Справа № 640/2846/20
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 рокусправа № 640/2846/20
м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Чижової Наталії Анатоліївни до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу-

ВСТАНОВИВ:

Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чижова Наталія Анатоліївна звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом, в якому просить визнати протиправним і скасувати наказ Мін`юсту від 15.11.2019 № 3537/5 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно".

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем порушено порядок проведення перевірки, а саме, позивачку не повідомлено про проведення камеральної перевірки і не надіслано наказ Мін`юсту від 15.10.2019 № 3641/7 "Про проведення моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань". Саму перевірку проведено поверхнево, не витребувано у державного реєстратора копій документів у паперовій формі. Рішення, прийняте за наслідками проведеної перевірки не містить будь-яких мотивів чи обґрунтувань блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно саме на один рік.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.02.2020 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Законом України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 № 2825-IX (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ліквідації або припинення роботи адміністративного суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи адміністративного суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом (пункт 3 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX).

Разом з цим, на виконання вимог Закону України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ (далі - Закон) та визначає порядок передачі нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративних судових справ іншим окружним адміністративним судам України наказом ДСА України від 16.09.2024 № 399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі Порядок № 399).

Пунктами 4-7 Порядку № 399 визначено, що на розгляд та вирішення судам підлягають передачі судові справи, які нерозглянуті ОАСК та передані до КОАС, але до набрання чинності Законом, не розподілені між суддями. Матеріали щодо розгляду та вирішення окремих процесуальних питань у межах нерозглянутих судових справ підлягають передачі до судів, визначених у результаті автоматизованого розподілу судових справ між судами, проведеного відповідно до правил, установлених цим Порядком. Судові справи, вказані у переліку, які підлягають передачі судам, мають бути зареєстровані в базі даних. Перелік складається відповідальною особою протягом семи робочих днів після опублікування цього Порядку за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку, та формується в електронній формі із застосуванням КЕП.

Відповідно до п. 19 Порядку № 399 відповідальною особою протягом семи робочих днів після отримання результатів автоматизованого розподілу судових справ на підставі протоколу формується перелік судових справ у електронній формі із застосуванням КЕП за формою, визначеною у додатку 3 до Порядку, про визначені суди із зазначенням єдиних унікальних номерів судових справ.

Згідно з Додатком 3 до пункту 19 Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва" справу № 640/2846/20 визначено розглядати Львівському окружному адміністративному суду.

Матеріали адміністративної справи надійшли до суду 27.02.2025 за вх. № 16812 та за результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями таку передано для розгляду судді Львівського окружного адміністративного суду Качур Роксолані Петрівні.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28.02.2025 справу прийнято до провадження та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 17.03.2025 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідач подав суду відзив на позов, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив. Вказав, що на виконання підпункту 3 пункту 6 Порядку № 990 на офіційному сайті Міністерства юстиції України 17.10.2019 опубліковано Наказ "Про проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Чижової Наталії Анатоліївни" від 15.10.2019 № 3641/7. Дана інформація є відкритою та загальнодоступною за посиланням. Також листом від 17.10.2019 № 8726/19.3.2/34-19 Міністерством юстиції України скеровано позивачці Наказ від 15.10.2019 № 3641/7 "Про проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Чижової Наталії Анатоліївни". Щодо витребування паперових носіїв документів вказав, що вимагати та витребовувати від суб`єктів державної реєстрації пояснень це не є обов`язок Міністерства юстиції України, а лише право і застосовується останнє у разі необхідності. По суті встановлених порушень вказав, що позивачкою порушено вимоги статей 3, 10, 18, 23, 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та пунктів Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127. Щодо доводів позивачки про те, що наказ Міністерства юстиції України не є мотивованим, вказав, що законодавець пунктом 6 Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 990 визначив, що рішення Міністерства юстиції України приймається у формі наказу на підставі довідки комісії за результатами проведення камеральної перевірки, в якій викладено усі підстави і мотиви, що слугували прийняттю такого рішення При цьому у довідці викладено зміст порушень та норми законодавства, що були порушені приватним нотаріусом. Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, вивчив матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 1255/7к від 10.04.2019 Про проведення моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань наказано провести моніторинг реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з дати набрання чинності цим наказом у термін до 04.10.2019 відповідно до доданого переліку.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 15.10.2019 № 3641/7 "Про проведення моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Чижової Наталії Анатоліївни" проведено перевірку дотримання законодавства щодо проведення реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр прав) державним реєстратором приватним нотаріусом Чижовою Н.А.

