Справа № 400/15184/23
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 р. № 400/15184/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомФермерського господарства «КОРМИШКІН», вул. Виноградна, 22, м. Снігурівка, Баштанський район, Миколаївська область, 57301,
до відповідачаШироківської сільської територіальної громади, вул. Шкільна, 1, с. Широке, Баштанський район, Миколаївська область, 57320,
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «КОРМИШКІН» (далі - позивач) до Широківсьої сільської територіальної громади (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Широківської сільської територіальної громадищодо не розгляду по суті заяви Фермерського господарства «КОРМИШКІН» від 12.06.2023 та 28.09.2023 за вих.№ 28/09/2023 про застосування податкової пільги з податку на нерухоме майно на період воєнного стану;

- зобов`язати Широківську сільську територіальну громадурозглянути заяви Фермерського господарства «КОРМИШКІН» від 12.06.2023 та 28.09.2023 за вих.№ 28/09/2023 про застосування податкової пільги з податку на нерухоме майно на період воєнного стану та надати повну та обґрунтовану відповідь по суті поставлених питань, відповідно до ст. 15 Закону України «Про звернення громадян».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що 28.09.2023 року позивач звернувся з заявою до відповідача щодо прийняття рішення щодо встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів, оскільки земельні ділянки Фермерському господарству «КОРМИШКІН» розташовані в межах Широківської сільської територіальної громади. Однак, у встановлений Законом України «Про звернення громадян» строк відповідач не надав відповіді, не прийняв жодного рішення щодо заяви позивача. Таку бездіяльність позивач вважає протиправною.

Ухвалою від 20.12.2023 року суд відкрив провадженн я у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку ст. 262 КАС України.

Від відповідача до суду відзив на позовну заяву не надходив.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Фермерське господарство «КОРМИШКІН» зареєстровано як юридична особа, про що свідчить запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 02.03.2017 номер запису: 0001012.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності Позивача визначено КВЕД 01:11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Відповідно до ст. 15 Податкового кодексу України, позивач є платником податків.

Позивач знаходиться та здійснює господарську діяльність на земельних ділянках сільськогосподарського призначення, що перебувають у тимчасовому користуванні у Позивача, в межах території Снігурівської міської територіальної громади.

12.06.2023 Позивачем направлено до Широківської сільської територіальної громади та Баштанської районної військової адміністрації заяву про визнання земельних ділянок з переліченими вище кадастровими номерами непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами та прийняти рішення про встановлення Фермерському господарству «КОРМИШКІН» податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів.

Листом Баштанської районної військової адміністрації від 04.07.2023 за № 998-02-15 повідомлено, про необхідність звернутись до Широківської сільської територіальної громади з приводу прийняття рішення щодо встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів, оскільки земельні ділянки Фермерському господарству «КОРМИШКІН» розташовані в межах Широківської сільської територіальної громади.

28.09.2023 за вих.№ 28/09/2023 Позивачем повторно направлено до Широківської сільської територіальної громадизаяву про визнання земельних ділянок з переліченими вище кадастровими номерами непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами та прийняти рішення про встановлення Фермерському господарству «КОРМИШКІН» податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів.

На час звернення до суду позивач не отримав жодного рішення (відмова або надання податкової пільги) на свою заяву від відповідача.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, посилаючись на порушення ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» щодо розгляду поданих товариством клопотань, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР регулюються питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ст. 3 Закону України «Про звернення громадян», під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

У свою чергу, заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Статтю 4 Закону України «Про звернення громадян» визначено рішення, дії (бездіяльність), які можуть бути оскаржені.

До рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:

порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);

створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;

незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Стаття 5 Закону України «Про звернення громадян» визначає вимоги до звернення.

Зокрема, звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).

Звернення може бути усним чи письмовим. Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою. Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Стаття 15 Закону України «Про звернення громадян» регламентує порядок розгляду заяв (клопотань).

Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема:

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Згідно з ч. ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Стаття 24 Закону України «Про звернення громадян» визначає, що особи, винні у порушенні цього Закону, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, передбачену законодавством України.

У даній справі позивачем оскаржується бездіяльність відповідача щодо не розгляду поданих ним заяв від 15.06.2023 року та 28.09.2023 року щодо застосування податкової пільги з податку на нерухоме майно на період воєнного стану.

Згідно ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Податковий кодекс України).

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Податкового кодексу України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Згідно п. 8.2 ст. 8 Податкового кодексу України, до загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 8.3 ст. 8 Податкового кодексу України, до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Пунктом 10.1 статті 10 Податкового кодексу України визначено, що до місцевих податків належать: податок на майно; єдиний податок.

