Справа № 380/24549/24
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Ланкевич Андрій Зіновійович, розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства «ЛПП Україна» Акціонерного товариства «ЛПП» до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про скасування рішень, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просить:

- скасувати рішення відповідача №88 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 17.10.2024 року;

- скасувати рішення відповідача №89 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 17.10.2024 року;

- скасувати рішення відповідача №90 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 17.10.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оскаржувані рішення №88, №89, №90 від 17.10.2024 року прийняті з грубим порушенням процедури державного нагляду (контролю) та норм адміністративного судочинства. Зокрема, зазначає, що відповідачем не було дотримано вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», оскільки заходи контролю проводилися за відсутності розпорядчих документів (наказу та направлення), а посадові особи не пред`явили службових посвідчень перед початком перевірки. Наголошує на порушенні принципів Закону України «Про адміністративну процедуру», зокрема права бути заслуханим, оскільки надані ним письмові пояснення та докази (договори оренди) не були досліджені та враховані адміністративним органом при прийнятті спірних рішень. Додатково вказує, що обов`язок стосовно отримання дозволів на розміщення реклами згідно з договорами оренди покладено на третю особу ТОВ «Гагарін Груп» (орендодавця), а тому позивач є неналежним суб`єктом відповідальності. Також зауважує на порушенні 30-денного строку розгляду справи та наявності суперечностей у змісті рішень, де штраф накладено за зміст реклами, хоча претензії стосувалися лише порядку її розміщення. Враховуючи викладене, вважає, що оскаржувані рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Просить позов задовольнити повністю.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позову та посилається на те, що контроль за дотриманням законодавства про рекламу здійснюється спеціальним суб`єктом Держпродспоживслужбою у межах повноважень, визначених Законом України «Про рекламу» та постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року №693 «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу». Зазначив, що Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не поширюється на спірні правовідносини, оскільки орган здійснює нагляд за розповсюдженням інформації, а не перевірку господарської діяльності, що не потребує видання наказів та направлень. Вказав, що підставою для розгляду справи стали матеріали Управління реклами Одеської міської ради та акт фіксації від 07.05.2024 року №002542/24, якими підтверджено факт розміщення позивачем рекламних засобів без дозвільних документів. Стверджує, що процедура притягнення до відповідальності проведена з дотриманням строків, оскільки рішення прийняті на 25-й день з моменту складання протоколів, що відповідає вимогам Порядку №693. Також наголосив, що позивач є належним суб`єктом відповідальності як рекламодавець (розповсюджувач), а посилання на умови договорів оренди не звільняють його від обов`язку дотримуватися публічних норм законодавства про рекламу. Щодо рішення №88 зауважив, що позивачем у встановлений строк не надано запитувану інформацію про вартість реклами, що є самостійним правопорушенням згідно з ч.2 ст.26 Закону України «Про рекламу». За таких обставин вважає оскаржувані рішення правомірними та обґрунтованими. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою судді від 20.12.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Дочірнє підприємство «ЛПП УКРАЇНА» Акціонерного товариства «ЛПП» () зареєстроване, як юридична особа, 06.08.2003 року; основним видом економічної діяльності товариства, згідно з відомостями, які містяться у ЄДР, є роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах (47.41).

Згідно договорів оренди №30/06/22 від 30.06.2022 року та №31/07RE від 31.07.2022 року, укладених між ТОВ «Гагарін Груп», як орендодавцем, та ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП», як орендарем, позивач орендує частини нежитлового приміщення ТОК «Гагарін Плаза», що розташований за адресою: вул.Гагарінське плато,5/Гагірнське плато, 5в/Гагарінське плато, 5б, м.Одеса. У п.2.18 цих договорів передбачено, що орендодавець зобов`язаний забезпечити наявність та чинність дозволу на розміщення вивіски (реклами) на фасаді ТОК (протягом строку оренди).

