Справа № 710/56/26
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 710/56/26 Суддя (судді) першої інстанції: Сивокінь С.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Кравченка Є.Д., Файдюка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 04 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Шполянського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності №21448/М/2025 від 07.05.2025 року.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 04 лютого 2026 року позовну заяву повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції на продовження розгляду.

За приписами ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

За наведеного, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Так, відповідно до ч.1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 171 КАС суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 22 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху через пропуск строку звернення до суду.

02 лютого 2026 року на адресу суду першої інстанції було направлено клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, за змістом якого зазначено, що позивач є діючим військовослужбовцем, що підтверджується копією довідки від 15.05.2025 №972, відповідно до змісту якої солдат ОСОБА_1 з 13.05.2025 по теперішній час проходить військову службу у ВЧ № НОМЕР_1 .

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Суд зазначає, що наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду визначені статтею 123 КАС України.

Відповідно до положень частин першої - третьої 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що повернення позовної заяви у зв`язку з пропуском строку звернення до суду може мати місце тільки при встановленні обставин щодо початку перебігу строку звернення до суду, зокрема, обставин, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів; та з`ясування причин пропуску цього строку.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, 02 лютого 2026 року представником позивача, адвокатом Зачепіло З.Я. було надіслано клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови від 28 січня 2026 року, яке мотивовано тим, що оскаржуване рішення було прийнято 07 травня 2025 року, 09 травня 2025 року позивач пройшов медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 , а вже 12 травня 2025 року був мобілізований, що підтверджується записом у військово-обліковому документі. Водночас, з 13 травня 2025 року позивач є діючим військовослужбовцем та проходить військову службу у ВЧ № НОМЕР_1 .

Колегія суддів звертає увагу, що перебування позивача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, в умовах довготривалого воєнного стану, зумовлює гостру потребу забезпечити конституційне право таких осіб на захист своїх прав та законних інтересів шляхом продовження процесуальних строків. Колегія суддів виходить з того, що виконання обов`язку із захисту Батьківщини створює об`єктивні перешкоди для своєчасного звернення за правничою допомогою чи підготовки документів.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позовна заява про оскарження вказаної вище постанови була направлена до суду поштою 14.01.2026 року, що підтверджуються відомостями з сайту Укрпошти (трек-номер поштового відправлення № 204), а не 20.01.2026 як було зазначено судом першої інстанції.

У випадку, що розглядається, судом першої інстанції не було взято до уваги вищенаведені факти, які зумовили пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду, а тому висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви є передчасним.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції при постановленні ухвали неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а також порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання поновлення строку звернення до суду, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У практиці Європейського Суду з прав людини, зокрема, в справі «Делькур проти Бельгії» висловлена позиція, що в демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Колегія суддів також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 04.12.1995 р. по справі «Беллет проти Франції», в якому Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, хоча право доступу до суду і не є абсолютним, це право не повинно обмежуватись таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з направленням до суду першої інстанції, оскільки ухвала про повернення позовної заяви постановлена за неповного з`ясування обставини, що мають значення для справи, а також з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Керуючись статтями 311, 312, 320, 321, 322, 325, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 04 лютого 2026 року - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя Є.Д.Кравченко

суддя В.В.Файдюк