Справа № 440/2028/25
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. ПолтаваСправа № 440/2028/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАФ Гарант" до Головного управління ДПС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення.

Позовні вимоги:

скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України у Полтавській області №1 від 10 жовтня 2024 року щодо завищення податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 833 333,00 грн.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАФ Гарант" (далі також позивач, ТОВ "ПАФ "Гарант") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Полтавській області (далі також відповідач, ГУ ДПС у Полтавській області) про скасування податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою від 19.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом. На підставі приписів частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, статей 257, 260, 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні.

Аргументи учасників справи

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що податковий орган порушив права та інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин через безпідставне зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість.

Підставою прийняття оспорюваного у справі податкового повідомлення-рішення стали висновки Акту перевірки від 11.09.2024 №12217/16-31-07-01-02/32478714 (надалі також - Акт перевірки), що складений за наслідками проведеної ГУ ДПС у Полтавській області документальної планової виїзної перевірки ТОВ "ПАФ "Гарант".

Позивач не погоджувався з висновками ГУ ДПС у Полтавській області, викладеними в Акті перевірки.

За цими висновками податковий орган стверджував, що під час вказаної податкової перевірки контролюючий орган виявив, що на бухгалтерському рахунку 631 станом на 01.01.2021 обліковується дебіторська заборгованість за попередніми оплатами за сільськогосподарську продукцію на суму 5 000 000 грн у т.ч. ПДВ 833 333,00 грн, по яким ПДВ включено до складу податкового кредиту. Ця дебіторська заборгованість на дату перевірки є простроченою та підлягала списанню, як безнадійна, а тому платник мав обов`язок відкоригувати податковий кредит на відповідні суми.

На думку позивача, твердження контролюючого органу про дату виникнення дебіторської заборгованості є помилковим і таким, що прийнято безвідносно до умов укладеного Договору між позивачем та ПП "Грейн-трейд" (постачальник).

Позивач наполягав на тому, що контролюючий орган дійшов помилкового висновку, що позивачем завищено податковий кредит з податку на додану вартість на суму 833 333,00 грн, щодо якого сплив строк позовної давності. Контролюючий орган не врахував правових норм, які регулюють строки позовної давності та визначення податкового кредиту, що призвело до незаконності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №1 від 10.10.2024.

З огляду на викладене, позивач вважав, що оскаржуване податкове повідомленнярішення, прийняте на підставі Акта перевірки від 11.09.2024 №12217/16-31-07-01-02/32478714, підлягає скасуванню в частині, що оскаржується, як таке, що не відповідає чинному законодавству, оскільки прийняте на підставі хибних висновків, до яких прийшов відповідач у ході проведення перевірки.

Відповідач, ГУ ДПС у Полтавській області, проти позову заперечував.

У відзиві на позов представник відповідача стверджував про правомірність та обґрунтованість прийнятого податкового повідомлення-рішення. Зазначав, що у разі здійснення попередньої оплати товарів/послуг, які не були поставлені в термін позовної давності, факт придбання таких товарів/послуг, як це передбачено пунктом 198.3 статті 198 розділу V ПКУ, відсутній та відповідно платник податку втрачає право на податковий кредит, попередньо сформований за операцією з придбання таких товарів/послуг.

Перевіркою досліджено та проаналізовано суб`єктність ПП "Грейн-Трейд" на відповідність визначенню, наданому статтею 55 ГКУ: можливість реалізації своєї господарської компетенції.

В ході перевірки встановлено, що від ПП "Грейн-Трейд" не було отримано товари в рахунок попередньої оплати, не відбулась друга подія, фінансово-господарська операція не закінчена.

Перевіркою встановлено факт неможливості доведення господарської операції до кінця її виконання в розумінні статті 656 ЦКУ, в якій вказано на те, що: "предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому". З 2018 року ПП "Грейн-Трейд" анульовано свідоцтво платника ПДВ, підприємство припинило подання податкової звітності, банківські рахунки закриті.

Виписані та зареєстровані податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, не є достатніми первинними документами, що дозволяють встановити дійсний рух активів у процесі їх постачання.

З огляду на вищевикладене, за відсутності здійснення ПП "Грейн-Трейд" господарської діяльності в нього відсутня можливість реалізовувати свою господарську компетенцію, а відповідно суми ПДВ, попередньо включені до складу податкового кредиту ТОВ "ПАФ "Гарант", як попередня оплата за товар, по вищезазначеним операціям, невиконаної господарської операції в повному обсязі та відповідно платник податку ТОВ "ПАФ "Гарант" втрачає право на податковий кредит.

Розглянувши подані сторонами документи, матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків.