Відповідно до п. 10.2-1 ст. 10 Податкового кодексу України, місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю, крім земельного податку за лісові землі).

Відповідно до п. 10.3 ст. 10 Податкового кодексу України, місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.

Згідно п. 265.1 ст. 265 Податкового кодексу України, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Стаття 12 Податкового кодексу України визначає повноваження Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів.

Згідно з п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» від 24.03.2022 № 2142-IX, який набув чинності 05.04.2023, доповнено пункт 12.3 статті 12 Податкового кодексу України підпунктом 12.3.8 наступного змісту:

12.3.8. На період дії воєнного чи надзвичайного стану сільські, селищні, міські ради мають право приймати рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів та податкових пільг із сплати місцевих податків та/або зборів без застосування процедур, передбачених Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". У разі введення воєнного чи надзвичайного стану в окремих місцевостях України положення цього підпункту поширюється виключно на представницькі органи територіальних громад відповідних адміністративно-територіальних одиниць, на території яких введено воєнний чи надзвичайний стан.

Предметом спору даної справи є належний розгляд відповідачем звернення позивача в межах Закону України «Про звернення громадян».

Слід зазначити, що Законом України «Про звернення громадян» передбачається право на звернення лише громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно знаходяться на території держави. Натомість юридичні особи є позбавленими загального права на звернення до органів державної влади, однак у випадках, визначених законом, вони можуть звертатися зі скаргою щодо оскарження окремих рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Окрім того, слід зазначити, що вказану заяву відповідачем повинно було розглянуто у розумні строки.

Законодавство не визнає жодних конкретних строків, які можна було б вважати розумними або нерозумними. Це питання вирішується в кожній окремій справі з урахуванням усіх особливостей та обставин.

Суд зауважує, що однією з основних функцій Комісії, згідно Положення, є виїзне комісійне обстеження земельних ділянок землевласників на предмет перевірки інформації про невикористання, встановлення факту використання або невикористання їх за цільовим призначенням в товарному сільськогосподарському виробництві заявників, фіксація (документування) результатів обстеження та розгляд матеріалів на засіданні комісії.

Строки розгляду заяви та прийняття рішення про надання пільг залежать від багатьох чинників, а саме: кількості земельних ділянок, що підлягають обстеженню, місце розташування ділянки, можливість безпечного проїзду до неї, сприятливі погодні умови, засміченість вибухонебезпечними предметами, наявність мінної небезпеки, доступу, тощо, адже надання пільги можливе тільки після встановлення факту не використання (необробітку) заявником земельної ділянки в 2023 році.

Судом встановлено, що позивач знаходиться та здійснює господарську діяльність на земельних ділянках сільськогосподарського призначення, що перебувають у тимчасовому користуванні у позивача, в межах території Широківської сільської територіальної громади.

Верховний Суд в постанові від 15 грудня 2021 року у справі № 1840/2970/18 зазначив, що одним із критеріїв оцінювання судами рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень є прийняття ними рішень обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Цей критерій відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами.

З урахуванням вказаної кількості земельних ділянок, прийняття рішення по ним потребує додаткової спеціальної перевірки на місцевості (обстеження) та вчинення низки процесуальних дій по кожній із земельних ділянок, заявлених позивачем як непридатних до використання (комісійне обстеження, фіксація, документування, засідання комісії, надання рекомендацій щодо задоволення заяви або відмови в задоволенні, прийняття розпорядження).

З`ясування цих обставин є необхідним для висновку щодо наявності чи відсутності у позивача підстав для застосування до нього пільги з податку на нерухоме майно на період воєнного стану.

Судом встановлено, позивач звернувся до відповідача 28.09.2023 року, до суду він звернувся 20.12.2023 року, тобто з моменту звернення пройшло менше трьох місяців, при цьому враховуючи вимоги Положення та кількість земельних ділянок, суд не вбачає протиправною бездіяльності з боку відповідача.

За таких обставин, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги щодо допущення протиправної бездіяльності відповідачами щодо не розгляду у строк та по суті заяв щодо застосування податкової пільги з податку на нерухоме майно на період воєнного стану, поданих позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 77, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову фермерського господарства «КОРМИШКІН» (вул. Виноградна, 22, м. Снігурівка, Баштанський район, Миколаївська область, 57301, ) до Широківської сільської територіальної громади (вул. Шкільна, 1, с. Широке, Баштанський район, Миколаївська область, 57320, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.03.2026 року.

Суддя О.В. Малих