08.07.2024 року на адресу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області надійшов лист з додатками (№Вх-7765/23-24) від Управління реклами Одеської області від 17.06.2024 №181/01-35 щодо вжиття відповідних заходів реагування стосовно ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП». Зі змісту зазначеного листа та додатків до нього встановлено розміщення ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП» рекламних засобів без дозвільних документів, внаслідок чого було складено акт фіксації недотримання вимог Правил розміщення зовнішньої реклами в м.Одесі, Порядку розміщення вивісок на території м.Одеси від 07.05.2024 року №002542/24. Зазначеним актом встановлена відсутність у ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП» («RESERVE», «CROPP», «sinsay») дозвільних документів на розміщення зовнішньої реклами (рекламний засіб на фасаді 1 шт. розмір: 10х2х1ст., рекламний засіб на фасаді 2 шт. розмір: 6х2х1ст.) за адресою: м.Одеса, вул.Генуезька, 5.

08.05.2024 року, на підставі вказаного акта, Управлінням реклами Одеської міської ради винесено ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП» припис №01-20/2691 про усунення існуючих порушень, а саме демонтаж рекламного засобу, протягом 5 днів з моменту отримання припису.

09.05.2024 року вказаний припис був отриманий особисто під підпис керуючим магазином «RESERVE» Вороненко О.І., проте такий проігнорованосуб`єктом господарювання, рекламні засоби не демонтовано.

01.08.2024 року Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області надіслало лист-запит від 01.08.2024 року №Вих-6453/05.4/31-24 на адресу ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП» про надання належним чином засвідчених копій документів, зокрема: документальне підтвердження вартості розповсюдженої реклами (договір, акти виконаних робіт, рахунки, платіжні документи, макети замовлень тощо); договір (-и) на розміщення рекламних засобів; дозвіл (-и) на розміщення рекламних засобів, та/або згоди власників будинків та споруд на розміщення рекламних засобів з підтвердженням права власності (оренди, суборенди). У разі відсутності таких документів надати додаткові пояснення щодо цього. Термін надання відповіді встановлено 3 робочі дні з дня отримання вищевказаного листа-запиту.

Зазначений лист отримано уповноваженою особою позивача 06.08.2024 року, проте запитуваних документів надано не було.

На виконання п.2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року №693 посадовою особою Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області були складені протоколи про порушення законодавства про рекламу від 23.09.2024 року №95, №96 та №97.

Згідно протоколу №95 від 23.09.2024 року про порушення законодавства про рекламу від 23.09.2024 року встановлено неподання ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП» документів, відео- та аудіозаписів, а також іншої інформації, що стосується виявлених порушень чи повідомлення про нього та необхідних для здійснення такими органами повноважень щодо державного контролю, чим порушено ч.2 ст.26 Закону України «Про рекламу».

Згідно протоколу №96 від 23.09.2024 року про порушення законодавства про рекламу від 23.09.2024 року встановлено розміщення ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП» зовнішньої реклами без відповідного дозволу, наданого виконавчим комітетом Одеської міської ради за адресою: вул.Генуезька, 5, м.Одеса (рекламний засіб на фасаді розмір: 10х2х1ст. «RESERVE»), чим порушено ч.1 ст.16 Закону України «Про рекламу».

Згідно протоколу №97 від 23.09.2024 року про порушення законодавства про рекламу від 23.09.2024 року встановлено розміщення ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП» зовнішньої реклами без відповідного дозволу, наданого виконавчим комітетом Одеської міської ради за адресою: вул.Генуезька, 5, м.Одеса (рекламний засіб на фасаді розмір: 6х2х1ст. «sinsay»), чим порушено ч.1 ст.16 Закону України «Про рекламу».

23.09.2024 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області надіслано на адресу ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП» повідомлення про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства про рекламу від 23.09.2024 року №Вих-8719/05/31-24 з проханням прибути представника ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП», як особу, стосовно якої адміністративний орган ініціював адміністративне провадження, на розгляд справи про порушення законодавства про рекламу, яке призначено на 17.10.2024 року о 10 год. 00 хв. у приміщенні Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області.

Вищевказане повідомлення було надіслано засобами поштового зв`язку АТ Укрпошта» на адресу ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП» рекомендованим листом (№957).

04.10.2024 року від позивача надійшла відповідь на лист від 23.09.2024 року №Вих-8719/05/31-24, зокрема пояснення, витяг з договору оренди №31/07 RE від 31.07.2022 року, витяг з договору оренди №30/06/22 від 30.06.2022 року, довіреність №118 від 05.04.2024 року.

На засідання (слухання) у справі про порушення законодавства про рекламу, яке було призначено на 17.10.2024 року о 10. год. 00 хв., представник ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП» не з`явився. За наслідками засідання (слухання) у справі про порушення законодавства про рекламу складено протокол №39 від 17.10.2024 року.

Рішенням Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №88 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 17.10.2024 року, на підставі матеріалів справи та протоколу засідання №39 від 17.10.2024 року встановлено факт порушення ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП» ч.2 ст.26 Закону України «Про рекламу», а саме: неподання інформації про вартість розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами, та/або вартість розповсюдження реклами, а також інформації, передбаченої ч.2 ст.26 Закону України «Про рекламу». Керуючись ст.27 Закону України «Про рекламу», вирішено накласти на ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП» штраф у розмірі 1700,00 грн.

Рішенням Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №89 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 17.10.2024 року, на підставі матеріалів справи та протоколу засідання №39 від 17.10.2024 року встановлено факт порушення ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП» ч.1 ст.16 Закону України «Про рекламу», а саме: розміщення зовнішньої реклами без відповідного дозволу, наданого виконавчим комітетом Одеської міської ради за адресою: вул. Генуезька, буд.5, м.Одеса (рекламний засіб на фасаді розмір: 10х2х1 ст. «RESERVE»). Керуючись ч.7 ст.27 Закону України «Про рекламу», вирішено накласти на ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП» штраф у розмірі 5083,00 грн.

Рішенням Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №90 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 17.10.2024 року, на підставі матеріалів справи та протоколу засідання №39 від 17.10.2024 року встановлено факт порушення ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП» ч.1 ст.16 Закону України «Про рекламу», а саме: розміщення зовнішньої реклами без відповідного дозволу, наданого виконавчим комітетом Одеської міської ради за адресою: вул. Генуезька, буд.5, м. Одеса (рекламний засіб на фасаді розмір: 6х2х1 ст. «sinsay»). Керуючись ч.7 ст.27 Закону України «Про рекламу», вирішено накласти на ДП «ЛПП УКРАЇНА» АТ «ЛПП» штраф у розмірі 5083,00 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями відповідача від 17.10.2024 року та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з позовом про їх скасування.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормативно-правовим актом, що визначає засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами, є Закон України «Про рекламу» від 03.07.1996 року №270/96-ВР.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про рекламу» цей Закон регулює відносини, пов`язані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України.

Відповідно до визначень, наведених у ст.1 Закону України «Про рекламу»:

зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг;

особа - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, юридична особа незалежно від форми власності, представництво нерезидента в Україні;

реклама - інформація про особу, ідею та/або товар, розповсюджена за грошову чи іншу винагороду або з метою самореклами в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена, щоб сформувати або підтримати у прямий (пряма реклама, телепродаж) або непрямий (спонсорство, розміщення товару (продакт-плейсмент) спосіб обізнаність споживачів реклами та їхній інтерес щодо таких особи, ідеї та/або товару;

розповсюджувач реклами - особа, яка здійснює розповсюдження реклами.

Статтею 7 Закону України «Про рекламу» визначено, що основними принципами реклами є: законність, точність, достовірність, використання форм та засобів, які не завдають споживачеві реклами шкоди. Реклама не повинна підривати довіру суспільства до реклами та повинна відповідати принципам добросовісної конкуренції. Реклама не повинна містити інформації або зображень, які порушують етичні, гуманістичні, моральні норми, нехтують правилами пристойності. Реклама повинна враховувати особливу чутливість дітей і не завдавати їм шкоди.

За змістом ч.1 ст.16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абз.2 ч.1 ст.26 Закону України «Про рекламу» контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами.

Частиною 2 ст.26 Закону України «Про рекламу» регламентовано, що на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, за фактом виявлення такими органами порушення або в ході розгляду повідомлення (звернення, скарги, заяви тощо) третіх осіб про порушення вимог законодавства про рекламу рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та аудіозаписи, а також іншу інформацію, що стосуються виявленого порушення чи повідомлення про нього та необхідні для здійснення такими органами повноважень щодо державного контролю.

За приписами ч.3 ст.26 Закону України «Про рекламу» (в редакції Закону №4017-IX від 10.10.2024 року), розгляд і вирішення адміністративних справ, передбачених цим Законом, здійснюються відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Крім того, відповідний орган державної влади має право: вимагати від рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами усунення виявлених порушень вимог законодавства; вимагати припинення дій, що перешкоджають здійсненню державного контролю; надавати (надсилати) рекламодавцям, виробникам та розповсюджувачам реклами обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень; приймати рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження; приймати рішення про зупинення розповсюдження відповідної реклами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Закону України «Про рекламу» особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть:

1) рекламодавці, винні: у замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої заборонено законом; у наданні недостовірної інформації виробнику реклами, необхідної для виробництва реклами; у замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом; у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами та у замовленні розповсюдження реклами (у тому числі користувацького контенту, який визнається рекламою), в якій не дотримано встановлені законом вимоги щодо її змісту; у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно;

2) виробники реклами, винні у порушенні прав третіх осіб при виготовленні реклами;

3) розповсюджувачі реклами, винні у порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.

Згідно з ч.ч.4-8 ст.27 Закону України «Про рекламу» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, за поданням державних органів, зазначених у статті 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Антимонопольного комітету України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері організації та проведення азартних ігор та лотерейній сфері, а також крім тих, які віднесено до компетенції Національного банку України або Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, накладає штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за процедурою, визначеною Законом України «Про адміністративну процедуру», на:

рекламодавців за вчинення дій, передбачених пунктом 1 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості розповсюдженої реклами;

виробників реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 2 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості виготовлення реклами;

розповсюджувачів реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 3 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості розповсюдження реклами.

Повторне вчинення перелічених порушень протягом року тягне за собою накладення штрафу у подвійному від передбаченого за ці порушення розмірі.

Вартість розповсюдженої реклами визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості без урахування суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обов`язкових платежів), які встановлені Податковим кодексом України.

За неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації про вартість розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами, та/або вартість розповсюдження реклами, а також інформації, передбаченої частиною другою статті 26 цього Закону, центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 300 і більше неоподатковуваних мінімумів доходів громадян приймається виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до підп.9 п.4 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №667 (далі - Положення №667), Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами, приймає рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження.

Згідно з п.7 Положення №667 Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Аналіз викладених вище правових норм дає підстави стверджувати, що Держпродспоживслужба та її територіальний орган уповноважені здійснювати контроль щодо дотримання вимог законодавства з питань реклами та, у разі встановлення порушень таких вимог, виносити відповідні рішення, в тому числі про накладення штрафу.

Механізм накладення Держпродспоживслужбою та її територіальними органами на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами (далі - суб`єкт реклами) штрафів за порушення законодавства про рекламу визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року №693 (далі - Порядок №693).

Відповідно до п.2 цього Порядку підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі - справа) та накладення штрафу є протокол, що складається посадовими особами Держпродспоживслужби або її територіальних органів.

Згідно з п.п.3-9 Порядку №693, рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, передбачені статтею 27 Закону України «Про рекламу», приймають Голова Держпродспоживслужби, його заступники, керівники територіальних органів Держпродспоживслужби та їх заступники (далі - уповноважені особи) (п.3).

Уповноважена особа розпочинає розгляд справи не пізніше трьох робочих днів з дня оформлення протоколу, зазначеного у пункті 2 цього Порядку (п.4).

Уповноважена особа з урахуванням положень статті 32 Закону України «Про адміністративну процедуру» повідомляє суб`єкту реклами про дату, час та місце розгляду справи поштовим відправленням, технічними засобами електронних комунікацій або шляхом вручення повідомлення суб`єкту реклами або його представнику, якщо суб`єкт реклами сповістив уповноважену особу про відповідне уповноваження свого представника на отримання повідомлень, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої особи, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У повідомленні зазначаються права та обов`язки суб`єкта реклами, зокрема інформація про право бути присутнім під час розгляду та вирішення справи, порядок ознайомлення з матеріалами, а також способи подання пояснень і зауважень та строк, протягом якого суб`єкт реклами має право їх подати (п.5).

