Справа № 420/35700/24
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Білостоцького О.В.

При секретарі: Пудової Г.В.

За участю сторін:

Представника позивача: не з`явився

Представника Військової частини НОМЕР_1 : не з`явився

Представника Військової частини НОМЕР_2 : Журавля О.Д.

розглянувши у судовому засіданні заяву представника позивача про заміну сторони у виконавчому провадженні по справі №420/35700/24, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №420/35700/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов?язання вчинити певні дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 року по справі №420/35700/24 було задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 року №168, у розмірі до 100 000 грн. за весь час (періоди) перебування позивача на лікуванні або у відпустці з 08.02.2024 року по 10.09.2024 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 року №168, у розмірі до 100 000 грн. за весь час (періоди) перебування позивача на лікуванні або у відпустці з 08.02.2024 року по 10.09.2024 року.

Рішення по справі №420/35700/24 набрало законної сили 29.04.2025 року.

12.05.2025 року по справі №420/35700/24 було видано виконавчий лист.

02.06.2025 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №78240589 від 02.06.2025 року з виконання виконавчого листа №420/35700/24.

12.01.2026 року до суду від представника позивача надійшла заява про заміну боржника у виконавчому провадженні №78240589 з Військової частини НОМЕР_1 на Міністерство оборони України, в обґрунтування якої було зазначено, що йому стало відомо, що Військова частина НОМЕР_1 розформована, а її правонаступником стала Військова частина НОМЕР_2 . З метою отримання інформації, представник позивача звернувся із запитом до Міністерства оборони України, внаслідок чого 13.11.2025 року на електронну пошту представника позивача надійшов лист командира Військової частини НОМЕР_2 , яким він повідомив про те, що згідно директиви Міністерства Оборони України №Д-321/109/дск Військову частину НОМЕР_1 було переформовано, а її номер анульовано. Військова частина НОМЕР_2 не є правонаступником Військової частини НОМЕР_1 . Посилаючись на той факт, що до повноважень Міністерства Оборони України входить створення, реорганізація та розформування Військових частин, то воно є розпорядником коштів, представник позивача клопоче про заміну боржника у виконавчому провадженні №78240589 з Військової частини НОМЕР_1 на Міністерство оборони України.

Згідно ч. 2 ст. 379 КАС України суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

З метою вирішення заяви представника позивача про заміну сторони у виконавчому провадженні по справі №420/35700/24 судом було призначено судове засідання на 16.02.2026 року. Викликано в судове засідання представника Військової частини НОМЕР_2 .

16.02.2026 року учасники справи до судового засідання не з`явились, були повідомлені про дату та час проведення судового засідання належним чином та своєчасно.

Враховуючи вищевказане, судом було відкладено проведення судового засідання на 09.03.2026 року для повторного виклику сторін по справі. Витребувано додаткові письмові докази у Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_2 .

09.03.2026 року до судового засідання з`явився представник Військової частини НОМЕР_2 , представник позивача та представник Військової частини НОМЕР_1 повторно до суду не з`явились, були повідомлені про дату та час проведення судового засідання належним чином та своєчасно.

Під час судового засідання 09.03.2026 року судом було поставлено на обговорення питання про заміну сторони у виконавчому провадженні по справі №420/35700/24 з Військової частини НОМЕР_1 на Військову частину НОМЕР_2 .

Представник Військової частини НОМЕР_2 заперечував проти заміни сторони виконавчого провадження по справі №420/35700/24 на Військову частину НОМЕР_2 , та висловив думку про можливість заміни боржника у виконавчому провадженні №78240589 з Військової частини НОМЕР_1 на Міністерство оборони України.

Власну позицію обґрунтував тим, що з 01.02.2025 року Військову частину НОМЕР_1 було переформовано в Військову частину НОМЕР_2 , а умовне найменування «Військова частина НОМЕР_1 » анульовано. При цьому, Міністерство оборони України є розпорядником бюджетних коштів І рівня, а Військова частина НОМЕР_2 є розпорядником бюджетних коштів ІІІ рівня. Військова частина НОМЕР_2 у 2024 році безпосередньо здійснювала виплату грошового забезпечення військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 , як військовослужбовцям окремого підрозділу, який був підпорядкований Військовій частині НОМЕР_2 . На теперішній час Військова частина НОМЕР_2 здійснює виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, які проходили службу у Військовій частині НОМЕР_1 та перейшли під підпорядкування Військової частини НОМЕР_2 в складі лінійного підрозділу. Заперечення проти заміни Військової частини НОМЕР_1 як сторони у виконавчому провадженні по справі №420/35700/24 на Військову частину НОМЕР_2 зводились к тому, що при переформуванні Військова частина НОМЕР_1 більшу частину документації, пов`язану з її діяльністю, передала на зберігання до Одеського територіального архівного відділу галузевого державного архіву Міністерства оборони України.