Фактичні обставини

ГУ ДПС у Полтавській області відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, ст. 77, п.81.1 ст.81, п.82.1 ст.82, 69.35 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010 (із змінами та доповненнями) (далі ПК України), плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2024 рік, на підставі наказу ГУ ДПС у Полтавській області від 10.07.2024 № 1927-П проведено документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2021 по 31.03.2024, валютного законодавства за період з 01.01.2021 по 31.03.2024, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2021 по 31.03.2024 та іншого законодавства за період з 01.01.2021 по 31.03.2024.

За результатами перевірки складено Акт від 11.09.2024 №12217/16-31-07-01-02/32478714, згідно висновку якого, крім іншого, встановлені порушення вимог: пп. 14.1.36. п. 14.1 ст. 14, п. 192.1 ст. 192, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ПК України, зокрема за взаємовідносинами ТОВ "ПАФ "Гарант" з ПП "Грейн-Трейд" встановлено завищення податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 833 333 грн.

На підставі Акту від 20.11.2023 №11641/16-31-07-01-02/32174578 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №1 від 10.10.2024, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 833 333,00 грн.

Рішенням ДПС України від 23.12.2024 №38378/6/99-00-06-01-01-06 податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від №1 від 10.10.2024 залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Не погодившись з правомірністю зазначеного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Норми права, що підлягають застосуванню

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані положеннями Податкового кодексу України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 192.1 ст. 192 ПК України встановлено, що якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно пункту 198.2. статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Згідно пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Висновки щодо правозастосування

Судом встановлені фактичні обставини справи щодо господарських операцій, при оподаткуванні яких, на думку відповідача, платником були порушені наведені норми закону.

02.03.2017 між ТОВ "ПАФ Гарант" (Покупець) та ПП "Грейн-Трейд" (Постачальник) укладено договір поставки №1/02/03, за умовами якого, Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити Товар українського походження врожаю 2016-2017 років на умовах, зазначених у цьому договорі.

Згідно з пунктом 2.1 умов договору, строк поставки товару - не пізніше 30.10.2017.

Пунктом 5.1. умов договору передбачено, що строк дії цього договору встановлюється з дня його підписання сторонами та скріплення підписів печатками сторін і до 31.12.2017. А у випадку несвоєчасного виконання сторонами своїх договірних обов`язків - до повного виконання ними прийнятих на себе зобов`язань.

Перевіркою встановлено, що згідно даних бухгалтерського обліку ТОВ "ПАФ Гарант" по бухгалтерському рахунку 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" станом на 01.01.2021 та 31.03.2024 обліковується дебіторська заборгованість за попередніми оплатами за с/г продукцію на суму 5 000 000 грн з ПДВ, які включено до складу податкового кредиту по взаємовідносинам з ПП "Грейн-Трейд" (зміна назви - ПП "Діавел" податковий номер 41096380).

В акті перевірки зазначено, що відповідно до картки рахунка 631 вищевказана заборгованість виникла у березні 2017 року /том І, а.с. 31/.

Попередня оплата за соняшник здійснена платіжними дорученнями на суму 5 000 000 грн від 02.03.2017 на суму 11 220 004,80 грн, коригування 6 220 004,80 грн; договір від 02.03.2017 до перевірки не надавався.

Згідно додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість ТОВ "ПАФ Гарант" включено до податкового кредиту ПДВ від вищевказаної господарської операції у березні 2017 в сумі 833 333,33 грн.

Сторонами у справі визнається, що платником від ПП "Грейн-Трейд" не було отримано товари в рахунок 100% попередньої оплати.

При цьому жодних доказів ведення претензійно-позовної роботи ТОВ "ПАФ Гарант" з ПП "Грейн-Трейд" позивачем суду не надано.

Отже, не отримавши до 30.10.2017 оплачений товар, ТОВ "ПАФ Гарант" протягом більш 7 років не вчиняв жодних дій щодо спонукання ПП "Грейн-Трейд" до повернення коштів чи виконання умов договору.

На дату проведення перевірки згідно ІКС "Податковий блок": код платника - 41096380, зареєстрований в ГУ ДПС у м. Києві (Голосіївський р-н м.Києва), стан платника - платник податкiв за основним мiсцем облiку, основний вид діяльності - 01.11-вирощування зернових культур (крiм рису), бобових культур i насiння олiйних культур, Відомості про держреєстрацію - від 24.01.2017 №0016042, реєстрація в ДПА - від 26.01.2017 № 55.

Середня кількість працюючих у період здійснення взаємовідносин згідно звітів 1-ДФ - 1 особа.

Дані повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (Форма 20-ОПП) відсутні.

Згідно поданих звітів податку на прибуток та Фінансової звітності малого підприємництва (Форма-1м) за 2017 рік обсяг доходу за звітний період склав 0 грн. За 2018-2024 не подає звітів про будь-яку діяльність.