Міністерством юстиції України на підставі довідки від 30.10.2019 прийнято рішення про тимчасове блокування доступу до державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Чижової Наталії Анатоліївни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 1 (один) рік у формі наказу № 3537/5 від 15.11.2019.

Позивачка не погоджується з рішення Міністерства юстиції України, вважає його необґрунтованим, тому звернулася до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (далі Закон № 1952-IV) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Відповідно до статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру; камеральна перевірка - перевірка, що проводиться у приміщенні Міністерства юстиції України виключно на підставі даних Державного реєстру прав.

Положеннями статті 10 Закону № 1952-IV визначено, що державним реєстратором є нотаріус.

Згідно частини 1 статті 371 Закону № 1952-IV контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав. За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав. У разі якщо в результаті проведеної перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав виявлено прийняття такими державними реєстраторами чи суб`єктами державної реєстрації прав рішень з порушенням законів, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, Міністерство юстиції України вживає заходів до негайного повідомлення про це відповідних правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів, а також заінтересованих осіб.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 371 Закону № 1952-IV за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав.

Порядок здійснення контролю, проведення камеральних перевірок, під час здійснення контролю та проведення перевірок, критерії, за якими здійснюється моніторинг, критерії, за якими визначається ступінь відповідальності за відповідні порушення, допущені в сфері державної реєстрації, визначаються Кабінетом Міністрів України (частина 4 статті 371 Закону № 1952-IV).

Постановою КМУ від 21 грудня 2016 р. № 990 затверджено Порядок здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, який визначає процедуру здійснення Мін`юстом контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - сфера державної реєстрації), критерії, за якими здійснюється моніторинг реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та визначається ступінь відповідальності за порушення у сфері державної реєстрації.

Дія цього Порядку не поширюється на розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту, що здійснюється відповідно до статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Відповідно до пункту 4 Порядку № 990 моніторинг реєстраційних дій проводиться на підставі відомостей реєстрів за допомогою програмних засобів їх ведення за такими критеріями: порушення строків, визначених Законами; проведення реєстраційних дій в неробочий час; відсутність у реєстрах електронних копій документів, поданих для державної реєстрації, виготовлених шляхом їх сканування ; проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень; скасування (видалення) записів з реєстрів; державні реєстратори та/або суб`єкти державної реєстрації, визначені Мін`юстом.

Абзацами першим-другим пункту 5 Порядку № 990 передбачено, що за результатами моніторингу реєстраційних дій складається відповідний акт в письмовій формі, який засвідчується підписом посадової особи Мін`юсту, що проводила такий моніторинг.

У разі виявлення на підставі акта моніторингу реєстраційних дій порушень порядку державної реєстрації проводиться камеральна перевірка державних реєстраторів та/ або суб`єктів державної реєстрації.

Пунктом 6 Порядку № 990 зазначено, камеральна перевірка проводиться на підставі наказу Мін`юсту, яким утворюється комісія у складі не менше ніж трьох посадових осіб Мін`юсту. Камеральна перевірка проводиться у строк, що не перевищує 14 робочих днів.

Абзацом першим пункту 9 Порядку № 990 встановлено, що результати камеральної перевірки оформляються довідкою, яка підписується усіма членами комісії.

