Справа № 380/24535/25
Суддя: Кондратюк Юлія Степанівна
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Львів

16 березня 2026 рокусправа № 380/24535/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кондратюк Ю.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), у якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії за вислугою років з урахуванням 5% до грошового забезпечення, внаслідок отриманого захворювання, пов?язаного проходженням служби в органах внутрішніх справ, тобто всього у розмірі 82% відповідних сум грошового забезпечення;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016р. за вислугою років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням 5% до грошового забезпечення, внаслідок отриманого захворювання, пов?язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, тобто всього у розмірі 82% відповідних сум грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно із свідоцтва про хворобу №1032 від 22.07.1991 військово-лікарською комісією його визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час. Вважає, що у нього з 01.01.2016 виникає право на включення 5% до розрахунку уже призначеної пенсії за вислугу років, у зв?язку із чим позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії. Проте Листом від 18.07.2025 відповідач відмовив у перерахунку пенсії зазначивши, що пенсія призначена за вислугу років і, оскільки позивача звільнено зі служби в міліції, підстави для перерахунку пенсії, з урахуванням додаткових 5%, відповідно до п.»а» ст.13 Закону № 2262-ХIІ - відсутні.

Ухвалою судді від 19.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

08.01.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Звертає увагу, що за матеріалами пенсійної справи, відповідно до наказу від 09.08.1991 № 176 Управління внутрішніх справ Львівської області ОСОБА_1 звільнено в запас (за станом здоров?я) зі служби в міліції відповідно до п. «б» ст.67.

З 15.08.1991 призначено пенсію за вислугу років (29 років) в розмірі 67% грошового забезпечення.

09.04.1992 прийнято Закон-2262, який введено в дію з 01.05.1992, у зв?язку з чим приведено пенсійне забезпечення у відповідність до вимог Закону-2262.

Відповідно до п. «а» ч.1 ст. 13 Закону-2262 (в редакції станом на час прийняття Закону-2262) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення. Законом-2262 розмежовано визначення розміру пенсії в залежності від підстави звільнення «у запас (за станом здоров?я)» за вислугу 20 років - 50% грошового забезпечення чи у «відставку (за віком або через хворобу)» за вислугу 20 років - 55% грошового забезпечення.

Позивач звільнений зі служби в міліції в запас (за станом здоров?я), а не у відставку (за станом здоров?я) тому йому обраховано пенсію за вислугу 20 років - 50% + 27% (за кожний рік вислуги понад 20 років) та становить 77% грошового забезпечення.

Отже, пенсія ОСОБА_1 призначена вірно та виплачується відповідно до норм чинного законодавства.

З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон № 2262-XII).

Відповідно до Витягу з Наказу від 09.08.1991 №176 л/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ в запас через хворобу відповідно до ст. 67 п «б» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 15.08.1991.

З 15.08.1991 позивачу призначено пенсію за вислугу років (29 років) в розмірі 67% грошового забезпечення, що підтверджується висновком про призначення пенсії.

09.04.1992 прийнято Закон-2262, який введено в дію з 01.05.1992, у зв?язку з чим приведено пенсійне забезпечення у відповідність до вимог Закону-2262.

Позивачу обраховано пенсію за вислугу 20 років - 50% + 27% (за кожний рік вислуги понад 20 років) та становить 77% грошового забезпечення.

Позивач звернувся до відповідача із запитом, в якому просив перерахувати пенсію із дати оформлення, а саме: із 15.08.1991 з урахуванням 5% суми грошового забезпечення, внаслідок отриманого захворювання, пов?язаного з проходженням служби у міліції, а всього 82% сум грошового забезпечення.

Листом від 18.07.2025 відповідач повідомив, що згідно з пунктом «а» статті 12 Закону № 2262 пенсії за вислугу років призначаються, зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам. військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше.

Пенсії зазначеним особам обчислюються: за вислугу 20 років - 50 процентів а звільненим у відставку за віком або за станом здоров?я, особам, звільненим з. служби в поліції на підставі пунктів 2, З частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», звільнени и зі служби у Службі судової охорони за віком чи через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення; за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення (пункт «а» статті 13 Закону № 2262).

За матеріалами пенсійної справи позивачу з 15.08.1991 призначена пенсія за вислугу років.

Відповідно до розрахунку вислуги років від 23 серпня 1991 року, вислуга років для призначення пенсії складає 29 років 02 місяці 06 днів.

Оскільки, позивач звільнений зі служби в міліції, підстави для перерахунку пенсії з урахуванням додаткових 5 % відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 2262, відсутні.

