Справа № 360/2020/25
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 березня 2026 рокум. ДніпроСправа № 360/2020/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Павленка Вадима Олександровича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

16.10.2025 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Павленка Вадима Олександровича в інтересах ОСОБА_1 (далі- позивач) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (далі відповідач), в якій позивач просить:

визнати протиправними дії Головного управління ДСНС України у Луганській області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячного грошового забезпечення (надбавок та премій), матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення, за період проходження служби цивільного захисту з 20.05.2023 по 18.06.2025 із застосуванням фіксованого показника в розмірі - 1762,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704» для визначення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням;

зобов`язати Головне управління ДСНС України у Луганській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного грошового забезпечення (надбавок та премій), матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення, за період проходження служби цивільного захисту з 20.05.2023 по 18.06.2025 із застосуванням з 20.05.2023 по 31.12.2023 показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2023, з 01.01.2024 по 31.12.2024 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2024, з 01.01.2025 по 18.06.2025 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2025, з урахуванням раніше виплачених сум;

визнати протиправними дії Головного управління ДСНС України у Луганській області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячного грошового забезпечення (надбавок та премій), одноразової грошової допомоги при звільненні, за період проходження служби цивільного захисту з 18.06.2025 по 09.09.2025 із застосуванням фіксованого показника в розмірі - 1762,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704» для визначення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням;

зобов`язати Головне управління ДСНС України у Луганській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного грошового забезпечення (надбавок та премій), одноразової грошової допомоги при звільненні, за період проходження служби цивільного захисту з 18.06.2025 по 09.09.2025 із застосуванням з 18.06.2025 по 09.09.2025 показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2025, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач проходив службу цивільного захисту на посаді начальника управління організації заходів цивільного захисту Головного управління, звільнений наказом ДСНС України (по особовому складу цивільного захисту) від 03.09.2025 № 846, виключений зі складу Головного управління ДСНС України у Луганській області (по особовому складу) від 09.09.2025 № 278-НК.

На звернення адвоката листом № 5701-3548/5705/01 від 07.10.2025 Головне управління ДСНС України у Луганській області надало копії наказів, довідки про доходи, нараховані суми грошової допомоги під час проходження служби цивільного захисту за 2020-2025 роки, кінцевий розрахунок при звільненні, грошовий атестат.

З аналізу наданих документів та довідок про грошове забезпечення вбачається, що відповідач при визначенні розміру окладу за спеціальним званням та посадового окладу під час проходження служби цивільного захисту у період з 20.05.2023 по день звільнення застосовував фіксований показник у розмірі 1762,00 грн. у відповідності до Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704».

Однак, позивач зазначає, що грошове забезпечення за період його служби було невірно розраховане Відповідачем, оскільки для обчислення грошового забезпечення в період з 20.05.2023 по 31.12.2023 за основу повинен бути взятий прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2023 рік, що становить 2684,00 грн, у період з 01.01.2024 по 31.12.2024 у розмірі 3028,00 грн, у період з 01.01.2025 по 09.09.2025 у розмірі - 3028,00 грн.

Позивач не погоджується з порядком нарахування та виплатою грошового забезпечення у зв`язку з чим вимушений звернутися до суду для захисту своїх прав.

Ухвалою суду від 20.10.2025 відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, витребувано у відповідача докази.

Ухвалою суду від 09.12.2025 зупинено провадження у справі № 360/2020/25 за позовом адвоката Павленка Вадима Олександровича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 520/5814/24.

Ухвалою суду від 24.02.2026 поновлено провадження у справі.

23.10.2025 та 28.11.2025 відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено таке.

Позивач у своїй позовній заяві посилається на норми Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі ПКМУ № 704), зокрема на положення про розрахунок розмірів посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями виходячи з розміру 1762 гривні та шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з Додатками 1, 12, 13 і 14 до цієї Постанови.

Однак, таке тлумачення та застосування норм ПКМУ № 704 є однобічним та хибним, оскільки не враховує контексту, мети та реального механізму її дії, а також численних правових висновків Верховного Суду з цього питання.

Відповідно до частини 2 статті 125 Кодексу цивільного захисту України порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України, а саме: ПКМУ № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», наказом МВС від 20.07.2018 № 623 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту», іншими нормативно-правовими актами з питань нарахування грошового забезпечення.