У довідці про проведення камеральної перевірки зазначаються: дата проведення камеральної перевірки (число, місяць, рік); прізвище, ім`я та по батькові посадових осіб Мін`юсту, що проводили камеральну перевірку; підстава проведення камеральної перевірки; опис виявлених порушень порядку державної реєстрації (з посиланням на відповідні акти законодавства) із зазначенням підтвердних документів чи відомостей з реєстрів; пропозиції стосовно змісту рішення за результатами проведеної камеральної перевірки.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 990 за результатами проведеної камеральної перевірки Мін`юст на підставі довідки комісії приймає мотивоване рішення відповідно до Законів у формі наказу.

Як слідує з матеріалів справи, на підставі наказу Міністерства юстиції України від 10.04.2019 №1255/7 "Про проведення моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань" приватного нотаріуса Чижову Н.А. включено до переліку осіб, щодо яких проводиться моніторинг На підставі акта за результатами проведення моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав приватного нотаріуса Чижової Н.А. від 12.09.2019 (далі Акт від 12.09.2019), наказом Мін`юсту 15.10.2019 № 3641/7 "Про проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Чижової Наталії Анатоліївни" призначено камеральну перевірку вищезазначеного приватного нотаріуса (далі Наказ № 3641/7).

За результатами проведеної камеральної перевірки у Державному реєстрі прав державного реєстратора приватного нотаріуса Чижової Н.А., Комісією виявлено порушення у сфері державної реєстрації прав та складено Довідку від 30.10.2019 (далі Довідка).

На підставі встановлених порушень, зазначених у Довідці, Міністерством юстиції України прийнято рішення у формі наказу від 15.11.2019 № 3537/5 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно", яким тимчасово блоковано доступ до Державного реєстру прав строком на 1 (один) рік (далі Наказ №3537/5, оскаржуваний наказ).

Щодо доводів позивачки про порушення процедури під час проведення перевірки суд вказує таке.

Згідно з абзацом третім пункту 6 Порядку № 990 наказ Мін`юсту про проведення камеральної перевірки в обов`язковому порядку розміщується на офіційному веб-сайті. Відповідно до пункту 7 Порядку № 990 копія наказу Мін`юсту про проведення камеральної перевірки надсилається протягом трьох робочих днів з дня його прийняття разом із супровідним листом державному реєстратору та/або суб`єкту державної реєстрації.

На виконання вищевказаних вимог Порядку № 990, копію наказу від 15.10.2019 № 3641/7 «Про проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Чижової Наталії Анатоліївни» відповідачем направлено позивачці супровідним листом Міністерства юстиції України від 17.10.2019 № 8720/19.3.2/34-19 за допомогою поштового оператора АТ «Укрпошта» (простим листом), що підтверджується фіскальним чеком № ПН 55 (а.с. 36-40).

Також Наказ № 3641/7 було оприлюднено на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України, з ним можна було ознайомитись за посиланням: https://minjust.gov.ua/news/acts/nakazpro-provedennya-kameralnoi-perevirki-u derjavnomu-reestri-rechovih-prav-na-neruhome-mayno-derjavnogo-reestratora-privatnogo notariusa-harkivskogo-miskogo-notarialnogo-okrugu-chijovoi-natalii-anatoliivni.

Зважаючи на те, що копію наказу від 15.10.2019 № 3641/7 "Про проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Чижової Наталії Анатоліївни" відповідачем скеровано позивачці, а також вказаний наказ оприлюднено на офіційному веб-сайті, суд відхиляє доводи позивачки про неналежне її повідомлення про проведення перевірки.

Щодо доводів позивачки про поверхневе проведення перевірки суд вказує на таке.

Як вказує позивачка, комісією, яка проводила камеральну перевірку досліджувались виключно електронні копії документів, на підставі яких проводилась реєстраційна дія. Копії документів у паперовій формі, а також письмові пояснення позивача не витребовувалися, всупереч нормам Порядку № 990. Також зазначає, що у зв`язку з технічними несправностями нею не були долучені електронні копії окремих документів.

Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 10 Закону до повноважень державного реєстратора належить, виготовлення електронних копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщення їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав).