Заслухавши пояснення представника Військової частини НОМЕР_2 , дослідивши матеріали адміністративної справи, поданої до суду заяви, проаналізувавши відповідні норми права, суд робить висновок, що клопотання представника позивача про заміну сторони у виконавчому провадженні по справі №420/35700/24 підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.ч.1-2 статті 15 Закону №1404-VIII сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Відповідно до абзацу 1 частини 5 статті 15 Закону №1404-VIII у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За змістом частини 1 статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Аналізуючи вищевказане, виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка його завершує. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. При цьому законодавством установлено головну умову, за якої обов`язки боржника може бути перекладено на іншу особу, - це вибуття сторони виконавчого провадження.

За приписами статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

З огляду на зміст наведеної норми процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні. Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 КАС України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

Отже, ухвала про здійснення процесуального правонаступництва на стадії виконання судового рішення є документом, що забезпечує виконання рішення та фактично є його невід`ємною частиною, а тому заміна сторони в зобов`язанні (правонаступництво) на стадії виконавчого провадження є зміною судового рішення, передбаченою чинним законодавством, що оформлюється ухвалою (стаття 52 КАС України). Оскарження такої ухвали варто розуміти як оскарження судового рішення.

Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 червня 2019 року у справі №905/1956/15.

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Правова позиція з цього приводу висловлена в постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №524/4478/17, від 20 лютого 2019 року у справі №826/16659/15.

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції (постанова Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі №2а-23895/09/1270).

У такому разі також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

При цьому, можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.

При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників.

У разі ж відсутності правонаступників суд повинен залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другий відповідач суд залучає іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.

Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.

Вищевказаний правовий висновок був викладений у постанові Верховного Суду від 07.03.2024 року по справі №2а/1270/2455/2012.

За ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що під час судового засідання було встановлено, що Військову частину НОМЕР_1 було переформовано в іншого суб`єкта Військову частину НОМЕР_2 , а умовне найменування «Військова частина НОМЕР_1 » анульовано, що свідчить про адміністративне (публічне) правонаступництво прав та обов`язків Військової частини НОМЕР_1 до Військової частини НОМЕР_2 .

Крім того, як також було встановлено судом, Військова частина НОМЕР_2 , яка є розпорядником бюджетних коштів ІІІ рівня, здійснювала виплату грошового забезпечення військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 (як окремого підрозділу Військової частини НОМЕР_2 ) до її переформування, зокрема у 2024 році, тобто в календарному періоді, який відноситься до часу виникнення спірних правовідносин. При цьому після реорганізаційних заходів на теперішній час Військова частина НОМЕР_2 також здійснює виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, які проходили службу у Військовій частині НОМЕР_1 та перейшли під підпорядкування Військової частини НОМЕР_2 в складі вже лінійного підрозділу цієї частини.

Водночас, представником позивача не надано жодного доказу, який свідчить про те, що правонаступником у виконавчому провадженні №78240589 замість розформованої Військової частини НОМЕР_1 має бути саме Міністерство Оборони України, як розпорядник коштів І рівня.

Таких доказів та доводів не надано суду і представником Військової частини НОМЕР_2 .

Враховуючи факт ненадання стороною позивача належних обґрунтувань та доказів, які свідчать про необхідність здійснення заміни боржника у виконавчому провадженні №78240589 на Міністерство оборони України, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення заяви представника позивача та про необхідність заміни сторони у виконавчому провадженні по справі №420/35700/24 з Військової частини НОМЕР_1 на Військову частину НОМЕР_2 .

В задоволенні клопотання в частині заміни сторони у виконавчому провадженні по справі №420/35700/24 з Військової частини НОМЕР_1 на Міністерство оборони України слід відмовити з вищенаведених підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-11, 42, 48, 52, 241, 243, 248, 293, 295, 370, 372, 379 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача про заміну сторони у виконавчому провадженні по справі №420/35700/24 - задовольнити частково.

Замінити Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) як боржника у виконавчому листі по справі №420/35700/24.

Відмовити у задоволенні клопотанні представника позивача в частині заміни сторони у виконавчому провадженні по справі №420/35700/24 з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на Міністерство оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітряних Сил, 6, ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп. 15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний суддею 16 березня 2026 року.

Суддя О.В. Білостоцький