Справа № 420/32160/25
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження, визначеного ч.5 ст.262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому позивач просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, яка полягала в ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення в період з 07.11.2015 року по 27.04.2018 року (в частині надбавки за вислугу років, компенсації за невикористану додаткову відпустку) через неврахування до стажу служби в поліції наявної вислуги років ОСОБА_1 в органах Державної служби України з надзвичайних ситуацій в період 01 вересня 1997 року по 06 листопада 2015 року;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України провести перерахунок і виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (в частині надбавки за вислугу років, компенсації за невикористану додаткову відпустку) за час служби в органах поліції (з 07 листопада 2015 року по 27 квітня 2018 року), зарахувавши до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу в Департамент патрульної поліції Національної поліції України вислугу років з 01.09.1997 року по 06.11.2015 року в органах Державної служби України з надзвичайних ситуацій, з врахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивач з 01.09.1997 року по 06.11.2015 року перебував на службі в органах ДСНС України в Одеській області, а з 07.11.2015 року по 27.04.2018 року - на службі в органах Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Відповідно до розрахунку вислуги років станом на 27.04.2018 року позивач мав 20 років 07 місяців 24 дні вислуги. Однак, Департаментом патрульної поліції Національної поліції України нарахування та виплата грошового забезпечення проводилися з розрахунку стажу служби 9 років 5 місяців 16 днів. Отже, за твердженням позивача, відповідач не зарахував більше 11 років служби до стажу служби позивача в поліції.

Згідно відповіді Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 02.01.2025 року вбачається, що стаж служби в органах ДСНС позивачу не зарахований у зв`язку з тим, що в переліку ст.78 Закону України «Про Національну поліцію» відсутня служба в Державній службі України з надзвичайних ситуацій.

Вважаючи протиправним факт незарахування до стажу служби в поліції позивача весь період вислуги років в органах ДСНС, позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Ухвалою суду по справі №420/32160/25 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч.5 ст.262 КАС України. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

Під час розгляду справи від представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до суду надійшов відзив по справі, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що періоди проходження служби в органах Державної служби України з надзвичайних ситуацій до стажу служби в поліції не зараховуються. На час прийняття позивача на службу до Національної поліції України діяв Закон України №580-VIII, частиною другою статті 78 якого наведено виключний перелік посад (видів служби), які зараховуються до стажу служби в поліції, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми саме цього Закону. Таким чином, прирівнювання позивачем обох видів служби виходячи лише із характеру окремих виконуваних обов`язків, є помилковим, адже суперечить ст.78 Закону України №580-VIII, який є спеціальним, та у якому прямо передбачено та чітко окреслено ті види служби, які враховуються до стажу служби поліцейських в цілях встановлення і виплати надбавки за роботу в органах поліції та під час розрахунку тривалості додаткової відпустки.

Також від представника відповідача до суду надійшло клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду через пропуск позивачем строку звернення до суду.

Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, на яку від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд у справі встановив наступне.

ОСОБА_1 з 01.09.1997 року по 06.11.2015 року перебував на службі в органах ДСНС України в Одеській області, а з 07.11.2015 року по 27.04.2018 року - на службі в органах Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, що підтверджується записами трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Відповідно до розрахунку вислуги років на пенсію підполковника поліції ОСОБА_1 , станом на 27.04.2018 року позивач мав 20 років 07 місяців 24 дні вислуги.

Однак, згідно грошового атестату №240 Департаменту патрульної поліції вбачається, що нарахування та виплата позивачу грошового забезпечення проводилися з розрахунку стажу служби в поліції у календарному обчисленні лише у кількості 9 років 5 місяців 16 днів (визначено наказом Департаменту патрульної поліції №14 о/с від 25.11.2015 року).

Згідно відповіді Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 02.01.2025 року вбачається, що стаж служби в органах ДСНС позивачу не зарахований у зв`язку з тим, що в переліку ст.78 Закону України «Про Національну поліцію» відсутня служба в Державній службі України з надзвичайних ситуацій.

Водночас, повивач посилається на те, що відповідач не зарахував йому більше 11 років служби до стажу служби в поліції. За його твердженням, оскільки у період з 01.09.1997 року по 06.11.2015 року він служив у територіальному органі служби цивільного захисту, який входив у систему органів Цивільної оборони України, то на нього поширюється дія п.2 ч.2 ст.78 Закону №580-VIII, згідно якого служба в Цивільній обороні України зараховується до стажу служби в поліції.