Частиною першою статті 18 Закону передбачено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав ; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Статтею 20 Закону передбачено особливості подання заяви та документів у сфері державної реєстрації прав. Так, згідно абзацу другого частини п`ятої вказаної статті Закону з оригіналів документів чи відповідно оформлених копій документів у випадку, передбаченому абзацом другим частини першої цієї статті, поданих для проведення реєстраційних дій, виготовляються електронні копії шляхом сканування, що долучаються до заяви, зареєстрованої у Державному реєстрі прав.

Відповідно до пункту 16-18 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 1141 (у редакції, чинній на момент проведення перевірки) виготовлення електронних копій документів у сфері державної реєстрації прав, поданих у паперовій формі, здійснюється шляхом їх сканування.

Пунктом 8 Порядку № 990 визначено, що під час проведення камеральної перевірки комісія має право: ознайомлюватися з електронними копіями документів, на підставі яких проводилися реєстраційні дії та які розміщені у реєстрах, а також з документами, створеними за допомогою програмних засобів ведення реєстрів; витребувати у суб`єкта державної реєстрації, що забезпечує зберігання реєстраційних справ, у державного реєстратора копії документів в паперовій формі, відомості про які містяться в реєстрах, проте відсутні виготовлені шляхом сканування електронні копії таких документів у реєстрах; вимагати від державних реєстраторів, уповноважених осіб суб`єктів державної реєстрації надання пояснень.

Отже, чинним законодавством не передбачено обов`язку витребування Міністерством юстиції України при проведенні камеральної перевірки паперового варіанту реєстраційної справи, а лише право, у разі такої необхідності.

Суд звертає увагу, що камеральна перевірка це перевірка, що проводиться у приміщенні Міністерства юстиції України виключно на підставі даних Державного реєстру прав (пункт 10 частини першої статті 2 Закону).

Під час проведення камеральної перевірки, Комісія використовує відомості, що містяться в Державному реєстрі прав в електронній формі.

Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Порядку № 990 моніторинг реєстраційних дій проводиться на підставі відомостей реєстрів за допомогою програмних засобів їх ведення, зокрема за таким критерієм як відсутність у реєстрах електронних копій документів, поданих для державної реєстрації, виготовлених шляхом їх сканування.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що камеральна перевірка проводиться на підставі даних Державного реєстру прав, а позивачка в свою чергу зобов`язана у разі наявності документів, поданих у паперовій формі сканувати їх та долучити до реєстраційної справи в електронному вигляді до прийняття рішення.

Доводи позивачки про технічну несправність, яка перешкодила їй долучити окремі документи до заяви спростовуються тим, що комісія встановила наявні сканкопії таких документів в Державному реєстрі.

Враховуючи наведене суд вважає, що доводи позивачки в цій частині не заслуговують на увагу.

Щодо порушень, виявлених під час проведення перевірки суд вказує таке.

Згідно Довідки за результатами камеральної перевірки від 30.10.2019 виявлено такі порушення вимог законодавства у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав.

Державний реєстр прав єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Пунктом 4 частини першої статті 3 Закону визначено, що однією із загальних засад державної реєстрації прав є внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених Законом.

Відповідно до частини третьої статті 10 Закону державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства , а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень , зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Частиною першою статті 18 Закону передбачено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Частиною четвертою статті 18 Закону передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Абзацом першим пункту 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (у редакції, чинній на момент проведення реєстраційних дій) (далі Порядок № 1127), розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства , відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви , державній реєстрації прав. зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів.

Державний реєстратор у разі наявності у нього паперових носіїв інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації) використовує також відомості, які містяться на відповідних носіях інформації.

