Справа № 580/12395/25
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в ухваленні додаткового рішення

16 березня 2026 року справа № 580/12395/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка) подала позов до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач), в якому, з урахуванням заяв від 21.11.2025 та 01.12.2025, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області від 09.10.2025 № 02, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.10.2025, зарахувавши до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 періоди роботи з 08.08.2001 року по 01.09.2021 року на посаді телефоніста міжміського зв`язку та до загального страхового стажу період роботи з 04.04.1988 по 01.04.1990, період роботи в Республіці Казахстан з 06.06.1991 по 29.07.1992.

Рішенням від 05 січня 2026 року у справі № 580/12395/25 Черкаський окружний адміністративний суд адміністративний позов задовольнив частково:

- визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 09.10.2025 № 02 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії;

- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 04.04.1988 до 01.04.1990, з 02.01.1992 до 29.07.1992 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.10.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із доданими матеріалами та прийняти рішення за наслідками розгляду заяви з урахуванням висновків суду у мотивувальній частині цього рішення;

- у задоволенні іншої частини вимог відмовив.

ОСОБА_1 через свою представницю звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просить:

- ухвалити у справі додаткове рішення;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати, понесені нею на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 15000 грн.

Заява мотивована тим, що в позовній заяві представником позивача адвокатом Скіць Е.К. було заявлено про те, що докази на підтвердження розміру витрат, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи, будуть надані суду впродовж п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Факт надання послуг з професійної правничої допомоги позивачу ОСОБА_1 підтверджуються ордером, що знаходиться в матеріалах справи, а також договором про надання правничої допомоги від 22.03.2024 року. Розмір витрат на професійну правничу допомогу та обсяг наданих послуг підтверджуються такими доказами: копією квитанції до прибуткового касового ордера про оплату витрат на професійну правничу допомогу від 07.01.2026; копією акту наданих послуг № 1 від 07.01.2026 до Договору про надання правничої допомоги від 22.03.2024; детальним описом робіт (наданих послуг) від 07.01.2026; копією договору про надання правничої допомоги від 22.03.2024.

В акті наданих послуг № 1 від 07.01.2026 та в детальному описі робіт (наданих послуг) деталізовано послуги, які надавались позивачу його представником.

Отже, загальний розмір витрат, які позивач поніс, у зв`язку з розглядом цієї справи в суді першої інстанції, становить 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

До суду надійшло на заяву про ухвалення додаткового судового рішення, у якому представниця відповідача просить відмовити в задоволенні заяви представника Сербенюк Любові Леонідівни про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені нею на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 15000,00 грн в повному обсязі за безпідставністю вимог.

В обґрунтування заперечення представниця зазначила, що зважаючи на предмет спору, заявлені вимоги, зміст позовної заяви та наявності сталої численної судової практики Верховного Суду Касаційного адміністративного суду щодо його вирішення у подібних спірних правовідносинах вважає, що даний спір не потребує глибокого правового аналізу й дослідження, а відтак і значних часових затрат.

Узгодження правової позиції, аналіз нормативно-правових актів законодавства України, первинний аналіз документів наданих клієнтом, правова оцінка та аналіз судової практики, визначення позиції позовної заяви є єдиним комплексом дій, що передує підготовці та поданню позовної заяви, а визначення суми гонорару за кожну з зазначених дій не є виправданим, а тому підлягає зменшенню.

Крім того, представниця відповідача повідомила, що Державний бюджет України і бюджетна система України встановлюються виключно законами. Такими законами є Закон України Про Державний бюджет України на кожний рік та Бюджетний кодекс України. Згідно з ч. 2 ст. 72 зазначеного Закону кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Відповідно до ч. 2 ст. 73 Закону 1058 забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі не передбачені цим Законом. Згідно з ч. 1 ст. 73 Закону № 1058 кошти Пенсійного фонду використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; 3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Для вирішення заяви про ухвалення додаткового рішення суд врахував, що відповідно до ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Оскільки справу № 580/12395/25 суд розглянув у письмовому провадженні, то і заяву про ухвалення додаткового рішення суд вирішив розглянути в тому самому порядку.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, суд врахував таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 132 КАС України такі витрати належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. ч. 6-7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з абз. 1 ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд врахував, що в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу представниця позивачки подала суду договір про надання правничої допомоги від 22 березня 2024 року (далі Договір), укладений між Адвокатом Скіць Еммою Кароївною (Адвокат) та ОСОБА_1 (Клієнт), відповідно до п. 1.1 предметом цього Договору є надання Адвокатом Клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності Клієнта, складання, підписання та подача заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свободі законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення та здійснення представництва інтересів (захисту) Клієнта у всіх судових органах України.

Згідно з п. 4.1 Договору сторонами узгоджено, що вартість послуг Адвоката (гонорар) визначається залежно від тривалості, складності, обсягу виконаних робіт за професійну правничу допомогу, надану Адвокатом у кожній судовій інстанції окремо та встановлюється і сплачується на підставі оформленого між Сторонами Акту наданих послуг.