Підприємство ПП "Грейн-Трейд" 31.10.2018 анульовано свідоцтво ПДВ за вiдсутнiсть поставок та ненадання декларацiй. Банківські рахунки закриті.

Згідно наданих до перевірки документів підприємству ПП "Грейн-Трейд" здійснено попередню оплату за с/г продукцію та включено суми ПДВ до податкового кредиту.

За перевіряємий період товар не поставлявся. Підприємство постачальник ПП "Грейн-Трейд" не звітується та у нього анульоване свідоцтво платника ПДВ /том І, а.с. 32/.

На думку відповідача, за відсутності здійснення ПП "Грейн-Трейд" господарської діяльності в нього відсутня можливість реалізовувати свою господарську компетенцію, а відповідно суми ПДВ, попередньо включені до складу податкового кредиту ТОВ "ПАФ "Гарант", як попередня оплата за товар щодо невиконаної господарської операції підлягають коригуванню в повному обсязі та платник податку ТОВ "ПАФ "Гарант" втратив право на відповідний податковий кредит /том І, а.с. 33/.

Кваліфікуючи вказану заборгованість, як безнадійну, контролюючий орган посилався на п.п. а) 14.1.11 ПК України - заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Підставою для скасування податкового повідомлення-рішення від 10.10.2024 позивач визначив те, що строк позовної давності станом на дату проведення перевірки та прийняття податкового повідомлення-рішення не минув.

У взаємозв`язку з викладеним суд зазначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (статті 256 Цивільного кодексу України). Загальний строк позовної давності - три роки.

Із 02.04.2020 до 30.06.2023 перебіг строку позовної давності (загальний і спеціальний) був зупинений через дію карантинних обмежень (пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ). Зупинка строків стосувалася відносин, визначених у ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України.

З 17.03.2022 до 29.01.2024 було зупинено перебіг строків позовної давності в Україні на підставі пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ, яким на період дії воєнного стану було зупинено перебіг строків позовної давності за ст.ст. 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України. В подальшому дія цієї норми була продовжена до 03.09.2025 з посиланням на обставини воєнного стану.

З набранням чинності Законом України "Про внесення змін до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України щодо поновлення перебігу позовної давності, з 04.09.2025 поновлюється відлік строків позовної давності, які діяли до введення воєнного стану.

Отже, період з 31.10.2017 по 31.10.2020 є трирічним періодом позовної давності (згідно з пунктом 2.1 умов договору, строк поставки товару - не пізніше 30.10.2017), який перервався (зупинився) з 02.04.2020 і був відновлений лише 04.09.2025.

Тобто, станом на дату проведення перевірки та прийняття податкового повідомлення-рішення трирічний строк позовної давності не минув, а тому висновок контролюючого органу про визнання заборгованості за договором від 02.03.2017 №1/02/03 безнадійною є необґрунтованим.

Тому з відповідним аргументом позивача суд погоджується і посилання податкового органу на сплив строку позовної давності та набрання заборгованістю статусу безнадійної, що підлягає списанню, а податкові зобов`язання відповідні - коригуванню, суд відхиляє.

З цих же міркувань суд не погоджується з посиланням податкового органу в Акті та оскаржуваному рішенні на п. 192.1 ст. 192 ПК України, яка передбачає правила коригування податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача у випадку, якщо відбулася зміна суми компенсації вартості після постачання товарів/послуг, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг. В обставинах даної справи зазначені в нормі підстави для коригування відсутні.

Суд не вважає, що платник в обставинах цієї справи мав коригувати податковий кредит через визнання заборгованості безнадійною внаслідок спливу строку позовної давності.

У той же час суд не може не погодитися і з твердженнями відповідача про те, що фактично поставка соняшника врожаю 2016-2017 року через 9 років після укладення договору є неможливою, друга з подій (поставка товару) не настала.

Жодних заходів претензійно-позовної роботи, спрямованих на повернення сплачених 5 000 000,00 грн протягом періоду з 31.10.2017 (граничний строк поставки товару) по 11.09.2024 (дату закінчення перевірки) позивачем не проведено.

Згідно даних веб-сайту "Судова влада" позов ТОВ "ПАФ Гарант" про повернення коштів, стягнення неустойки, пені за невиконання зобов`язань станом на дату прийняття рішення у даній справі не зареєстровано, хоча станом на дату прийняття рішення у цій справі строк позовної давності вже сплив.

Отож, позивач сплативши 100% передплати за товар, сплатив суму ПДВ в ціні товару; податкова накладна, складена за першою з подій, була зареєстрована в ЄРПН; друга з подій (поставка товару) не настала та настати вже не може у зв`язку з анулюванням свідоцтва платника ПДВ ПП ГРЕЙН-ТРЕЙД" та повним припиненням його господарської діяльності.