Справа розглядається уповноваженою особою не пізніше 30 календарних днів з дня оформлення протоколу, зазначеного у пункті 2 цього Порядку (п.6).

У разі надходження від суб`єкта реклами або його представника клопотання про відкладення розгляду справи уповноважена особа переносить дату та час розгляду справи у межах загального строку розгляду такої справи (п.7).

Справа розглядається за участю суб`єкта реклами або його представника (п.8).

Справа розглядається без участі суб`єкта реклами або його представника у разі його неявки за умови його поінформування відповідно до пункту 5 цього Порядку та ненадходження від нього клопотання про перенесення дати та часу розгляду справи, зазначеного в пункті 7 цього Порядку (п.9).

Згідно з п.п.16, 17 Порядку №693 у разі наявності підстав для накладення штрафу за результатами розгляду справи уповноважена особа приймає рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу оформлюється у двох примірниках, один з яких залишається в уповноваженої особи, що розглядала справу, другий - вручається суб`єкту реклами або його представникові, про що на першому примірнику такого рішення робиться відповідна позначка, засвідчена підписом суб`єкта реклами або його представника. У разі розгляду справи без участі суб`єкта реклами або його представника рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу надсилається суб`єкту реклами поштовим відправленням, технічними засобами електронних комунікацій протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

Відповідно до п.п.20-22 Порядку №693 рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу може бути оскаржено в адміністративному порядку, передбаченому Законом України «Про адміністративну процедуру», або у судовому порядку. Сплата штрафу не звільняє суб`єкта реклами від усунення виявлених порушень вимог законодавства про рекламу. Не сплачений у добровільному порядку штраф стягується в установленому законодавством порядку.

Обґрунтовуючи позов, позивач посилається на те, що при здійсненні відповідачем заходів щодо моніторингу реклами останній зобов`язаний був дотримуватися вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року №877-V (далі - Закон № 877-V).

Так, цим Законом визначено правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Згідно ст.1 Закону №877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом; спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

Відповідно до ст.2 цього Закону його дія поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Таким чином, предметом правового регулювання цього Закону є відносини у сфері здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Суд зазначає, що оформлення таких документів як акти перевірок, направлення на перевірку, повідомлення про перевірку, наказ на проведення перевірки рекламним законодавством України не передбачено. Виявлення ознак порушення законодавства про рекламу ані Закон України «Про рекламу», ані інші акти законодавства не пов`язують із обов`язковим проведенням перевірок чи інших спеціальних заходів контролю, в тому числі тих, що регулюються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

07.04.2025 року Верховний Суд ухвалив постанову у справі №280/275/24, в якій досліджено питання застосування Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» при реалізації територіальним органом Держпродспоживслужби владних управлінських функцій, які полягають у дотриманні суб`єктами господарювання законодавства про рекламу.

Верховний Суд зауважив, що контроль за дотриманням законодавства про рекламу не є заходом державного нагляду (контролю) у розумінні Закону №877-V. Якщо орган контролю вимагає документи, що виходять за межі рекламного матеріалу, така перевірка набуває ознак заходу державного нагляду в розумінні Закону №877-V і має супроводжуватися дотриманням його процедур.

Подібний правовий висновок був сформульований і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02.11.2021 року у справі №916/214/20.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 30.01.2019 року у справі №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду. Висновки ж Верховного Суду, викладені у постанові від 22.06.2022 року у справі №810/3148/17, на які посилається позивач, не є релевантними для обставин справи, що розглядається, адже такі висновки викладені за іншого правового врегулювання (Порядку №693 в редакції, яка діяла до 14.11.2023 року включно), а відтак не підлягають застосуванню.

Отже, доводи позивача про те, що у спірних правовідносинах, які є предметом судового аналізу у цій справі, накладення штрафу на нього за порушення законодавства про рекламу фактично відбулося за відсутності самого заходу державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства України про рекламу є помилковими та спростовуються вищевикладеним.

Щодо тверджень позивача щодо порушення строків прийняття рішень №89 та №90 від 17.10.2024 року, то такі є безпідставними та спростовуються нормами чинного законодавства.

Зокрема, згідно з п.6 Порядку №693, розглядається уповноваженою особою не пізніше 30 календарних днів з дня оформлення протоколу, зазначеного у пункті 2 цього Порядку.

