Справа № 500/1435/26
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

Справа № 500/1435/26

17 березня 2026 рокум.Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Мірінович У.А., перевіривши матеріали заяви про забезпечення позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

13.03.2026 до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області, у якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Тернопільській області №93/6/19-00-24-07-03-3 від 06 січня 2026 року;

зобов`язати відповідача поновити реєстрацію ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку з 31.12.2025.

Одночасно з позовною заявою надійшла заява про забезпечення позову, у якій позивач просить зупинити дію рішення ГУ ДПС у Тернопільській області №93/6/19-00-24-07-03-3 від 06 січня 2026 року про анулювання реєстрації ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

Також, 13.03.2026 до суду надійшла заява ФОП ОСОБА_1 , у якій просить врахувати її майновий стан та відстрочити сплату судового збору до винесення остаточного рішення у цій справі.

Надаючи правову оцінку заяві про відстрочення сплати судового збору, а також вирішуючи питання про прийняття заяви про забезпечення позову до розгляду, суд зазначає наступне.

Вимоги до змісту і форми заяви про забезпечення позову встановлені статтею 152 КАС України.

Так, згідної частини четвертої статті 152 КАС України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з підпунктом 6 пункту 3 частини четвертої статті 4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення доказів або позову справляється судовий збір у розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. (частина 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір)

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2026 року у розмірі 3328 гривень.

Враховуючи, що заява про забезпечення позову надійшла до суду в електронній формі через систему "Електронний суд", тому сума судового збору, що підлягає сплаті заявником, має обчислюватись з урахуванням встановленого частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» коефіцієнту 0,8 та становить 798,72 грн (3328*0,3*0,8).

Проте, у порушення наведених вище вимог закону, до заяви про забезпечення позову не додано документ про сплату судового збору.

Разом з тим, заявником заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору. В обґрунтування вказаного клопотання ФОП ОСОБА_1 зазначає, що її майновий стан не дозволяє здійснити оплату судового збору, оскільки:

згідно з випискою за платіжним рахунком № НОМЕР_1 у ТОВ «Нова Пей» за період з 01.03.2026 по 13.03.2026 вхідний залишок коштів на рахунку позивача становить лише 272,52 грн;

протягом звітного періоду позивач була змушена спрямувати наявні обігові кошти на виконання кредитних зобов`язань (операція від 10.03.2026 на суму 4 000,00 грн погашення заборгованості за кредитним договором № 64 перед АТ «ПУМБ»);

анулювання статусу платника єдиного податку відповідачем призвело до фактичного блокування господарської діяльності позивача та неможливості отримання стабільного доходу для покриття судових витрат.

Згідно частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульовано статтею 8 Закону України «Про судовий збір», згідно якої враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або 2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або 4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Положення вказаної норми містять виключний перелік умов, за наявності яких суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від сплати судового збору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18 висловлена наступна правова позиція:

У пункті 37 "З аналізу статті 8 Закону України "Про судовий збір" чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення;

у пункті 39 "Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена";

у пункті 41 "Окремо слід зазначити, що встановлений статтею 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов, за яких особа може бути звільнена від сплати судового збору, також є вичерпним".

Отже, питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, навіть за наявності визначених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», є правом суду, а не обов`язком.

При цьому, для вирішення питання щодо надання особі вказаної пільги по сплаті судового збору згідно пункту першого частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», обов`язковим є надання судом оцінки майнового стану позивача на підставі наданих ним доказів.

Положення статей КАС України та Закону України "Про судовий збір" не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2005 у справі "Княт проти Польщі" ("Kniat v. Poland"), заява № 71731/01; пункти 63-64 рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2005 у справі "Єдамскі та Єдамска проти Польщі" ("Jedamski and Jedamska v. Poland"), заява № 73547/01).

З урахуванням зазначених рішень Європейського суду з прав людини, Верховний Суд, у постановах від 21.10.2022 у справі № 905/1059/21 та від 30.11.2022 у справі № 905/1060/21, зробив висновок, що скрутний майновий стан підтверджується відповідними доказами, які містять інформацію, у тому числі, щодо наявності/відсутності коштів (на банківських або депозитних рахунках), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів.

Крім того, Верховний Суд неодноразово вказував, що загальна сума отриманих доходів фізичною особою може бути підтверджена довідкою про доходи фізичної особи за попередній рік, виданою органом Державної податкової служби України, інформацією із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та довідкою Пенсійного фонду України форми ОК-5 або ОК-7 (ухвали Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 921/2/21(921/463/22), від 17.07.2023 у справі № 757/14112/20-ц, від 03.05.2022 у справі № 914/1147/20, від 10.11.2021 у справі № 922/1429/19, від 06.06.2021 у справі № 922/1775/19 та інші).

Така ж правова позиція щодо доказів майнового стану особи при вирішенні питання щодо надання їй пільги по сплаті судового збору висловлена й у подальшій практиці Верховного Суду, яка є сталою.

Як слідує з матеріалів справи, на підтвердження свого майнового стану позивачем надано виписку за платіжним рахунком з 01 березня 2026 по 13 березня 2026 року, згідно якої вхідний залишок на початок періоду становить 272,52 грн.

Надаючи правову оцінку вказаній виписці суд вважає, що така не є належним доказом на підтвердження наявності у позивача права на пільгу по сплаті судового збору згідно пункту першого частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», оскільки не дозволяє встановити обставини щодо розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік та його співвідношення із сумою судового збору, що підлягає сплаті у межах даної справи.

Інших належних та допустимих доказів, які б у сукупності підтверджували річний дохід позивача за попередній календарний рік, заявником не надано.

Суд зауважує, що необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, враховуючи передбачені статтею 8 Закону України "Про судовий збір" умови та підстави для надання пільг по сплаті судового збору, а також за встановлених судом обставин щодо ненадання заявником доказів на підтвердження свого майнового стану, суд приходить до висновку про відсутність підстав для надання відстрочки по сплаті судового збору при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову.

Згідно з частиною 7 статті 154 КАС України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

Оскільки в порушення вимог статті 152 КАС України заявником не надано документ про сплату судового збору при зверненні з заявою про забезпечення позову, і за результатом розгляду клопотання про надання відстрочки по сплаті судового збору суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, тому вказане зумовлює виникнення у суду обов`язку повернути вказану заяву без розгляду.

Керуючись статтями 150-154, 241-246, 294-295 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за заяву про забезпечення позову відмовити.

Заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 17 березня 2026 року.

Суддя Мірінович У.А.