З матеріалів справи відсутні будь-які дані про будь-який прояв ділової активності позивача, який би був пов`язаний з укладенням договору поставки №1/02/03 від 02.03.2017 між ТОВ "ПАФ Гарант" (Покупець) та ПП "Грейн-Трейд" (Постачальник) та спонуканням постачальника, ПП "ГРЕЙН-ТРЕЙД" до виконання зобов`язань за цим договором.

Суд звертає увагу, що приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, податковий орган виходив з порушення платником пп. 14.1.36. п. 14.1 ст. 14, а також п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ПК України.

Суд повторює, що підпунктом 14.1.36. п. 14.1 ст. 14 ПК України, надано визначення: господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пункти 198.1-198.3 ст. 198 ПК України внормовують правила формування податкового кредиту, сформованого у межах господарської діяльності.

Застосовуючи пункти 198.1-198.3 ст. 198 ПК України у взаємозв`язку з підпунктом 14.1.36. п.14.1 ст. 14 ПК України, суд за наслідками розгляду цієї справи приходить до висновку про те, що платником все ж було порушено правила формування податкового кредиту, встановлені вищезгаданими нормами.

Палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформовано сталі та незмінні підходи до оцінки права платника на включення грошових сум до податкового обліку у склад витрат та/або податкового кредиту через призму концепції "ділової мети".

Ця концепція правозастосування викладена, наприклад, у постанові КАС ВС від 19 квітня 2019 року у справі №803/236/15-а, де суд зазначив, що "Згідно із статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України...

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

Вимоги частин четвертої та п`ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в попередніх судових інстанціях), які кореспондують правилам частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15.12.2017), зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається".

У цій же правовій позиції Верховним Судом розкрито зміст підходу до оцінки податкових наслідків господарських операцій через визнання наявності чи відсутності ділової мети: "Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатись вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Отже, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети), є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

За правилами підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Тобто, господарська операція принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості.

Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а відтак, їх наслідки не підлягають відображенню в податковому обліку.

З`ясування наміру платника податку на отримання економічного ефекту від господарської операції передбачає аналіз умов та обставин її здійснення. При цьому економічний ефект не повинен полягати виключно в зменшенні податкового навантаження на хоча б одного з учасників операції.

Відповідно, економічний ефект відсутній в операціях, які призводять до збільшення задекларованих витрат платника та зменшують об`єкт його оподаткування без можливості отримання додаткового приросту активів чи збереження їх вартості".

Аналогічно у постанові від 31 жовтня 2019 року у справі №804/20741/14 Верховний Суд вказав, що "За визначенням статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №996-XIV) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як визначено підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до статті 1 Закону №996-XIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкового кредиту з ПДВ виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.

Недоведеність наявності вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкового кредиту, а покупця - права на його формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку".

Суд зобов`язаний застосувати викладені підходи з огляду на вимоги ч. 5 ст. 242 КАС України і застосувавши їх, вказує, що в обставинах цієї справи, проаналізувавши фактичні обставини, не знаходить будь-яких ознак наявності ділової мети та намірів досягнення економічного ефекту у операції з попередньої оплати за договором поставки зерна з ПП "ГРЕЙН-ТРЕЙД".

Фактично сторонами було укладено договір поставки та вчинено 100% попередню оплату без будь-яких наслідків, крім формування податкового кредиту. Відсутні будь-які ознаки навіть намірів на вчинення реальної господарської операції. Суду не надано жодних доказів вчинення платником дій на досягнення реальної економічної вигоди внаслідок укладення досліджуваного договору поставки; жодних доказів спонукання контрагента до виконання своїх зобов`язань чи повернення попередньої оплати.

У сукупності з фактами фактичного припинення контрагентом своєї діяльності менш ніж через рік після укладення досліджуваного договору поставки, анулювання його свідоцтва платника ПДВ та закриття банківських рахунків, й це стан правовідносин триває більш ніж 8 років на дату розгляду справи - суд не вбачає ніяких розумних причин для укладення договору поставки платником з ПП "ГРЕЙН-ТРЕЙД", окрім як отримання податкової вигоди шляхом формування податкового кредиту на підставі формально відповідних закону документів.

З урахуванням підходів, викладених вище, суд визнає недоведеною наявність ділової мети, розумних економічних причин для здійснення оподатковуваної операції, що за наведеними висновками Верховного Суду, позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкового кредиту, а покупця - права на його формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

Відтак, суд прийшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення №1 від 10.10.2024 є правомірним та скасуванню не підлягає і у задоволенні позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

У цій справі суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, у зв`язку з чим відсутні підстави для відшкодування судових витрат, понесених позивачем.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАФ Гарант" (вул. Ради Європи, буд. 15, с. Гоголеве, Полтавська область, 38310, ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36000, код ЄДРПОУ ВП 44057192) про скасування податкового повідомлення-рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.С. Шевяков