Справа № 640/1014/20
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2026-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1014/20 Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.
суддів: Ключковича В. Ю., Епель О. В.
за участю секретаря: Волошка О. Л.

представника позивача Білічак Х. В., представника відповідача Юзюк В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖИНВЕСТ" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту 17.11.2025року) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖИНВЕСТ" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЖИНВЕСТ» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12 листопада 2019 року № 000845510 та № .

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 квітня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2023 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 12 листопада 2019 року № 000845510. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.09.2024 Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві задоволено частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 квітня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2023 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу. Відповідачем щодо задоволення вимог апелянта заперечено.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням ДПС у м. Києві проведена документальна планова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖИНВЕСТ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 28.04.2016 по 30.06.2019, валютного - за період з 28.04.2016 по 30.06.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 28.04.2016 по 30.06.2019 та іншого законодавства за відповідний період відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки, за наслідком якої складено акт від 18.10.2019 року №20/26-15-05-10-02/40457641 (далі - акт перевірки).

Проведеною перевіркою встановлено допущення позивачем порушення податкового законодавства, а саме:

- пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1, пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 16 827 486 грн, в тому числі заниження на загальну суму 16 828 697 грн, в тому числі за 2017 рік - на 16 761 196 грн, за 2018 рік - на 67 500 грн; завищення на загальну суму 1210 грн, в тому числі за півріччя 2019 року - на 1 210 грн;

- пункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16, пункту 49.1, підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасно подано податкові декларації з податку на прибуток підприємств за 1 квартал 2018 року, півріччя 2018 року, три квартали 2018 року;

- пункту 46.1 статті 46, підпункту 47. 1.1 пункту 47.1 статті 47, статті 51, пункту 70.16 статті 70, підпункту 176.2 «б» пункту 176.2 статті 176 із врахуванням пункту 102.1 статті 102 Кодексу, пункту 1.2, пункту 3.3. Наказу Міністерства фінансів України від 13.01.2015 за №4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма ШДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» щодо подання недостовірних даних у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1ДФ) за 1 квартал 2017 року;

- пункту 4 частини 2 статті 6 розділу II Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VІ, пункту 1 розділу III Наказу Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435 «Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо несвоєчасного подання звіту за січень 2017 року;

- підпункту 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України щодо неподання звіту про контрольовані операції за 2017 та 2018 роки.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки позивачем подано заперечення, за наслідком розгляду яких ГУ ДПС у м. Києві листом від 7 листопада 2019 року №39850/10/26-15-0520-02 висновки акту перевірки від 18 жовтня 2019 року №20/26-15-05-10-02/40457641 залишено без змін, а заперечення без задоволення.

На підставі акта перевірки податковим органом винесено:

- податкове повідомлення-рішення від 12 листопада 2019 року №000845510, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Джинвест» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств за податковими зобов`язаннями у розмірі 16 827 486,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 4 207 174,00 грн.

- податкове повідомлення-рішення від 12.11.2019 року №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 1 008 600,00 грн.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 36 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Положеннями підпункту 14.1.54-14.1.55 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України;

б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів;

в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів;

г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України;

ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України;

д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо);

е) спадщини, подарунків, виграшів, призів;

є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору;

ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Дохід, отриманий з джерел за межами України, - будь-який дохід, отриманий резидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності за межами митної території України, включаючи проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші види пасивних доходів, спадщину, подарунки, виграші, призи, доходи від виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими та трудовими договорами, від надання резидентам в оренду (користування) майна, розташованого за межами України, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих за межами України портів, доходи від продажу майна, розташованого за межами України, дохід від відчуження інвестиційних активів, у тому числі корпоративних прав, цінних паперів тощо; інші доходи від будь-яких видів діяльності за межами митної території України або територій, непідконтрольних контролюючим органам.

У відповідності до статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу; 134.1.2. дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Згідно з підпунктом 134.1.1. пункту 134.1 статті 134 ПК України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Між тим, згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 44.2 статті 44 ПК України визначено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Тобто, зазначені операції визначаються відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Як встановлено статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до частин першої, другої статті 3 Закону № 996-ХІV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Частиною третьою статті 6 Закону № 996-ХІV передбачено, що порядок ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в банках встановлюється Національним банком України відповідно до цього Закону та міжнародних стандартів фінансової звітності.

Положеннями статті 4 Закону № 996-ХІV затверджено принцип бухгалтерського обліку нарахування та відповідності доходів і витрат згідно з яким для визначення фінансового результату звітного періоду необхідно порівняти доходи звітного періоду з витратами, що були здійснені для отримання цих доходів.

