Справа № 280/7489/25
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 березня 2026 року

м. Київ

справа №280/7489/25

адміністративне провадження № К/990/7974/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Жука А.В.,

суддів Білак М.В., Уханенка С.А.,

перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року та ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2026 року

у справі №280/7489/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року позовні вимоги задоволено частково:

- визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 складових грошового забезпечення за періоди з 17 травня 2022 року по 19 травня 2023 року (включно) шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 за період з 17 травня 2022 року по 19 травня 2023 року (включно) грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення) з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, а саме: встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 17 травня 2022 року по 31 грудня 2022 року; встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року, згідно з додатками до Постанови №704, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15 січня 2004 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з указаним рішенням Військова частина НОМЕР_1 звернулась із апеляційною скаргою до Третього апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 09 січня 2026 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без руху.

Скаржнику надано десятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання до суду документа про сплату судового збору у встановленому законом розмірі.

Копію указаної ухвали доставлено до електронного кабінету скаржника у підсистемі «Електронний суд» 09 січня 2026 року о 18:40 год.

На виконання вимог указаної ухвали відповідач направив до суду клопотання, у якому просив звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про звільнення від сплати судового збору; апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

Суд апеляційної інстанції констатував, що обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють державний орган від обов`язку своєчасної сплати судового збору.

З огляду на викладене, у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

Не погоджуючись із указаної ухвалою суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Суд зазначає таке.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Водночас, відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

За такого правового врегулювання та обставин справи оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Оскаржуючи ухвалу суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги, відповідач не зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Доводи відповідача, викладені у касаційній скарзі, зводяться виключно до незгоди з ухвалою суду апеляційної інстанції.

Як зазначено вище, з оскаржуваного судового рішення установлено, що ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 09 січня 2026 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без руху.

Скаржнику надано десятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання до суду документа про сплату судового збору у встановленому законом розмірі.

Копію указаної ухвали доставлено до електронного кабінету скаржника у підсистемі «Електронний суд» 09 січня 2026 року о 18:40 год.

На виконання вимог указаної ухвали відповідач направив до суду клопотання, у якому просив звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про звільнення від сплати судового збору та ухвалою від 27 січня 2026 року повернув апеляційну скаргу особі, яка її подала.

У тексті касаційної скарги скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував, що у відповідача були відсутні кошти для сплати судового збору, а також не взято до уваги, що скаржник залучений до заходів захисту Держави.

Водночас, скаржником не надано доказів подання суду апеляційної інстанції доказів наведених обґрунтувань, а Судом не установлено, що суд апеляційної інстанції не надав їм належної оцінки.

Так, зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права та не викликають сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Суд наголошує, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, установленому законом.

Таким чином, аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Щодо оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року у цій справі Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

З аналізу наведеної норми права вбачається, що касаційному оскарженню підлягають рішення суду першої інстанції лише після їх перегляду апеляційною інстанцією. У цій справі ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2026 року повернуто апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року.

З огляду на викладене, з урахуванням пункту 1 частини першої статті 333 КАС України, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Підсумовуючи Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись частинами першою, третьою статті 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року та ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2026 року у справі №280/7489/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук

М.В. Білак

С.А. Уханенко

Судді Верховного Суду