ПКМУ № 704 затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового на начальницького складу (Додаток 1) та схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним званням) військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб рядового та начальницького складу (Додаток 14).

Вказана постанова набрала законної сили 01.03.2018 року. Пункт 4 ПКМУ № 704 містить нормативні положення: порядок визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовим званням військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу.

Станом на час прийняття ПКМУ № 704, пункт 4 зазначеної Постанови передбачав, що розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Додатки 1 та 14 до ПКМУ № 704, у яких у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти, мають примітки пояснюючого характеру.

У цих примітках наведена інформація, зокрема, щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. Своєю чергою, примітка до нормативно-правового акту носить інформаційний характер та не може містити норм права. 21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України ухвалив постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова № 103), пунктом 6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у ПКМУ № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: «4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

Тобто, на момент набрання чинності ПКМУ № 704 (01 березня 2018 року) пункт 4 було викладено в редакції змін, передбачених пунктом 6 постанови № 103, а саме: «4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

Отже, станом на 01 березня 2018 року пункт 4 ПКМУ № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року. Проте з 29 січня 2020 року п. 6 Постанови № 103 (яким п. 4 ПКМУ № 704 викладено у новій редакції) втратив чинність у зв`язку із набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі № 826/6453/18, якою визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». На думку колегії суддів КАС ВС у справі зазначення у пункті 4 ПКМУ № 704 в формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням базового державного соціального стандарту (прожиткового мінімуму для працездатних осіб) як розрахункової величини для їх визначення, не суперечить делегованим Уряду повноваженням щодо визначення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до положень Бюджетного кодексу України видатки на грошове забезпечення здійснюються лише в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого для бюджетних установ у кошторисах. Головне управління утримується за рахунок кошторису, затвердженого ДСНС України, є державною організацією, яка фінансується виключноза рахунок коштів державного бюджету та проводить видатки лише в межах фонду грошового забезпечення на відповідний рік. Відповідно до статті 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Пунктом 4 зазначеної статті визначено, що зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених Бюджетним кодексом України та законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов`язаннями і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються.

Разом з тим, норми статті 19 Конституції України зобов`язують органи державної влади та їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, ПКМУ № 704 була прийнята з метою упорядкування та оптимізації системи грошового забезпечення, встановлення нової структури та розмірів його складових для військовослужбовців та інших категорій осіб. Розмір «1762 гривні», зазначений у Постанові, був використаний як базова величина (стартова точка) на момент введення в дію Постанови (з 01.03.2018) для первинного розрахунку та формування нових розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним званням. На момент набрання чинності ПКМУ № 704 пункт 4 було викладено в редакції змін, викладених згідно із пунктом 6 постанови № 103, а саме: «4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

Ця Постанова не містить положень про щорічну чи періодичну індексацію або автоматичний перерахунок цих окладів шляхом множення на розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня кожного року, як намагається стверджувати Позивач. Якби Уряд мав на меті саме такий механізм щорічного автоматичного перерахунку, це було б прямо і чітко зазначено у тексті Постанови, а не виводилось би шляхом довільного тлумачення її окремих положень. Відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зокрема, статті 9), Кабінет Міністрів України є єдиним органом, уповноваженим встановлювати розміри грошового забезпечення військовослужбовців. Це означає, що будь-яка зміна розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями, надбавок, доплат та інших складових грошового забезпечення можлива виключно на підставі окремого рішення (постанови) Кабінету Міністрів України. Цей Закон делегує Кабінету Міністрів України повноваження щодо встановлення розмірів грошового забезпечення. Головне управління є виконавцем цих норм, а не самостійним суб`єктом, що може перераховувати оклади за власною ініціативою чи за методологією, не затвердженою Урядом, не може змінювати методологію розрахунку окладів чи здійснювати їх автоматичний перерахунок на підставі зростання прожиткового мінімуму.

Дії Головного управління щодо нарахування грошового забезпечення Позивачу у зазначений період (з 20.05.2023 до 09.09.2025) повністю відповідали чинним на той час постановам та розпорядженням Кабінету Міністрів України, які встановлювали конкретні розміри окладів, а не механізм їх динамічного множення на прожитковий мінімум. Велика Палата Верховного Суду та Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду неодноразово у своїх постановах (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі № 810/3745/16, а також численні постанови КАС ВС у подібних справах) чітко вказували на те, що: Розмір грошового забезпечення військовослужбовців та прирівняних до них осіб є дискрецією Кабінету Міністрів України. Суди не мають права втручатися у формування розмірів складових грошового забезпечення чи зобов`язувати Уряд змінювати їх розміри. Посилання на прожитковий мінімум як базову величину для щорічного автоматичного перерахунку окладів є безпідставним, якщо відповідний механізм не передбачений окремим нормативним актом Уряду. Посилання на п. 4 ПКМУ № 704 та додатки 1, 12, 13, 14 стосується порядку формування нових окладів на момент прийняття Постанови, а не їх подальшої щорічної динамічної зміни.

Таким чином, вимоги Позивача ґрунтуються на невірному тлумаченні та застосуванні норм ПКМУ № 704. Жоден нормативний акт не містить положень, які б зобов`язували або дозволяли щорічно перераховувати посадові оклади чи оклади за спеціальним званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму станом на 1 січня відповідного року. Головне управління діяло та діє виключно в межах повноважень, наданих йому законодавством, і здійснює нарахування грошового забезпечення відповідно до чинних, конкретно встановлених Урядом розмірів окладів. Будь-який інший підхід до розрахунку є неправомірним та виходить за межі компетенції Головного управління.

Позивач не наводить конкретного нормативно-правового акту, який би прямо зобов`язував головне управління здійснювати перерахунок грошового забезпечення, а лише пропонує власне тлумачення окремих положень ПКМУ № 704.

Крім того, судова система захищає принцип правової визначеності, що передбачає передбачуваність застосування правових норм. Вимоги Позивача створюють прецедент, за якого будь-який співробітник, посилаючись на окремі положення нормативних актів, міг би вимагати перерахунку грошового забезпечення за власною методологією. Грошове забезпечення є публічними виплатами, що фінансуються з бюджету, і їх розмір має бути встановлений чітким та недвозначним чином відповідними органами державної влади, а не тлумачитися у судовому порядку таким чином, що призводить до незапланованих витрат. Задоволення позову матиме значні негативні фінансові наслідки. Хоча це не є прямим юридичним аргументом проти права Позивача, суд може зважати на реальні наслідки своїх рішень. Задоволення такої вимоги призведе до необґрунтованих та незапланованих видатків з державного бюджету, які не були передбачені ні бюджетним законодавством, ні відповідними постановами Уряду. Це може створити прецедент для масових аналогічних позовів, що потенційно дестабілізують фінансову систему країни, особливо під час повномасштабної війни, яка ведеться агресором проти України.

На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали судової справи у змішаній формі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , має статус внутрішньо переміщеної особи та фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , та має статус учасника бойових дій, що підтверджується відомостями з паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , картки платника податків, довідки від 07.07.2022 № 7101- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, посвідчення серії НОМЕР_3 , відповіддю № 2462105 від 16.03.2026 з Єдиного державного демографічного реєстру.

Позивач у спірний період з 20.05.2023 по 09.09.2025 проходив службу в Головному управлінні ДСНС України у Луганській області, що підтверджується витягами з наказів ГУ ДСНС у Луганській області, виданими впродовж спірного періоду щодо проходження служби ОСОБА_1 .

Згідно із витягом з наказу ГУ ДСНС України у Луганській області від 09.09.2025 № 278-НК «Про виключення з кадрів ДСНС України ОСОБА_1 » відповідно до Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 593 (далі Положення), нижченазвану особу начальницького складу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (далі Головне управління) 1. Полковника служби цивільного захисту ОСОБА_2 , начальника управління організації заходів цивільного захисту Головного управління, звільненого із служби цивільного захисту згідно наказом ДСНС України (по особовому складу цивільного захисту) від 03.09.2025 № 846 «Про звільнення» за підпунктом 4 пункту 176 Положення (у зв`язку із скороченням штату), ВИКЛЮЧИТИ з кадрів ДСНС України, зі списків особового складу Головного управління та зняти з усіх видів забезпечення з 09 вересня 2025 року.

Вислуга років на службі станом на 09.09.2025: календарна - 29 років 11 місяців 01 день; пільгова - 06 років 09 місяців 10 днів. Загальна: 36 років 08 місяців 11 днів.

Встановити щомісячну премію за серпень 2025 року та за період з 01.09.2025 до 09.09.2025 у розмірі 290 відсотків посадового окладу.

Листом від 07.10.2025 № 57 01-3548/57 05/01 ГУДСНС України у Луганській області надано відповідь на адвокатський запит адвоката В.Павленка, з зазначенням, зокрема, того, що Враховуючи схему тарифних розрядів за посадами осіб начальницького складу головних управлінь (управлінь) ДСНС в Автономній Республіці Крим, областях, у м. Києві та у м. Севастополі, затверджену наказом MBC від 06.03.2018 № 179 (далі схема), за посадою начальника управління у складі головного управління встановлений 36 тарифний розряд. Для обчислення посадового окладу враховано: 1 762 грн х 3,84 (тарифний коефіцієнт) = 6766,08 грн. При застосуванні заокруглення до 10 гривень посадовий оклад складає 6770 грн. Для обчислення окладу за спеціальне звання: «підполковник служби цивільного захисту» враховано: 1 762 грн х 0,8 (тарифний коефіцієнт) = 1409,60 грн. При застосуванні заокруглення до 10 гривень оклад за спеціальне звання складає 1410 грн, «полковник служби цивільного захисту» враховано: 1 762 грн х 0,84 (тарифний коефіцієнт) = 1480,08 грн. При застосуванні заокруглення до 10 гривень оклад за спеціальне звання складає 1480 грн. Щодо надання інформації про виплату допомоги для оздоровлення повідомляємо, що за період з 2020 по 2025 рік ОСОБА_1 . Головним управлінням надано: i у січні 2020 року за 2020 рік у розмірі 21176,50 грн; у січні 2021 року - за 2021 рік у розмірі 22421,40 грн; у січні 2022 року - за 2022 рік у розмірі 22421,40 грн; у лютому 2023 року - за 2023 рік у розмірі 37044,60 грн; у січні 2024 року за 2024 рік у розмірі 38195,50 грн; у січні 2025 року за 2025 рік у розмірі 38534,00 грн.

Відповідно до наказу МВС України від 20.07.2018 № 623 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового начальницького складу служби цивільного захисту», зареєстрованого Міністерстві юстиції України 16 серпня 2018 року за № 936/32388, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань надається межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу управління (підрозділу), один раз на рік у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення.

За період з 2020 по 2025 рік ОСОБА_1 . Головним управлінням надано матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань: 3 у грудні 2020 року - за 2020 рік у розмірі 15363,25 грн; у грудні 2021 року за 2021 рік у розмірі 10089,63 грн; у листопаді 2022 року за 2022 рік у розмірі 32305,60 грн; у квітні 2023 року - за 2023 рік у розмірі 37044,60 грн; у жовтні 2024 року за 2024 рік у розмірі 38195,50 грн.

Відповідно до наказу Головного управління від 09.09.2025 № 278-НК ОСОБА_1 нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні за 29 років: 42024,50 грн (місячне грошове забезпечення) х 50% х 29 років = 609355,25 грн.

Спірним у цій справі є, зокрема, правомірність обчислення у вказаному періоді посадового окладу позивача та окладу за військове звання, і як наслідок нарахування та виплата інших видів грошового забезпечення, які розраховуються із посадового окладу та окладу за військовим званням, з урахуванням посадового окладу та окладу за військове звання, обчислених відповідно до пункту 4 Постанови № 704, в редакції Постанови № 103, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, у розмірі 1762 гривні.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, посилаючись на своє ж Рішення від 6 липня 1999 року № 8-рп/99, зауважив, що служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Частина п`ята статті 17 Конституції України покладає на державу обов`язки щодо соціального захисту не тільки таких громадян, а й членів їхніх сімей. Конституційний Суд України вважає, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

Відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, у тому числі, порядок проходження служби цивільного захисту, соціальний та правовий захист осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівників органів управління та сил цивільного захисту, врегульовані нормами Кодексу цивільного захисту України.

