвалення: 2026-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

18.03.2026 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Величко О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, третя особа поліцейський 4 батальйону 2 роти 2 взводу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Дзюнька Павло Іванович, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 17.11.2025 року серії ЕГА № 1919264, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд із позовною заявою про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 17.11.2025 року серії ЕГА № 1919264, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.182 КУпАП.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 13.01.2026 року визнано неповажними наведені позивачем причини пропуску звернення до суду, вищезазначений адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків (подання заяви з вказівкою інших підстав для поновлення позивачу строку на звернення до адміністративного суду).

Зазначена ухвала суду направлялася позивачу на адресу, вказану ним в позовній заяві, а саме: м. Львів, вул. Стрийська, 45А/121. Конверт із ухвалою повернуто на адресу суду із зазначенням «адресат відсутній».

Разом із тим, вимоги ухвали про залишення без руху позовної заяви у встановлений судом строк позивачем не виконані. Будь-яких матеріалів на виконання вищевказаної ухвали стороною позивача не надано, зокрема, не подано заяви з викладенням підстав для поновлення процесуального строку на звернення до адміністративного суду, відмінних від тих, що наведені у позовній заяві і які вже визнані судом неповажними.

Таким чином, позивач та його представник не продемонстрували свого бажання, щоб ініційований ними судовий процес набув належної процесуальної форми та розпочався на підставі належно оформлених матеріалів позовної заяви, що в даному випадку вимагає активної процесуальної поведінки саме від позивача, якому ухвалою судді про залишення позовної заяви без руху вказано на дефекти поданої до суду позовної заяви і необхідність усунення виявлених недоліків такої для відкриття провадження у справі.

Врахуванню також підлягає те, що Європейський суд з прав людини, практика якого в силу вимог ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою до застосування, у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що "право на суд" та "право на доступ до суду" не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише таким способом та до такої міри, що не порушують зміст цих прав (пункт 59 рішення "Де Жуфр де ла Прадель проти Франції", пункт 28 рішення "Станєв проти Болгарії"). Тобто, реалізація права на суд однією зі сторін спору має відбуватись таким чином, щоб не порушувати права іншої сторони.

З огляду на викладене можна зробити висновок, що позивач, будучи ініціатором судового розгляду справи, в першу чергу має активно, використовувати власні процесуальні права, тобто здійснювати їх з метою, з якою такі права були надані. При цьому, визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді адміністративної справи.

Крім викладеного, суд також враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 18.12.2019 року у справі №9901/949/18, відповідно до якого в аспекті наведеного суд першої інстанції зазначив, що у розумінні КАС України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду. Як ініціатор судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. При цьому, визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді адміністративної справи.

Подібні за змістом висновки зроблено Верховним Судом у схожій ситуації. Так, Верховний Суд наголосив, що загальнообов`язкові процесуальні правила статті 205 КАС України є свого роду формою реалізації гарантій особи (кожного) на звернення до суду за захистом свого порушеного права чи обмеження свобод. У них іманентно презюмується, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права, відповідно до принципів верховенство права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності і відкритості судового процесу, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, буде активним учасником судового провадження, зможе безпосередньо чи опосередковано через свого представника отримати судовий захист свого права. Правила цієї статті встановлюють умови та підстави, які спрямовані не те, щоб учасники судового процесу й, зокрема, суд не могли свавільно обмежити право особи на судовий розгляд справи по суті заявлених вимог через ухвалення будь-якого виду судового рішення, що припинить провадження у справі. Водночас правила цієї статті прописують наслідки та умови, які можуть настати для особи, яка не дотримується правил (процесу) судового провадження. Частина п`ята цієї статті сконструйована таким чином, що дає суду можливість не розглядати позовну заяву особи і повернути її без розгляду її автору, що має вигляд застосування до особи, яка ініціювала позовне провадження, своєрідної форми відповідальності за дії, пов`язані з неявкою на засідання суду. Логіка цих норм така, що якщо позивач не постав перед судом і не переконав його у тому, що відповідач щодо нього чинив протиправно чи незаконно, то тоді такими діями він фактично сигналізує про свою нехіть до спору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі №9901/949/18).

А тому, у зв`язку з невиконанням позивачем ухвали суду про залишення позовної заяви без руху суддя приходить до переконання, що позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно з ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, та з урахуванням недоліків, вказаних в ухвалі суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. 169 КАС України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, третя особа поліцейський 4 батальйону 2 роти 2 взводу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Дзюнька Павло Іванович, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 17.11.2025 року серії ЕГА № 1919264 - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Величко О.В.