Справа № 460/23490/25
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державного підприємства Інфоресурс, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27.02.2026 постановлено:

"Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства освіти і науки України (проспект Берестейський, 10, місто Київ, 01135; ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державного підприємства "Інфоресурс" (вулиця О.Довженка, 3, місто Київ, 03057; ), про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю. Визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України щодо зазначення у Довідці про здобувача освіти №799772 від 23.10.2025 відомостей про порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти та щодо відмови у внесенні змін до відомостей, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо ОСОБА_1 . Зобов`язати Міністерство освіти і науки України внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо ОСОБА_1 , а саме в розділі: На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної статтею 10 Закону України Про освіту- вказати Так, не порушує. Стягнути на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 1211 грн 20 коп за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Міністерства освіти і науки України."

Позивач подав до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення на його користь витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 17000,00 грн.

Ухвалою суду від 09.03.2026 заяву призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для ухвалення додаткового рішення, суд зазначає таке.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частини п`ятої статті 143 КАС України, у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

За правилами частини сьомої статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За правилами частини дев`ятої статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016, встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивач надав суду документи, що стосуються питання понесення витрат на правничу допомогу адвоката:

Ордер на надання правничої допомоги серії ВК №1203161;

Акт приймання-передачі виконаних робіт від 04.03.2026 до Договору від 08.08.2025: попередня консультація 1000,00 грн; підготовка заяви до Міністерства освіти і науки України 1500,00 грн; підготовка та подання позову 12000,00 грн; підготовка заперечення на відзив 2500,00 грн;

Квитанція від 04.03.2026 про сплату суми в розмірі 6000,00 грн;

Платіжна інструкція від 04.03.2026 про сплату суми у розмірі 11000,00 грн.

Відповідач подав до суду заперечення проти заяви, в яких зазначив, що обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18). Щодо позовної заяви, слід зазначити, що її зміст, є невеликим за обсягом, складається з викладених обставин справи, норм законодавства, а також мінімальне посилання на висновки Верховного Суду, тобто її підготовка не потребувала 26 години часу, отже сума витрат в розмірі 12000 грн, є завищеною та неспівмірною з реальними затратами часу. Враховуючи те, що дана справа є справою незначної складності, була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження та у позовних вимогах відсутні будь-які питання суспільного значення, стягнуті витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 17 000 грн є неспівмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами).Тому обсяг наданих послуг адвокатом не відповідає критерію реальності таких витрат.

Суд зазначає, що вартість послуг (робіт) адвоката розмір гонорару визначається двома способами:

(1) фіксований розмір гонорару, який визначається під час укладення договору та зазначається безпосередньо у тексті такого договору (у такому разі оформлення додаткових документів щодо вартості послуг розміру гонорару не потребується);

(2) розмір гонорару визначається на підставі договору та розрахунку вартості послуг шляхом оформлення актів, додаткових угод тощо.

Так, в Акті приймання-передачі виконаних робіт від 04.03.2026 до Договору від 08.08.2025 зазначені види послуг та їх вартість: попередня консультація 1000,00 грн; підготовка заяви до Міністерства освіти і науки України 1500,00 грн; підготовка та подання позову 12000,00 грн; підготовка заперечення на відзив 2500,00 грн.

Щодо заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу адвоката за послугами: попередня консультація 1000,00 грн; підготовка заяви до Міністерства освіти і науки України 1500,00 грн, суд зазначає таке.

Верховний Суд у постанові від 25.05.2022 у справі № 560/868/21 (адміністративне провадження № К/9901/39125/21) виснував:

«Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що зустріч адвоката з клієнтом, аналіз наданих матеріалів, надання первинної консультації та узгодження подальших дій щодо надання правової допомоги (750,00 грн), вчинення дій щодо отримання додаткових доказів адвокатом в інтересах замовника: підготовка адвокатського запиту від 08.07.2020 №42/20, підготовка, роздрукування, засвідчення додатків до запиту та направлення запиту поштою (750,00 грн), отримання відповіді виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 13.07.2020 та ознайомлення з цієї відповіддю (375,00 грн), вчинення дій щодо отримання додаткових доказів адвокатом в інтересах замовника: підготовка адвокатського запиту від 21.07.2021 №45/20, підготовка, роздрукування, засвідчення додатків до запиту та направлення запиту поштою (500,00 грн), отримання відповіді Хмельницької міської ради від 24.07.2021 та ознайомлення з цієї відповіддю (750,00 грн), вчинення дій щодо отримання додаткових доказів адвокатом в інтересах замовника: підготовка адвокатського запиту від 15.12.2020 №68/20, підготовка, роздрукування, засвідчення додатків до запиту та направлення запиту поштою (750,00 грн), отримання відповіді Управління торгівлі Хмельницької міської ради від 24.12.2021 та ознайомлення з цієї відповіддю (750,00 грн), зустріч адвоката з замовником, консультація, ознайомлення з витребуваними доказами та документами, узгодження кінцевої позиції, надання адвокату завдання щодо необхідності підготовки позовної заяви до суду (500,00 грн), необґрунтовано вказані в якості окремих послуг, оскільки безпосередньо пов`язані з підготовкою позовної заяви і є її частиною».

Отже, заявлена до стягнення сума витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 2500,00 грн за окремими визначеними послугами: попередня консультація та підготовка заяви до Міністерства освіти і науки України, не підлягає стягненню, оскільки такі послуги безпосередньо пов`язані з підготовкою позовної заяви і є її частиною.

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц міститься висновок про те, що розглядаючи питання стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, суд має право самостійно визначати розмір таких витрат, виходячи з критерію розумної необхідності та співмірності, враховуючи характер виконуваної адвокатом роботи / послуг, складність виконуваної роботи / послуг, їх значимості, складності категорії справи тощо.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

У постанові Верховного суду від 04.02.2020 у справі №280/1765/19, адміністративне провадження №К/9901/607/20) міститься правовий висновок про те, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Верховний Суд у постанові від 23.01.2025 у справі №240/32993/23 (адміністративне провадження № К/990/21951/24) виснував:

«Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи».

«Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Верховним Судом сформовано усталену практику з питань стягнення витрат на правничу допомогу. Так, Верховний Суд у постановах від 14 листопада 2019 року у справі №826/15063/18 та від 22 жовтня 2021 року у справі №160/7922/20 виходив з того, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг».

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд з прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У пункті 269 рішення в цій справі Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена, та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Водночас, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та доведеності понесених витрат.

Враховуючи зазначене, керуючись принципами співмірності та реальності витрат, як одних з основних елементів принципу верховенства права, суд дійшов висновку про необхідність стягнення 5000,00 грн на користь Позивача, оскільки такий розмір гонорару є співмірним, зважаючи на складність справи та категорію справи.

Тому, заява про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката підлягає до задоволення частково.

Керуючись статтями 132, 139, 143, 241, 243, 248, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державного підприємства Інфоресурс, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) суму витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 5000 грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Міністерства освіти і науки України (проспект Берестейський, 10, місто Київ, 01135; ).

У стягненні суми витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 12000 грн 00 коп відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 17 березня 2026 року

Суддя К.М. Недашківська