Відповідно до частини першої статті 101 Кодексу цивільного захисту України, служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Частиною першою статті 115 Кодексу цивільного захисту України визначено, що держава забезпечує соціальний та правовий захист осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівників органів управління та сил цивільного захисту і членів їхніх сімей відповідно до Конституції України, цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Статтею 125 Кодексу цивільного захисту України визначено, що держава гарантує достатнє грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту з метою створення умов для належного та сумлінного виконання ними службових обов`язків.

Порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Інструкцією Про виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 квітня 2015 року № 475 (далі - Інструкція № 475).

Пунктами 2, 3 Інструкції № 475 визначено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу визначається залежно від посади, спеціального звання, тривалості та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання. До грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу належать: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, що мають постійний характер, премії) та одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб затверджено, зокрема тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1 та схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Також пунктом 6 Постанови № 704 передбачено виплачувати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців розвідувальних органів), особам рядового і начальницького складу надбавки та доплати, які визначаються в розмірі відсотків від посадового окладу.

Пунктом 4 Постанови № 704, в редакції на час її прийняття, установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, яка набрала чинності 24 лютого 2018 року, затверджено зміни, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 6 Постанови № 103 у Постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Отже, з 01 березня 2018 року Урядом України запроваджено одну розрахункову величину обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2018 року.

Разом із тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, яким, зокрема в пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб були внесені зміни.

Таким чином, відповідно до редакції пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до внесення змін, та вимог пункту 1 Приміток Додатку 1 та пункту Примітки Додатку 14 до Постанови № 704 розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями з 29 січня 2020 року мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Тобто, з 29 січня 2020 року - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18 діє редакція пункту 4 Постанови №704, яка діяла до зазначених змін - розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Суд зазначає, що згідно з пунктом 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який набрав чинності з 01 січня 2017 року, мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Таким чином, оскільки пункт 3 розділу ІІ Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України є чинним та має вищу юридичну силу ніж пункт 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, суд вважає, що для обчислення розміру посадового окладу, окладу за військовими (спеціальними) званням військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу підлягає застосуванню, як розрахункова величина, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений на 1 січня календарного року.

Матеріалами справи підтверджується, що у період з 20.05.2023 по 09.09.2025 відповідач при розрахунку та виплаті розміру грошового забезпечення позивача керувався Постановою № 704, в редакції Постанови № 103, відповідно до якої розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням позивача визначав шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14.

Суд зауважує, що оскільки з 29 січня 2020 року діє первинна редакція пункту 4 Постанови № 704, то право позивача на перерахунок розміру грошового забезпечення є беззаперечним з дня, з якого відбулися відповідні зміни.

Відповідно до пунктів 8, 9 частини першої статті 40 Бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати та розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період визначаються Законом про Державний бюджет України.

Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII Про Державний бюджет України на 2019 рік було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 01 січня 2018 року.

Положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, до 01 січня 2020 року набрання чинності Законом України від 14 листопада 2019 року № 294-IX Про Державний бюджет України на 2020 рік, не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

Статтею 7 Закону України від 3 листопада 2022 року

№ 2710-IX Про Державний бюджет України на 2023 рік з 1 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі з 1 січня - 2684 гривні.

Статтею 7 Закону України від 9 листопада 2023 року

№ 3460-IX Про Державний бюджет України на 2024 рік з 1 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі з 1 січня 3028 гривні.

Статтею 7 Закону України від 19 листопада 2024 року

№ 4059-IX Про Державний бюджет України на 2025 рік з 1 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі з 1 січня 3028 гривні.

Суд зазначає, що пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704» визначено внести зміну до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (Офіційний вісник України, 2017 р., № 77, ст. 2374), виклавши абзац перший в такій редакції:

4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14..

3. Установити, що видатки, пов`язані з виконанням пункту 2 цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб, передбачених у державному бюджеті на відповідний рік для утримання відповідних державних органів.

Постанова КМУ від 12.05.2023 № 481 набрала чинності 20.05.2023.

Таким чином, з дня набрання чинності Постановою № 481 (20 травня 2023 року) Кабінет Міністрів України замість розрахункової величини «прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року» запровадив сталу розрахункову величину для посадового окладу та окладу за військове звання 1762,00 грн.

Згідно з частинами першою - третьою статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, з огляду на визначені в частинні третій статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами пункт 2 Постанови № 481 стосовно внесення змін до пункту 4 Постанови № 704 в частині, що суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу, а саме закону про Державний бюджет України на відповідний рік не підлягає застосуванню як такий, що є протиправним і таким, що не відповідає правовим актам вищої юридичної сили.

При цьому Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12 березня 2019 року у справі № 913/204/18, від 10 березня 2020 року у справі № 160/1088/19 та від 10 січня 2023 року у справі № 340/507/22).

Таким чином, пункт 4 Постанови № 704 підлягає застосуванню у спірних правовідносинах у первинній редакції, а саме в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - закону про Державний бюджет України на відповідний рік, із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік), оскільки суд не вправі, вирішуючи спір, застосовувати дефектний нормативно-правовий акт безвідносно до того чи був він чинним чи ні на момент виникнення спірних відносин.

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Так, станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений у статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» і становить 2684,00 грн; станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений у статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» і становить 3028,00 грн; станом на 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений у статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» і становить 3028,00 грн.

Отже, через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», «Про Державний бюджет України на 2024 рік», «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та похідне від цього зростання розмірів грошового забезпечення, розрахунковою величиною для якого є прожитковий мінімум, у позивача виникло право на отримання оновлених довідок про розмір грошового забезпечення у 2023, 2024, 2025 роках, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та право на перерахунок пенсії на її підставі.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, що стосуються реалізації конституційного права на соціальний захист, і сформулював юридичні позиції, згідно з якими за Конституцією України певні категорії громадян України потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави; до них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі, у тому числі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність, її економічну та інформаційну безпеку (Рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, Рішення від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, Рішення від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016).

Так, у Рішенні від 20 грудня 2016 № 7-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що організаційно-правові та економічні заходи, спрямовані на забезпечення належного соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей, пов`язані з особливістю виконуваних ними обов`язків щодо забезпечення однієї з найважливіших функцій держави - захист суверенітету і територіальної цілісності України (частина перша статті 17 Основного Закону України); потреба в додаткових гарантіях соціального захисту цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

У первинній редакції пункту 4 Постанови № 704 Кабінет Міністрів України визначив розрахунковою величиною для визначення посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями прожитковий мінімум, встановлений законом на поточний рік, як державний соціальний стандарт, встановлений законом, який був покликаний забезпечити достатній рівень життя військовослужбовців на фоні росту цін та інфляції в країні та уникнути необхідності одноразових, штучних підвищень грошового забезпечення за рахунок видання окремих нормативно-правових актів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні стандарти - встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.

Державні соціальні стандарти і нормативи встановлюються з метою, зокрема визначення механізму реалізації соціальних прав та державних соціальних гарантій громадян, визначених Конституцією України (положення статті 2 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Згідно з приписами статті 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового обслуговування, соціального захисту, культури, охорони здоров`я та освіти.

Відповідно до пояснювальної записки до проєкту Постанови № 704 необхідність її прийняття була зумовлена потребою реформування системи грошового забезпечення військовослужбовців, оптимізації структури грошового забезпечення та підвищення рівня грошового забезпечення військовослужбовців, який узгоджено з мінімальною заробітною платою в державі шляхом установлення розмірів посадових окладів, окладів за військовим званням у співвідношенні до прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Натомість пункт 4 Постанови № 704 в редакції пункту 2 Постанови № 481 замінює такий державний соціальний стандарт як прожитковий мінімум на сталу величину - 1762,00 грн, застосування якої при визначенні посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців не лише суттєво зменшує їх розміри окладів, а й зводить нанівець мету прийняття Постанови № 704 як такої.

Така зміна правового регулювання щодо розрахунку грошового забезпечення військовослужбовців скасовує основну новелу пункту 4 Постанови № 704, яка полягала в тому, що розміри посадових окладів, окладів за військовим званням співвідносилися до прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який установлюється законом про Державний бюджет на відповідний календарний рік, а також призводить до збільшення питомої частки додаткових видів грошового забезпечення, що нівелює ідею оптимізації структури грошового забезпечення та гарантії захищеності грошового забезпечення військовослужбовців від негативних економічних факторів.

