Справа № 460/2783/25
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

16 березня 2026 рокуЛьвівСправа № 460/2783/25 пров. № А/857/8887/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шавеля Р. М.
суддів -Бруновської Н. В.
Хобор Р. Б.

перевіривши апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року у справі № 460/2783/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій, спонукання до вчинення,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2026 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з порушеннями строків встановлених ч.1 ст.295 Кодексу адміністративного судочинства /КАС/ України, та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявленого недоліку.

Копію зазначеної ухвали скаржник отримав 03 березня 2026 року до електронного кабінету користувача підсистеми "Електронний суд", що підвереджується довідкою Восьмого апеляційного адміністративного суду про доставку електронного листа.

На виконання ухвали суду скаржником скеровано на адресу суду апеляційної інстанції заяву про поновлення строку апеляційного оскарження, яка обґрунтована тим, що сам по собі факт технічної доставки процесуального документа до електронного кабінету не свідчить про фактичне ознайомлення учасника справи з його змістом. Електронний кабінет використовується військовою частиною для отримання значної кількості процесуальних документів у великій кількості судових справ, у яких військова частина бере участь. Водночас підсистема «Електронний суд» не забезпечує гарантованого окремого повідомлення користувача про кожен надісланий документ, а ознайомлення з такими документами залежить від своєчасного входу користувача до електронного кабінету та технічних особливостей відображення документів у системі. Фактично про наявність рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року в справі № 460/2783/25 відповідачу стало відомо лише 19 січня 2026 року після отримання адвокатського запиту. Після цього представник відповідача невідкладно ознайомився зі змістом судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Після фактичного ознайомлення з оскаржуваним рішенням апеляційну скаргу було подано у найкоротший можливий строк 03 лютого 2026 року.

Вирішуючи подану заяву, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі (п.4 ч.1 ст.299 КАС України).

Однак, зазначені апелянтом обставини не можуть бути визнані судом поважними причинами пропуску строку звернення до суду з огляду на наступне.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними та допустимими доказами.

У той же час, жодних доказів на поважність причин, які є об`єктивно непереборними, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного, в межах передбаченого Кодексом строку звернення до суду, відповідачем не представлено.

Із матеріалів справи слідує, що рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року було прийняте в порядку письмового провадження без участі учасників справи.

За правилами ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Згідно з ч.2 ст.295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Положеннями ч.5 ст.251 КАС України передбачено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення в електронній формі надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з п.5.8 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, офіційна електронна адреса - сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.

Відповідно до п.17 вказаного Положення особам, які зареєстрували Електронний кабінет в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.

Згідно інформації в комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" копія рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року була направлена ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) в електронній формі.

Зокрема, відповідно до довідки Рівненського окружного адміністративного суду копію оскаржуваного рішення було доставлено до електронного кабінету ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) 14 травня 2025 року о 11:24 год.

Відповідно до п.2 ч.6 ст.251 КАС України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Положеннями ч.6 ст.251 КАС України також передбачено, що у випадку, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Згідно інформації в комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" копію рішення суду від 14 травня 2025 року було доставлено до електронного кабінету ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) 14 травня 2025 року о 11:24 год.

Доказів, які б спростовували зазначену обставину, апелянт не надав.

Отже, днем отримання відповідачем оскаржуваного рішення є 14 травня 2025 року.

Відтак, тридцятиденний строк від 14 травня 2025 року (дня отримання оскаржуваного рішення) припадає на 13 червня 2025 року.

Разом з тим, відповідачем апеляційна скарга на вказане судове рішення була подана через підсистему "Електронний суд" 03 лютого 2026 року, тобто із значним пропуском строку на апеляційне оскарження.

При цьому, апелянт не надав жодних доказів на підтвердження збоїв у роботі підсистеми "Електронний суд" у вказаний період та не надходження у зв`язку з цим до Електронного кабінету відповідача надісланих судом документів.

Апеляційний суд зауважує, що неналежна організація трудового процесу з боку відповідальних осіб є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Оцінюючи доводи заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів також враховує, що зазначені відповідачем підстави для поновлення строку стосуються адміністративно-організаційної діяльності суб`єкта владних повноважень. Однак, будь-які обставини, які пов`язані з цією діяльністю, в тому числі, і ті, що негативно впливають на її ефективність, не можуть розцінюватися як такі, що надають підстави для застосування до суб`єкта владних повноважень режиму "послаблення" у відносинах, які прямо чи опосередковано стосуються особи без такого статусу. До таких обставин відноситься, зокрема, великий обсяг роботи. Ці обставини не надають права суб`єкту владних повноважень у довільно обраний час після спливу встановленого законом строку на апеляційне оскарження реалізовувати право на оскарження судового рішення.

Отже, покликання відповідача на наявність значного навантаження на працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) є необґрунтованими через те, що наведене не свідчить про наявність поважних причин пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження рішення у цій справі.

Також апеляційний суд враховує, що питання поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках, тим більш, якщо апеляційну скаргу подає суб`єкт владних повноважень і не наводить належного обґрунтування причин, які унеможливили подання апеляційної скарги у більш стислий строк.

Жодних причин, які б були у причинно-наслідковому зв`язку між обставиною введення воєнного стану і пропуском строку на апеляційне оскарження судового рішення, які мали місце у період з 14 травня 2025 року (дата ухвалення рішення судом першої інстанції) і до 03 лютого 2026 року (дата подання апеляційної скарги) ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) не зазначив. Доказів того, що обставина введення воєнного стану мала прямий вплив на пропуск строку ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) не надав.

Твердження відповідача про гарантоване чинним законодавством право останнього на апеляційне оскарження судового рішення суд вважає помилковим у контексті спірних правовідносин, з огляду на таке.

Відповідно до приписів ст.44 КАС України відповідач, який діє як суб`єкт владних повноважень, і має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційне оскарження судового рішення, повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання апеляційної скарги, її форми та змісту для чого, як особа, зацікавлена у її поданні, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі»).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 06 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Європейський суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом певного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Таким чином, оцінивши доводи заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, проаналізувавши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження, оскільки зазначені апелянтом обставини не підтверджені документально, не є об`єктивними та не пов`язані з дійсними істотними перешкодами для своєчасного вчинення особою процесуальних дій в конкретній справі.

Таким чином, апелянтом не виконано вимоги ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2026 року, зокрема, не наведено поважних причин значного пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому в задоволенні заяви ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити та як наслідок відмовити апелянту у відкритті апеляційного провадження у вказаній справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 298, 299, 325 КАС України

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними наведені ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року у справі № 460/2783/2 та залишити заяву про поновлення цього строку без задоволення.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року у справі № 460/2783/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій, спонукання до вчинення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор