Справа № 943/825/25
Суддя: Журибіда Б. М.
Дата ухвалення: 2026-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер №943/825/25
Провадження № 2-а/943/7/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Журибіда Б. М.

при секретарі Пирка В.М.

за участі представника позивача Скоробогатого М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду місті Буськ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника, адвоката СКОРОБОГАТОГО Миколи Вікторовича до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив :

Адвокат Скоробогатий М.В. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом. Мотивує тим, що 05.03.2025 року, інспектором ВП №2 Золочівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції Равською Софією Євгенівною щодо ОСОБА_2 було винесено постанову серії ЕНА № 4198224 від 05.03.2025 року та постанову серії ЕНА № 4198226 від 05.03.2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідно до постанови серії ЕНА № 4198224 від 05.03.2025 о 03:08:44 год. ДОРОГА Т1806 БУСЬК-КРАСНЕ Водій ОСОБА_3 керував Т3 Мерседес Бенз 320 д.р.н. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування транспортними засобами Жовківським районним судом 02.07.2024 р. терміном на 1 рік, чим порушив п. 2.1.а. ПДР - Керування Т3 особою, позбавленою права керування ТЗ. Кваліфікація ч. 4 ст. 126 КУпАП. Відповідно до постанови серії ЕНА № 4198226 від 05.03.2025 о 03:12:24 год, м. Буськ, вул. Петрушевича, 36 Водій керуючи Т3 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 В`їзд заборонено заїхавши на АЗС Форсаж, чим порушив п.8.4.в. ПДР Порушення вимог заборонних знаків. Кваліфікація ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вважає дані постанови незаконними, безпідставними. Так, 05.03.2025 року ОСОБА_2 зі своїм знайомим, перебував на АЗС Форсаж, де до нього підійшли працівники поліції та почали висловлювати претензії, що він керував транспортним засобом Мерседес Бенз 320 д.р.н. НОМЕР_1 . На такі претензії ОСОБА_2 повідомив, що не керував автомобілем. Працівники поліції вимагали пред`явити документи, однак їх розмова перейшла в суперечку. Не отримавши від ОСОБА_2 документів, які працівники поліції вимагали, від нього почали вимагати пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_2 повідомив, що транспортним засобом не керував і підстав проходити огляд немає, однак працівники поліції вимагали від нього пройти огляд. Згодом працівники поліції щось подивились у своєму планшеті, називали його Богдан Юрійович та повідомили, що складають на нього протокол за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння та постанову, що він керував автомобілем будучи позбавленим права керування. Інших висловлювань до ОСОБА_2 працівники поліції не озвучили та попрощалися. Будь-яких доказів вчинення правопорушення інспектор ОСОБА_2 не пред`явила, повідомивши що всі докази будуть надані в суді. 30.04.2025 року ОСОБА_2 отримав поштове відправлення, яке містило дві оскаржувані постанови, які на місцях його підпису містили запис про відмову від їх підписання. Просить скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення, провадження закрити, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Позивач в судове засідання не з`явився, забезпечив явку представника, адвоката Скоробогатого М.В., який підтримав позовні вимоги повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просить позов задоволити повністю, дане засідання проводити без застосування засобів звукозапису.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, проти позовних вимог заперечила з мотивів, викладених у відзиві на позов. Також по факту складання адміністративних матеріалів, такі складались без будь-якого порушення КУпАП з роз`ясненням водію прав та обов`язків згідно Конституції України. Тому постанови є законні і підставні. Крім того, на місці оформлення водій відмовився від отримання копій постанов та протоколів, однак постанову серії ЕНА 4198226 по ст. 122 ч.1 КУпАП оплатив суму штрафу, що може розцінюватися як визнання вини водієм. Крім того, водій ОСОБА_2 оскаржив постанову Буського районного суду, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП, однак апеляційна скарга залишена без задоволення, постанова суду Львівським апеляційним судом залишена в силі.

Враховуючи клопотання учасників, на підставі ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали даної справи, матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП (справа № 943/422/25), дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно постанови серії ЕНА № 4198224 від 05.03.2025 о 03:08:44 год. автодорога Т1806 Буськ-Красне, водій ОСОБА_3 керував Т3 Мерседес Бенз 320 д.р.н. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами Жовківським районним судом 02.07.2024 р. терміном на 1 рік, чим порушив п. 2.1.а. ПДР - Керування Т3 особою, позбавленою права керування ТЗ. Кваліфікація ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до постанови серії ЕНА № 4198226 від 05.03.2025 о 03:12:24 год, м. Буськ, вул. Петрушевича, 36 Водій керуючи Т3 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 В`їзд заборонено заїхавши на АЗС Форсаж, чим порушив п.8.4.в. ПДР Порушення вимог заборонних знаків. Кваліфікація ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Приписами статті 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Конституції України). Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення (ст. 8 КУпАП). Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і відеозйомки, відеозапису є одним із превентивних заходів, визначених статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію».

Частина 4 ст. 126 КУпАП передбачає покарання за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Позивач аргументує, що інспектором поліції не доведено поза розумним сумнівом факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 та ч.4 ст. 126 КУпАП, накладене адміністративне стягнення не відповідає фактичним обставинам справи. Покликається на те, що працівники поліції підійшли до ОСОБА_2 , який перебував на території автозаправної станції «Форсаж» та висловлювали йому свої претензії, що він керував транспортним засобом, де згодом у них виникла суперечка. Водій повідомив, що автомобілем не керував, однак поліцейські не взяли даний факт до уваги та склали оскаржувані постанови.

Оглянувши в судовому засідання матеріали справи про адміністративне правопорушення № 943/422/25 про притягнення ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 130 КУпАП. З таких вбачається, що ОСОБА_2 05 березня 2025 року о 02 год. 31 хв. на а/д Т1806 між населеними пунктами м. Буськ-смт. Красне, по вул. Петрушевича, 36 в м. Буськ Золочівського району Львівської області, керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz 320 д.н.з. НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці), повторно протягом року. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі у встановленому законом порядку водій відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП. Крім того, ОСОБА_2 05 березня 2025 року о 02 год. 31 хв. на а/д Т1806 між населеними пунктами м. Буськ-смт. Красне Золочівського району Львівської області, керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz 320 д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу працівників поліції про зупинку ТЗ, завчасно поданої звукової сирени та проблискових маячків, червоного та синього кольорів, транспортний засіб було зупинено шляхом переслідування, чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Постановою Буського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2025 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Постановою Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року постанову судді Буського районного суду від 01.10.2025 року залишено без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду (адміністративного, цивільного або господарського), що набрало законної сили, не потребують доказування при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи. Це принцип преюдиції, який забезпечує єдність судової практики та стабільність правовідносин.

Отже факт керування транспортним засобом 05.03.2025 року позивачем підтверджено означеними рішеннями судів, окремому доказуванню не підлягає.

Жодних вагомих та допустимих доказів (фактів) своєї невинуватості позивач суду не подав.

Крім того суд враховує, що позивач звернувся з заявою про розстрочку виплати штрафу згідно постанови Буського районного суду від 01.10.2025 року, таку розцінює як визнання своєї вини та підтвердження факту керування транспортним засобом, тому ставиться критично до тверджень позивача про те, що останній не керував транспортним засобом.

Постановою Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 9 КАС України).

Крім того, статтею 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Разом з тим, ч. 4 ст. 161 КАС України зобов`язано позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Передбачено, що суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень прав позивача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів (ч. 4, 5 ст. 77 КАС України).

Згідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ч. 1 ст.122 та ч.4 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Постанова серії ЕНА № 4198224 від 05.03.2025 року та серії ЕНА № 4198226 від 05.03.2025 року відповідають вимогам визначеним у ст. 283 КУпАП та Наказу МВС №1395 від 07.11.2015.

Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності. Користуючись наданими правами щодо оскарження дій правоохоронних органів, позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Оскільки оскаржувані постанови винесені відповідачем на підставі, у межах повноважень та у визначений законодавством спосіб, із використанням наданого повноваження, а тому підстав для скасування таких про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 20, 77, 243-246, 250, 255, 286, 297 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в особі представника, адвоката СКОРОБОГАТОГО Миколи Вікторовича до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційні скарга на рішення, у відповідності до ч. 4 ст. 286 КУпАП, може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17 березня 2026 року.

Суддя Б. М. Журибіда