Згідно з пунктом 4 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 (у редакції, чинній на момент проведення реєстраційних цій) (далі Порядок № 1141), ведення Державного реєстру прав здійснюється за допомогою технічних і програмних засобів, які забезпечують: автоматичне формування та присвоєння реєстраційного номера об`єкта нерухомого майна, реєстраційного номера заяви, номера запису, індексного номера рішення, інформації та витягів з Державного реєстру прав тощо; формування заяв, рішень, інформації та витягу з Державного реєстру прав з накладенням у випадках, передбачених законодавством, кваліфікованого електронного підпису державним реєстратором чи уповноваженою особою суб`єкта державної реєстрації прав; захист відомостей, що містяться у Державному реєстрі прав, від несанкціонованих дій; оновлення, архівування та відновлення відомостей, внесених до Державного реєстру прав, їх пошук; документальне відтворення процедури державної реєстрації прав.

Відповідно до пункту 40 Порядку № 1127 державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону та цим Порядком.

Згідно з пунктом 61 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

3 вищевказаного слідує, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктам оціночної діяльності.

Перевіркою встановлено, що 02.10.2018 до приватного нотаріуса Чижової Н.А. звернувся ОСОБА_2 із заявою про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 (далі квартира АДРЕСА_2 ), зареєстрованою у базі даних заяв Державного реєстру прав за № 30424645 (далі заява № 30424645). Разом із заявою подано: договір відступлення (купівлі-продажу) права вимоги за іпотечним договором 014/1600/74/90005/1 від 01.08.2007, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Коссе Л.М. за реєстровим №2737, який посвідчив 29.08.2018 приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Д`яченко В.Є. (далі приватний нотаріус Д`яченко В.Є.) за реєстровим № 207 (далі договір відступлення прав № 207).

Відповідно до даних Державного реєстру прав реєстраційні дії щодо зміни іпотекодержателя на підставі договору відступлення прав № 207 здійснені 29.08.2018 приватним нотаріусом Д`яченком В.Є. у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном (запис про іпотеку № 27651338) у спеціальному розділі (пункт 4 частини третьої статті 13 Закону).

За результатами розгляду заяви № 30424645 приватним нотаріусом Чижовою Н.А. 03.10.2018 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 43315471, на підставі якого у Державному реєстрі прав відкрито розділ № 101 та зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 (запис про право власності № 28205008).

Згідно відомостей Державного реєстру прав Комісією встановлено, що заявником не подано, а приватним нотаріусом Чижовою Н.А. не витребувано договір іпотеки, посвідченого 01.08.2007 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Коссе Л.М. за реєстровим № 273; копії письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30 денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя.

Пунктом 1 частини першої статті 23 Закону встановлено, що розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинена державним реєстратором у разі подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством.

Відповідач вважає, що з огляду на викладене, приватний нотаріус Чижова Н.А. зобов`язана була зупинити розгляд заяви з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 23 Закону, оскільки для державної реєстрації прав не було подано весь пакет документів, передбачених чинним законодавством.

Отже, приватним нотаріусом Чижовою Н.А. порушено вимоги статей 3, 10, 18, 23, 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та пунктів 12, 14, 61 Порядку № 1127, оскільки проведено реєстраційні дії без подання належного обсягу документів.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з доводами відповідача про встановлені порушення позивачкою вимог законодавства при вчиненні нею реєстраційних дій, а тому в цій частині доводи позивачки суд відхиляє.

Щодо доводів позивачки про те, що оскаржене рішення відповідача невмотивоване та необґрунтоване суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 10 Порядку № 990 за результатами проведеної камеральної перевірки Мін`юст на підставі довідки комісії приймає мотивоване рішення відповідно до Законів у формі наказу.

За результатами камеральної перевірки у Державному реєстрі прав державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Чижової Н.А., Комісією було складено Довідку, в якій вказано про факти виявлених порушень у сфері державної реєстрації прав вимог статей 3, 10, 18, 23, 27 Закону та пунктів 12, 14, 61 Порядку № 1127, оскільки проведено реєстраційні дії без подання належного обсягу документів.

На підставі встановлених порушень, відповідачем прийнято рішення у формі наказу від 15.11.2019 № 3537/5 про тимчасове блокування доступу позивачці до Державного реєстру прав строком на 1 (один) рік.

