Справа № 300/816/26
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"17" березня 2026 р. справа № 300/816/26

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Матуляк Я.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень, головного державного виконавця Батрин Мирослави Петрівни про скасування постанови від 11.02.2026 ВП № 80005602, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень, головного державного виконавця Батрин М.П. про скасування постанови від 11.02.2026 ВП № 80005602, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.02.2026 дану позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з її невідповідністю вимогам статтей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом: зазначення повного найменування відповідачів у справі; подання документа, з якого можна буде визначити сукупний розмір доходу позивача за попередній рік (зокрема, довідка органу Пенсійного фонду України про розмір виплаченої пенсії за попередній календарний рік), або документа про сплату судового збору, у встановленому законом порядку та розмірі.

24.02.2026 ОСОБА_1 отримав копію ухвали про залишення позовної заяви без руху від 23.02.2026, що підтверджується підписом останнього на розписці по справі № 300/816/26.

На адресу суду від ОСОБА_1 25.02.2026 надійшла заява про роз`яснення судового рішення та про відвід судді.

Згідно ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.02.2026 заяву ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали про залишення позовної заяви без руху від 23.02.2026 та про відвід судді Матуляка Я.П. - повернуто заявнику без розгляду.

Ухвала Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.02.2026 отримана позивачем 27.02.2026, що підтверджується розпискою по справі № 300/816/26.

Івано-Франківський окружний адміністративний суд, ухвалою від 06.03.2026, продовжив ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви, визначених в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 23.02.2026 на п`ять днів з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали.

Згідно розписки про отримання судового рішення у справі № 300/816/26, копія ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.03.2026 вручена позивачу 09.03.2026.

На виконання вимог ухвали суду, 10.03.2026 ОСОБА_1 подано суду заяву від 10.03.2026, згідно якої позивач зазначає, що останній звільнений від сплати судового збору відповідно до статті 13 Закону України "Про судовий збір". Також, посилаючись на постанову Верховного Суду від 31.08.2023 у справі № 990/114/23, позивач вказує, що недостатність доказів та розрахунків у позові не є перешкодою у реалізації права на доступ до суду.

Розглянувши заяву позивача від 10.03.2026, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає необґрунтованими покликання позивача на статтю 13 Закону України "Про судовий збір" як підставу для звільнення від сплати судового збору за подання даної позовної заяви , оскільки у Законі України "Про судовий збір" відсутня стаття 13.

Нерелевантним є покликання позивача на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 31.08.2023 у справі № 990/114/23, які викладені за інших фактичних обставин, оскільки у вказаній справі позов був залишений судом без руху з підстав ненаведення позивачем обґрунтованого розрахунку шкоди, про яку заявлено у позовних вимогах.

За обставин цієї справи, залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, суд, у межах процесуальних вимог Кодексу адміністративного судочинства України, оцінюючи позовну заяву на предмет її відповідності положенням статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, серед іншого, вирішив питання щодо звільнення позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви з урахуванням вимог статті 133 Кодексу адміністративного судочинства та статті 8 Закону України "Про судовий збір" та дійшов висновку про відсутність підстав для такого звільнення, оскільки наданих позивачем доказів недостатньо для висновку щодо наявності обставин, встановлених частиною 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір".

При цьому, суд надав позивачу можливість звернутися до суду та надати інші докази на підтвердження свого скрутного матеріального становища, зокрема довідку органу Пенсійного фонду України про розмір виплаченої пенсії за попередній календарний рік.

Проте, на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 23.02.2026, позивачем не подано документів, які запропоновано йому надати для підтвердження його важкого майнового стану та відсутності доходів.

Інших обґрунтованих підстав, які б дозволяли стверджувати, що позивач звільнений від сплати судового позивач, у позовній заяві та заяві на усунення недоліків, ОСОБА_1 не наведено.

Суд зазначає, що за усталеною позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постановах від 03 березня 2025 року у справі № 120/3228/24, від 30 квітня 2024 року у справі № 520/497/23, саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати; обов`язок сплатити судові збори, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно; застосовані згідно із законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

У Рішенні від 28 листопада 2013 № 12-рп/2013 у справі № 1-17/2013 Конституційного Суду України вказав, що сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Разом з цим, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак воно є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, яка як одну із засад судочинства визначає рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (постанови Верховного Суду від 04 вересня 2023 року у справі № 916/1220/23, від 04 серпня 2021 року у справі № 904/424/21 та ухвала Верховного Суду від 29 грудня 2022 року у справі № 522/15127/18).

Також суд вважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини, за якою вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя, оскільки судовий збір є певним законним обмежувальним заходом, який є формою регулювання доступу до суду, а також попередження подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів. Таке обмеження не може розглядатись як таке, що саме по собі суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована згідно із Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР та набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, який гарантує кожному право на розгляд його справи судом.

Таким чином, судом встановлено, що вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху від 23.02.2026 позивачем не виконані, оскільки ОСОБА_1 не зазначено повного найменування відповідачів у справі; не подано документа, з якого можна буде визначити сукупний розмір доходу позивача за попередній рік (зокрема, довідку органу Пенсійного фонду України про розмір виплаченої пенсії за попередній календарний рік), або документа про сплату судового збору, у встановленому законом порядку та розмірі.

Станом на день вирішення питання щодо виконання ухвали суду від 23.02.2026 минув термін, встановлений судом на усунення недоліків позовної заяви, додаткових заяв чи клопотань позивач суду не подав. Відтак, суддя розцінює заяву ОСОБА_1 від 10.03.2026 як єдиний процесуальний документ по справі, на виконання вимог ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.02.2026.

Окрім наведеного, на думку суду, заява ОСОБА_1 від 10.03.2026 зводиться до оцінки судового рішення та висловлення незгоди із висновками Івано-Франківського окружного адміністративного суду, викладеними в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 23.02.2026.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

На підставі наведеного, керуючись статтями 169, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень, головного державного виконавця Батрин Мирослави Петрівни про скасування постанови від 11.02.2026 ВП № 80005602, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди - повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до Івано-Франківського окружного адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Матуляк Я.П.