Оскільки протоколи про порушення законодавства про рекламу №95, 96, 97 були складені 23.09.2024 року, а оскаржувані рішення прийняті 17.10.2024 року, Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області діяло в межах визначеного 30-денного строку. При цьому суд зазначає, що Закон України «Про рекламу» та Порядок №693 не встановлюють граничного терміну для складання протоколу з моменту виявлення порушення. Процедура повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи була дотримана у повній відповідності до вимог п.5 Порядку №693 та ст.32 Закону України «Про адміністративну процедуру», що підтверджує правомірність дій суб`єкта владних повноважень.

Щодо аргументів позивача про те, що рішення №89 та №90 від 17.10.2024 року прийняті без встановлення всіх обставин справи та належної мотивації, суд зазначає наступне.

Як підтверджено матеріалами справи, під час розгляду справи про порушення законодавства про рекламу відповідачем було всебічно досліджено надані позивачем пояснення та витяги з договорів оренди №31/07 RE від 31.07.2022 року та №30/06/22 від 30.06.2022 року. Посилання позивача на визначений договором обов`язок орендодавця забезпечити наявність дозволів не звільняє самого позивача від відповідальності за порушення законодавства про рекламу, оскільки ним не надано жодних доказів звернення до ТОВ «Гагарін Груп» щодо необхідності отримання таких дозволів.

Більше того, позивач не заперечує факт розміщення рекламних засобів («RESERVED» розміром 10х2х1 та «Sinsay» розміром 6х2х1) за адресою: м.Одеса, вул.Генуезька, 5, та не спростовує свою належність до цих рекламних матеріалів. Вказане свідчить про, що позивач є рекламодавцем (розповсюджувачем), який самостійно та самовільно розмістив зовнішню рекламу без відповідного дозволу виконавчого комітету Одеської міської ради, що є порушенням вимог ч.1 ст.16 Закону України «Про рекламу».

Факт порушення додатково підтверджується приписом Управління реклами Одеської міської ради від 08.05.2024 року №01-20/2691, який є чинним та не оскаржувався позивачем.

Таким чином, оскаржувані рішення №89 та №90 від 17.10.2024 року є мотивованими, містять опис встановлених фактів порушення та прийняті у повній відповідності до ч.2 ст.27 Закону України «Про рекламу», яка покладає відповідальність за порушення порядку розповсюдження та розміщення реклами на рекламодавців та розповсюджувачів. Натомість наведені позивачем аргументи не спростовують факту вчинення правопорушення та зводяться виключно до намагання уникнути відповідальності за недотримання встановлених законом вимог щодо розміщення зовнішньої реклами.

Щодо доводів позивача про неправомірність рішення №88 від 17.10.2024 року, слід зазначити наступне.

Відповідачем на адресу позивача було надіслано лист-запит від 01.08.2024 року №Вих-6453/05.4/31-24 про надання засвідчених копій документів, необхідних для здійснення державного контролю (зокрема, підтвердження вартості реклами, договорів та дозволів на розміщення рекламних засобів). Вказаний запит був отриманий позивачем 06.08.2024 року, що підтверджується відповідними доказами.

Попри встановлений у запиті строк (3 робочі дні), позивачем не було надано запитуваної відповідачем інформації, що є порушенням вимог ч.2 ст.26 Закону України «Про рекламу», яка зобов`язує суб`єктів реклами надавати документи та інформацію, необхідну для здійснення повноважень органами державного контролю. Доказів протилежного позивачем не надано.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд приходить висновку, що оскаржувані рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №№88, 89, 90 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 17.10.2024 року є такими, що прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Обставини, на які посилається позивач, не можуть вважатися підставами для їх скасування.

Згідно з ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність свого рішення, дій чи бездіяльності.

Поряд з тим, відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує. Наведене випливає зі змісту ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Докази, подані позивачем, переконують у безпідставності позовних вимог. Натомість, відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність своїх дій та рішень, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.

А тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що в задоволенні позову Дочірнього підприємства «ЛПП Україна» Акціонерного товариства «ЛПП» до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про скасування рішень №№88, 89, 90 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 17.10.2024 року слід відмовити.

Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.