Не погоджуючись із ненарахуванням та невиплатою позивачу грошового забезпечення в період з 07.11.2015 року по 27.04.2018 року в частині надбавки за вислугу років, компенсації за невикористану додаткову відпустку через неврахування до стажу служби в поліції наявної вислуги років в органах Державної служби України з надзвичайних ситуацій за період з 01.09.1997 року по 06.11.2015 року, позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив, та надані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України врегульовані Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (далі Закон №580-VIII).

Згідно ст.1 Закону №580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону №580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

За ч.1 ст.60 Закону №580-VIII встановлено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.ч.1-2 статті 78 Закону №580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Суд звертає увагу, що ч.2 ст.78 Закону №580-VIII не передбачає можливість зарахування до стажу служби в поліції період служби в Державній службі України з надзвичайних ситуацій.

При цьому, згідно чч.3-4 статті 78 Закону №580-VIII під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №393 від 17.07.1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі Постанова №393).

Відповідно до абз.3 п.1 Постанови №393 для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються: служба в органах внутрішніх справ України, органах і підрозділах цивільного захисту на посадах начальницького і рядового складу, Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу з дня призначення на відповідну посаду.

Відповідно до п. «б» ч.1 ст.17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-XII (далі - Закон №2262-XII) особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2"д", "з" статті 1-2 "д", "з" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховується служба в органах внутрішніх справ, поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС України, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 року №260, визначено, що до вислуги років для виплати поліцейським надбавки за стаж служби зараховуються періоди, які визначені частиною другою статті 78 Закону України «Про Національну поліцію».

З аналізу наведених норм права слідує, що обчислення стажу служби в поліції врегульовано статтею 78 Закону України «Про Національну поліцію», частина друга цієї статті містить перелік посад (періодів служби), які зараховуються до стажу служби в поліції.

Відповідно до преамбули Постанови №393 остання була прийнята відповідно до Закону №2262-XII і Постанови Верховної Ради України про порядок введення в дію цього Закону.

Аналізуючи зміст статті 17 Закону №2262-XII можна дійти висновку про застосування положень даної норми лише при розрахунку вислуги років поліцейським під час призначення пенсій за вислугу років.

Отже, Постанова №393 встановлює порядок обчислення стажу (вислуги років) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, який проводиться саме з метою призначення пенсій відповідно до Закону №2262-XII.

При цьому, делегування частиною четвертою статті 78 Закону №580-VIII Кабінету Міністрів України встановлення порядку обчислення вислуги років у поліції не надає Уряду права визначати додаткові складові стажу служби в поліції, які не передбачені частиною другою статті 78 Закону №580-VIII.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 19.11.2019 у справі №520/903/19, від 31.03.2020 у справі №520/2067/19, від 22.07.2020 у справі №520/5960/19, від 13.08.2020 у справі №820/6656/16, від 09.09.2021 у справі №520/5021/19, від 15.12.2021 у справі №520/11545/19, а також від 22.02.2023 у справі №320/12166/20, які враховуються в судом в силу положень частини 5 статті 242 КАС України.

Аналізуючи вищевказане, та враховуючи той факт, що приписи Закону №580-VIII не передбачають можливості зарахування до стажу служби в поліції період служби в Державній службі України з надзвичайних ситуацій, то суд доходить висновку про відсутність правових підстав для зарахування позивачу періоду проходження ним служби в органах Державної служби України з надзвичайних ситуацій до вислуги років у Національній поліції, а також здійснення позивачу перерахунку і виплати грошового забезпечення та компенсації за невикористану додаткову відпустку, з врахуванням вислуги років за цей період.

Враховуючи вищевказані обставини, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

За відсутності підстав для задоволення позовних вимог позивача судом не вирішується клопотання відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду, заявлене представником Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, через пропущення позивачем строку звернення до суду.

Суд при вирішенні справи враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п. п. 29 - 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994.

Верховний Суд неодноразово посилався на низку рішень Європейського суду з прав людини, які розкривають підхід до обґрунтованості судових рішень.

Як зазначив Верховний Суд, ЄСПЛ у справі «Салов проти України» наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. У іншому рішенні, зокрема, у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Вмотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 90, 241-246, 251, 255, 257-258, 262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне найменування сторін по справі:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач - Департамент патрульної поліції Національної поліції України (03048, м.Київ, вул. Ф. Ернста, 3, ).

Суддя О.В. Білостоцький

.