Справа № 420/6381/25
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/6381/25

Перша інстанція суддя Радчук А.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Крусяна А.В., Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, а саме:

- визнання протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фону України в Луганській області від 12 лютого 2025 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 період роботи з 03 липня 1981 року по 14 жовтня 1982 року у Будівельному управлінні № 449 треста Мосінженербуд;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фону України в Луганській області від 12 лютого 2025 року №27 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 03 липня 1981 року по 14 жовтня 1982 року у Будівельному управлінні № 449 треста Мосінжбуд та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05 лютого 2025 року про призначення пенсії за віком.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що пенсійним органом у межах спірних правовідносин правомірно відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком, так як позивач не має необхідної кількості страхованого стажу для призначення пенсії.

При цьому, спірний період роботи позивача у Будівельному управлінні № 449 тресту Мосінжбуд, що відображений у трудовій книжці позивача, не підлягає включенню до трудового стажу останнього, оскільки запис про звільнення позивача не завірений печаткою підприємства.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05 лютого 2025 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто ГУ ПФУ в Луганській області та прийнято рішення №27 від 12 лютого 2025 року про відмову в призначенні пенсії.

Підставою для відмови визначено відсутність необхідних 30 років страхового стажу.

При цьому, до страхового стажу не зараховано період роботи з 03 липня 1981 року по 14 жовтня 1982 року, згідно записів трудової книжки від 06 липня 1981 року серії НОМЕР_1 , оскільки запис про звільнення з роботи не засвідчено печаткою підприємства.

Не погодившись з відмовою у зарахуванні оскаржуваного періоду до страхового стажу при призначенні пенсії та відмовою у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог, так як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності оскаржуваного рішення, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Згідно ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При цьому, Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Згідно п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Згідно п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Між тим, Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58.

Згідно п. 2.4 Інструкції № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується « 05.01.1993».

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності рішення пенсійного органу про відмову у призначенні позивачу пенсії по віку, що прийнято у зв`язку з неможливістю підтвердження частини страхового стажу позивача на підставі наданої ним трудової книжки.

Між тим, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, у межах доводів та вимог апеляційної скарги пенсійного органу, а також надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії по віку за ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Між тим, на переконання пенсійного органу, позивач не мав необхідної кількості страхового стажу для призначення пенсії на момент його звернення.

Так, пенсійним органом не зараховано до страхового стажу період роботи позивача у Будівельному управлінні № 449 тресту Мосінжбуд, що тривав з 03 липня 1981 року по 14 жовтня 1982 року, згідно записів трудової книжки від 06 липня 1981 року, серії НОМЕР_1 , оскільки запис про звільнення з роботи не засвідчено печаткою підприємства.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що з трудової книжки позивач серії НОМЕР_1 вбачається, що згідно запису № 2 позивача 03 липня 1981 року прийнято слюсарем-вентиляційником 3-го розряду до Будівельного управління №449 тресту Мосінжбуд (підстава - наказ № 72 від 06 липня 1981 року); згідно запису № 3 позивача 14 жовтня 1982 року звільнено у зв`язку з призовом у радянську армію ст. 29 п. 3 КзПП РСФСР (підстава - наказ № 135 від 14 жовтня 1982 року).

При цьому, дійсно, запис про звільнення позивача не засвідчено печаткою підприємства.

В даному випадку, на переконання пенсійного органу, відповідна обставина унеможливлює врахування вказаного періоду роботи до страхового стажу позивача.

Між тим, колегія суддів зазначає, що особа не може нести негативних наслідків у вигляді позбавлення конституційного права на отримання пенсії у зв`язку з наявності недоліків у заповненій трудовій книжці, так як підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не обов`язкове дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

В даному випадку, зазначений висновок колегії суддів відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена в постанові Верховного Суду від 04 липня 2023 року (справа № 580/4012/19).

Аналогічним чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що саме на роботодавця, а не на працівника, покладено обов`язок з належного заповнення трудової книжки та внесення до неї інформації.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зарахування зазначеного періоду роботи до страхового стажу позивача, а як наслідок колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність повторного розгляду поданої позивачем заяви та додатково наданих документів.

При цьому, судом першої інстанції не допущено порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи, а як наслідок прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року залишити без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді А.В. Крусян О.А. Шевчук