Зі замісту Наказу № 3537/5 слідує, що підставою його винесення була Довідка від 30.10.2019, яка містить детальний опис порушень законодавства.

Суд звертає увагу, що законодавством не передбачено прямої вимоги зазначення мотивів встановлених порушень у рішенні уповноваженого органу за результатами проведення камеральної перевірки.

Проте, Довідка за результатами камеральної перевірки, на підставі якої приймається рішення, має містити мотиви її прийняття, із посиланням на норми чинного законодавства, оскільки така Довідка дає змогу Міністерству юстиції прийняти обґрунтоване рішення.

Оскільки, Довідка містить мотиви та обґрунтування прийняття вказаного рішення, суд не погоджується з доводами позивачки про невмотивованість оскаржуваного наказу.

Вказане підтверджується висновком Верховного Суду викладеного у постанові від 27.01.2023 у справі № 380/25365/21 та від 29.08.2022 у справі №160/4731/20.

Отже, Довідка за результатами перевірки має обов`язковий характер для ухвалення рішення Міністерством юстиції про притягнення державного реєстратора до відповідальності.

Щодо доводів позивачки про відсутність мотивів та обґрунтувань блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно саме на один рік суд вказує на таке.

Відповідно до частини другої статті 371 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про: тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав; анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав; притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав; направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; направлення на обов`язкове підвищення кваліфікації державного реєстратора, крім нотаріусів, які здійснюють державну реєстрацію прав відповідно до покладених на них законом обов`язків.

Тимчасове блокування доступу до реєстрів є контрольною функцією, яка застосовується виключно у випадку вчинення державними реєстраторами порушень в процесі вчинення реєстраційних дій.

Блокування доступу передбачає тимчасове позбавлення державного реєстратора прав користувача Державного реєстру прав, які поновлюються після закінчення строку блокування, визначеного Міністерством юстиції України.

Тобто, вжиті рішенням Відповідача заходи блокування доступу до Державного реєстру прав за своєю природою є тимчасовим заходом, який після закінчення строку, на який їх було вжито, вичерпує свою дію і автоматично розблоковує діяльність позивача.

Тимчасове блокування доступу до реєстру є найлегшою із передбачених Законом санкцій.

Зважаючи на встановлені відповідачем факти порушень у сфері державної реєстрації, які полягають у проведенні державної реєстрації права власності за відсутності документів, що підтверджують таке право, суд погоджується з відповідачем про застосування до приватного нотаріуса Чижової Н.А. заходів реагування у вигляді тимчасового блокування доступу до Державного реєстру прав строком на 1 (один) рік.

При цьому суд вказує, що право вибору стягнення за порушення порядку державної реєстрації належить органу контролю Мін`юсту та відноситься до його дискреційних повноважень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного Наказу №3537/5, відповідач діяв у межах та у спосіб передбачений законодавством, оскільки вказане вище рішення обґрунтовано прийнято на підставі Довідки про результати камеральної перевірки.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.01.2019 у справі № 820/5866/17.

Оскільки Довідка від 30.10.2019 містить мотиви та обґрунтування прийняття рішення щодо тимчасового блокування доступу до Державного реєстру прав приватному нотаріусу Чижовій Н.А., то Наказ № 3537/5 є вмотивованим, тому доводи позивачки суд відхиляє.

З огляду на встановлені обставини оскаржуваний наказ прийнятий в межах наданих законом повноважень, обґрунтовано, розсудливо та пропорційно, тому суд дійшов висновку, що спірний наказ Міністерства юстиції України відповідає вимогам законодавства і підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що, в свою чергу, у даному випадку було належним чином доведено представником Міністерства юстиції України при розгляді цієї справи.

Оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов є не обґрунтованим, а тому у його задоволенні необхідно відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України повернення судових витрат позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову не передбачено.

Керуючись ст. ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 264, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати не стягувати.

Позивачка: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чижова Наталія Анатоліївна ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Міністерство юстиції України (01001 м. Київ вулиця Архітектора Городецького будинок 3, )

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Качур Р.П.