Не погоджуючись з наведеним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Змістом спірних правовідносин є дії пенсійного органу щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії за вислугою років з урахуванням 5% до грошового забезпечення, внаслідок отриманого захворювання, пов?язаного проходженням служби в органах внутрішніх справ.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ.

За приписами п. "а" статті 12 Закону № 2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у п. "б" - "д" ст. 1-2 цього Закону, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше, за винятком осіб, зазначених у ч. 3 ст. 5 цього Закону.

Пунктом "а" частини першої статті 13 Закону №2262-XII (в редакції на час приведення пенсійного забезпечення у відповідність до вимог Закону-2262) визначено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (п. "а" ст. 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (ст.43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Відповідно позивача звільнено з органів внутрішніх справ в запас через хворобу відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Ради Міністрів СССР від 23.10.1973 № 778 (далі Положення №778).

Аналогічні за змістом норми Положенню № 778 містить Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (далі - Положення № 114).

Згідно пункту 62 Положення № 114 звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться:

а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

За змістом підпункту "б" пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.

Натомість відповідно до підпункту "б" пункту 65 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що звільнення зі служби в запас і у відставку є різними формами звільнення та пов`язані з настанням різних обставин.

Звільнення у запас через хворобу здійснюється у випадку недосягнення особою віку, встановленого Законом № 2232-XII для перебування у запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я непридатні до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатні 2-го ступеня). Натомість звільнення у відставку через хворобу здійснюється щодо осіб, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Наказу від 09.08.1991 №176 л/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ в запас через хворобу.

Враховуючи положення пункту "а" частини першої статті 13 Закону № 2262-XII, суд дійшов висновку, що позивачу, який звільнений в запас, вірно встановлено пенсію у розмірі 50 % відповідних сум грошового забезпечення, оскільки розмір 55 % грошового забезпечення при обрахуванні пенсії застосовується для осіб, які звільнені у відставку за віком або за станом здоров`я.

Крім того, внаслідок набрання чинності Законом України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580) втратив чинність Закон України «Про міліцію» та розпочато ліквідацію органів міліції.

29 грудня 2015 року набрав чинності Закон України від 23 грудня 2015 року № 900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» (далі - Закон № 900-VIII), яким, зокрема, статтю 63 Закону № 2262 доповнено новою частиною такого змісту: «Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських».

Відповідно до абзацу другого пункту 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580 за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Відповідно до п. а ст. 13 Закону №2262-XII (у редакції Закону № 580) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах, зокрема особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони, Державному бюро розслідувань та звільненим зі служби у Національному антикорупційному бюро України за віком чи через хворобу, звільненим зі служби в органах та підрозділах цивільного захисту за віком чи за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

За правилами статті 63 Закону № 2262-XII (у редакції Закону від 23.12.2015 № 900-VIII) пенсії перераховують у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Водночас з 01 січня 2016 року не відбулось підвищення чи ведення нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" внесено зміни в пункт "а" статті 13 Закону № 2262-XII та розширено коло осіб, яким призначається пенсія на підставі пункту "а" частини першої статті 13 цього Закону за рахунок осіб, звільнених зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Як вже зазначалось, позивач звільнений у запас через хворобу 15.08.1991, службу в поліції не проходив, а отже, норма статті 13, яка набрала чинності з 07.11.2015 на позивача не розповсюджується.

З огляду на зазначене передбачені статтею 63 Закону №2262-XII підстави для перерахунку раніше призначених пенсій не настали.

Такі висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 13.04.2022 у справі 0540/6069/18-а, від 05.02.2021 у справі № 1.380.2019.000262 та від 11 березня 2021 року у справі № 1.380.2019.002722.

Щодо строку звернення до суду з цим позовом, суд звертає увагу на таке.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі №510/1286/16-а дійшла висновку, що положення статті 87 Закону №1788-ХІ та статті 46 Закону №1058-ІV (щодо неможливості обмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:

1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;

2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Оскільки позовні вимоги у цій справі стосуються розміру вже нарахованих сум пенсії, суд вважає помилковим покликання відповідача про наявність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд дійшов висновку, що поведінка відповідача у спірних правовідносинах відповідає визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, тому у задоволенні позову потрібно відмовити.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Зважаючи на висновок суду про відмову в задоволенні позову, а також ураховуючи положення ст. 139 КАС України, судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 293, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів; ).

Повне рішення суду складено 16.03.2026.

Суддя Кондратюк Юлія Степанівна