Приписи пункту 4 Постанови № 704 у первинній редакції відповідали вимогам Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, який запровадив розрахунковою величиною для визначення посадових окладів різних категорій публічних службовців саме прожитковий мінімум для працездатних осіб, установлений для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Отже до правовідносин, пов`язаних із перерахунком грошового забезпечення після 19.05.2023, під час обчислення розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням має застосовуватися пункт 4 Постанови № 704 в первісній редакції, яка передбачала використання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року, а не редакція, змінена Постановою № 481, якою визначено фіксовану розрахункову величину - 1762,00 грн.

Подібний за змістом висновок виклала колегія судді Верховного Суду в постанові від 17.02.2026 у справі № 520/5814/24, відступивши від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 20 жовтня 2025 року у справі № 600/3516/24-а та від 22 жовтня 2025 року у справі № 420/3824/25

Таким чином, позовні вимоги в частині проведення перерахунку місячного грошового забезпечення позивача за період з 20.05.2023 по 09.09.2025, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого законом на 01 січня 2023 року, на 01 січня 2024 року, на 01 січня 2025 року, підлягають задоволенню у спосіб застосування прожиткового мінімуму, визначеного станом на 01 січня 2023 року, на 01 січня 2024 року, на 01 січня 2025 року відповідно.

Також відповідач має здійснити перерахунок всіх надбавок та доплат позивача за період з 20.05.2023 по 09.09.2025, розрахунок яких здійснюється виходячи з розміру посадового окладу та/або окладу за військове звання, з застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, 01 січня 2024 року, 01 січня 2025 року відповідно.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити позивачеві перерахунок грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премій, одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України про Державний бюджет на відповідний рік, суд зазначає таке.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2018 № 623, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.08.2018 за № 936/32388, затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі Інструкція № 623).

Згідно із пунктом 1 розділу ХVІ Інструкції № 623 керівники органів управління (підрозділів) мають право в межах фонду преміювання та економії грошового забезпечення здійснювати преміювання осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби.

Преміювання осіб рядового і начальницького складу здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі, визначеному наказом ДСНС на відповідний рік, але не менше 10 відсотків фонду посадових окладів.

Преміювання осіб рядового і начальницького складу органів управління (підрозділів) здійснюється відповідно до положення про преміювання, розробленого органом управління (підрозділу) з метою визначення порядку матеріального заохочення осіб рядового і начальницького складу органів управління (підрозділів), з урахуванням специфіки та особливостей виконання покладених на них службових обов`язків, своєчасності і точності виконання рішень державних органів та розпоряджень і вказівок керівників органів управління (підрозділів).

Пунктом 1 розділу ХХІХ Інструкції № 623 визначено, що особам рядового і начальницького складу за рішенням керівника (начальника) органу управління (підрозділу) в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу управління (підрозділу), один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 1 розділу ХХХ Інструкції № 623 особам рядового і начальницького складу, у тому числі тим, хто перебуває в розпорядженні органу управління (підрозділу), за рішенням керівника органу управління (підрозділу) один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірах їх місячного грошового забезпечення.

Згідно із довідкою ГУ ДСНС України у Луганській області від 21.10.2025 № 132-ДВ/57 ОСОБА_1 у спірний період допомогу для оздоровлення нараховано та виплачено у січні 2024 року в розмірі 38195,50 грн, у січні 2025 року в розмірі 38 534,00 грн, матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань у жовтні 2024 року в розмірі 38195.50 грн; а також щомісячно нараховувалась і виплачувалась премія.

Допомога для оздоровлення у 2023 році нарахована та виплачена у лютому 2023 року, матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань у квітні 2023 року, тобто до виникнення спірних правовідносин у цій справі.

Отже, позовна вимога про зобов`язання відповідача провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату допомоги для оздоровлення за 2024, 2025 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2024 рік, премій за період з 20.05.2023 по 09.09.2025 із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, на 01 січня 2024 року, на 01 січня 2025 року підлягає задоволенню, оскільки всі ці виплати розраховуються, виходячи з розміру посадового окладу.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 7 розділу XХVІІ «Грошове забезпечення та одноразова грошова допомога при звільненні зі служби цивільного захисту» Інструкції № 623 особам рядового і начальницького складу, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Особам рядового і начальницького складу, які звільняються зі служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту керівником відповідного органу управління (підрозділу), за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога при звільненні зі служби цивільного захисту в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (пункт 8 розділу XХVІІ «Грошове забезпечення та одноразова грошова допомога при звільненні зі служби цивільного захисту» Інструкції № 623).