Відповідно до п. 4.2 Договору на визначення розміру гонорару Адвоката впливають строки вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень Клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обґрунтованого розміру гонорару.

Представниця позивачки до заяви про ухвалення додаткового рішення додала Акт наданих послуг № 1 від 07 січня 2026 року до Договору про надання правничої допомоги від 22.03.2024 року (далі Акт наданих послуг) за умовами п. 1 якого сторони погодили, що вартість наданих послуг (гонорар) Адвоката у справі 580/12395/25 становить по 15000 грн у кожній судовій інстанції.

Відповідно до п. 2 Акту наданих послуг Адвокат надає, а Клієнт приймає послуги з надання правничої допомоги у справі 580/12395/25 в Черкаському окружному адміністративному суді а саме:

1. Первинна консультація. Правовий аналіз обставин спору.

2. Збір доказів, підготовка правової позиції по справі та узгодження її з Клієнтом.

3. Складення позовної заяви та інших процесуальних документів. Виготовлення додатків до заяв, копій заяв, їх подача до суду.

4. Аналіз процесуальних документів інших учасників справи.

5. Підготовка заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та додатків до неї.

Також до заяви про ухвалення додаткового рішення представниця позивачки додала ДЕТАЛЬНИЙ ОПИС РОБІТ (НАДАНИХ ПОСЛУГ) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат необхідних для надання професійної правничої допомоги Сербенюк Любові Леонідівні у справі 580/12395/25.

Крім того, до заяви про ухвалення додаткового рішення представниця позивачки додала квитанцію до прибуткового касового ордера від 07 січня 2026 року про прийняття від Сербенюк Любові Леонідівні 15000 грн на підставі акту наданих послуг № 1 від 07.01.2026 року до договору про надання правничої допомоги від 22.03.2024 року.

Для розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення суд врахував висновки Верховного Суду у постанові від 22 листопада 2024 року у справі № 420/15183/23.

У вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що …за загальними правилами частини першої статті 143 КАС України, питання щодо судових витрат суд вирішує у рішенні, постанові або ухвалі.

Як виключення з цього правила, частиною 3 цієї статті передбачено можливість вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Однак, така можливість допускається лише за наявності поважних причин неможливості надати до закінчення судового розгляду докази понесених судових витрат.

Визначення частиною 7 статті 139 КАС України судових витрат не лише таких що сплачені, а й таких, що мають бути сплачені, не відміняє положень статті 143 КАС України, якою передбачено загальні підходи до порядку вирішення розподілу судових витрат саме під час постановлення рішення, постанови, ухвали.

Застосування положень статей 139 та 143 КАС України передбачає обов`язкове системне тлумачення цих норм, яке передбачає, що учаснику справи недостатньо лише задекларувати понесення в майбутньому судових витрат, а тим паче витрат на правову допомогу, а необхідно також довести неможливість з поважних причин оплатити її до прийняття рішення (постанови, ухвали) і на підтвердження таких причин надати відповідні докази.

Інакший підхід до розуміння природи судових витрат (зокрема витрат на правову допомогу) та порядку їх відшкодування, певною мірою узалежнить їх розмір від результатів розгляду справи і ускладнить можливість ревізії судом їх розміру на предмет розумності та співмірності відповідно до вимог частини 5 статті 134 та частини 9 статті 139 КАС України.

Крім того, визначені пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України підстави для ухвалення додаткового рішення передбачають, що на момент ухвалення рішення у суду була можливість вирішити питання про судові витрати, однак таке питання не було вирішене. При цьому, невирішення цього питання відбулось з вини суду, а не учасника процесу.

Відтак, відсутність на момент ухвалення рішення у суду доказів понесених судових витрат (в т.ч. на правову допомогу), виключає можливість ухвалення додаткового рішення з підставі передбачених пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України..

Схожі висновки Верховний Суд виклав у постанові від 16 червня 2025 року у справі № 160/8292/23, у постанові від 26 травня 2025 року у справі № 320/4042/22.

У справі № 580/12395/25 докази понесення судових витрат представниця позивачки надала після ухвалення судового рішення, однак поважних причин, з яких такі докази не могли бути надані раніше, ані в позові, ані у заяві про ухвалення додаткового рішення не зазначені.

Крім того, суд погоджується з доводами представниці відповідача, що зважаючи на предмет спору, заявлені вимоги, зміст позовної заяви та наявності сталої численної судової практики Верховного Суду щодо його вирішення у подібних спірних правовідносинах цей спір не потребує глибокого правового аналізу й дослідження, а відтак і значних часових затрат узгодження правової позиції, а аналіз нормативно-правових актів законодавства України, первинний аналіз документів наданих клієнтом, правова оцінка та аналіз судової практики, визначення позиції позовної заяви є єдиним комплексом дій, що передує підготовці та поданню позовної заяви, а визначення суми гонорару за кожну з зазначених дій не є виправданим.

За таких обставин суд вважає, що передбачені частиною 3 статті 143 КАС України підстави для вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог у цій справі відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 242, 248, 249, 256, 294, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 580/12395/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала складена в повному обсязі та підписана 16.03.2026.

СуддяВасиль ГАВРИЛЮК