Згідно із довідкою ГУ ДСНС України у Луганській області від 21.10.2025 № 132-ДВ/57 ОСОБА_1 у вересні 2025 року нараховано та виплачено одноразову допомогу при звільненні у розмірі 609355,25 грн.

У листі від 07.10.2025 № 57 01-3548/57 05/01 ГУДСНС України у Луганській області зазначено, що відповідно до наказу Головного управління від 09.09.2025 № 278-НК ОСОБА_1 нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні за 29 років: 42024,50 грн (місячне грошове забезпечення) х 50% х 29 років = 609355,25 грн.

Отже, позовна вимога про зобов`язання відповідача провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2025 року підлягає задоволенню, оскільки ця виплата розраховуються, виходячи з розміру посадового окладу.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне обрати спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним, задовольнити позовні вимоги частково:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, яка полягає у незастосуванні при обчисленні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 20 травня 2023 року по 31 грудня 2023 року, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік станом на 01 січня 2023 року;

- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок місячного грошового забезпечення та всіх його складових, розрахунок яких здійснюється виходячи з розміру посадового окладу та/або окладу за військове звання, премій, за період з 20 травня 2023 року по 31 грудня 2023 року, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік станом на 01 січня 2023 року, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, яка полягає у незастосуванні при обчисленні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року, допомоги для оздоровлення за 2024 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2024 рік, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік станом на 01 січня 2024 року;

- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок місячного грошового забезпечення та всіх його складових, розрахунок яких здійснюється виходячи з розміру посадового окладу та/або окладу за військове звання, премій, за період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року, допомоги для оздоровлення за 2024 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2024 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік станом на 01 січня 2024 року, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, яка полягає у незастосуванні при обчисленні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01 січня 2025 року по 09 вересня 2025 року, допомоги для оздоровлення за 2025 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби цивільного захисту розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2025 рік станом на 01 січня 2025 року;

- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок місячного грошового забезпечення та всіх його складових, розрахунок яких здійснюється виходячи з розміру посадового окладу та/або окладу за військове звання, премій, за період з 01 січня 2025 року по 09 вересня 2025 року, допомоги для оздоровлення за 2025 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби цивільного захисту з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2025 рік станом на 01 січня 2025 року, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є обґрунтованими, внаслідок чого позовні вимоги належить задовольнити.

Питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач у спірних правовідносинах згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Павленка Вадима Олександровича в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (93400, Луганська область, м. Северодонецьк, вул. Б.Ліщини, 29, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, яка полягає у незастосуванні при обчисленні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 20 травня 2023 року по 31 грудня 2023 року розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік станом на 01 січня 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок місячного грошового забезпечення та всіх його складових, розрахунок яких здійснюється виходячи з розміру посадового окладу та/або окладу за військове звання, премій, за період з 20 травня 2023 року по 31 грудня 2023 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік станом на 01 січня 2023 року, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, яка полягає у незастосуванні при обчисленні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року, допомоги для оздоровлення за 2024 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2024 рік розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік станом на 01 січня 2024 року.

Зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок місячного грошового забезпечення та всіх його складових, розрахунок яких здійснюється виходячи з розміру посадового окладу та/або окладу за військове звання, премій, за період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року, допомоги для оздоровлення за 2024 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2024 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік станом на 01 січня 2024 року, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, яка полягає у незастосуванні при обчисленні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01 січня 2025 року по 09 вересня 2025 року, допомоги для оздоровлення за 2025 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби цивільного захисту розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2025 рік станом на 01 січня 2025 року.

Зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок місячного грошового забезпечення та всіх його складових, розрахунок яких здійснюється виходячи з розміру посадового окладу та/або окладу за військове звання, премій, за період з 01 січня 2025 року по 09 вересня 2025 року, допомоги для оздоровлення за 2025 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби цивільного захисту з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2025 рік станом на 01 січня 2025 року, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Г. Секірська