Пунктом 8 МСБО 1 визначено, якщо застосовується принцип нарахування в бухгалтерському обліку, суб`єкт господарювання визнає такі статті як активи, зобов`язання, власний капітал, дохід та витрати (елементи фінансової звітності) тоді, коли вони відповідають визначенням та критеріям визнання для цих елементів у Концептуальній основі 4.

Дохід у Концептуальній основі складання та подання фінансових звітів визначено як збільшення економічних вигід протягом облікового періоду у вигляді надходження або збільшення корисності активів чи зменшення зобов`язань, що веде до збільшення власного капіталу, крім випадків, пов`язаних із внесками учасників власного капіталу. Дохід включає як дохід від звичайної діяльності, так і прибуток від інших операцій. Дохід від звичайної діяльності є доходом, який виникає в ході звичайної діяльності суб`єкта господарювання і позначається різними назвами, а саме: продаж, гонорари, відсотки, дивіденди та роялті.

Згідно з пунктом 8 Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 18 «Дохід» (Далі - МСБО 18) дохід включає тільки валові надходження економічних вигід, які отримані чи підлягають отриманню суб`єктом господарювання на його власний рахунок.

Відповідно до пункту 10 МСБО 18 сума доходу, яка виникає в результаті операції, як правило, визначається шляхом угоди між суб`єктом господарювання та покупцем або користувачем активу. Вона оцінюється за справедливою вартістю отриманої компенсації або компенсації, яка має бути отримана з урахуванням суми будь-якої торговельної знижки чи знижки з обсягу, що надаються суб`єктом господарювання.

Пунктом 11 МСБО 18 визначено: у більшості випадків компенсація надається у формі грошових коштів або їх еквівалентів, а дохід виражається в сумі грошових коштів чи їх еквівалентів, які були отримані або підлягають отриманню.

Водночас, дохід від продажу товарів, в розрізі приписів пункту 14 МСБО 18 має визнаватися в разі задоволення всіх наведених далі умов:

а) суб`єкт господарювання передав покупцеві суттєві ризики і винагороди, пов`язані з власністю на товар;

б) за суб`єктом господарювання не залишається ані подальша участь управлінського персоналу у формі, яка, як правило, пов`язана з володінням, ані ефективній контроль за проданими товарами;

в) суму доходу можна достовірно оцінити;

г) ймовірно, що до суб`єкта господарювання надійдуть економічні вигоди, пов`язані з операцією;

г) витрати, які були або будуть понесені у зв`язку з операцією, можна достовірно оцінити.

Згідно з пунктом 4.50 Концептуальних основ фінансової звітності «Визнання витрат», витрати визнаються у звіті про прибутки та збитки на основі безпосереднього зв`язку між понесеними витратами та заробленим доходом від конкретних статей. Цей процес, що його, як правило, називають відповідністю витрат доходам, передбачає одночасне або комбіноване визнання доходів та витрат, які виникають безпосередньо та разом у результаті тих самих операцій або інших подій (наприклад, різні компоненти витрат, що становлять собівартість реалізованої продукції, визнаються одночасно на момент отримання доходу, що виникає в результаті реалізації продукції).

Проте застосування концепції відповідності в межах цієї Концептуальної основи не дозволяє визнання статей у балансі, які не відповідають визначенню активів чи зобов`язань.

Разом з цим, за змістом частини першої статті 9 Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частиною другою статті 9 Закону № 996-ХІV передбачені обов`язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.

Таким чином, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на необхідно з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, висновки податкового органу щодо заниження позивачем зобов`язань з податку на прибуток обґрунтовано відсутністю настання реальних наслідків за правочинами укладеними позивачем з ТОВ «ІНТАЙМ СОЛЮШН», ТОВ «ОРЕГОН ЛТД», ТОВ «КВК ЛТД», ТОВ «ДП «ВЕКТОР».

При цьому, скасовуючи рішення суддів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд Верховний Суд у постанові від 17.09.2024 звернув увагу, що суди недостатньо дослідили реальність спірних господарських операцій, зокрема недостатньо з`ясовано той факт, чи справді відповідні товарно-матеріальні цінності були отримані від указаних в первинних документах контрагентів. Верховний Суд зазначив, що для цього варто встановити, за яких обставин і в який спосіб налагоджено господарські зв`язки між позивачем та його задекларованими постачальниками, хто персонально брав у цьому участь, допитати відповідних осіб як свідків.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Інтайм Солюшн», укладено Договір купівлі-продажу цінних паперів від 25 червня 2018 року № ДД18-2506-4, згідно з п. 1.1. якого продавець зобов`язується передати у власність позивача, а позивач прийняти та оплатити акції прості іменні, за ціною і на умовах, передбачених цим Договором.

Позивачем на підтвердження факту реального здійснення господарської операції, надано завірені належним чином копії: Акта приймання-передачі цінних паперів та виконання зобов`язань по Договору купівлі-продажу цінних паперів №ДД18-2506-4 від 25 червня 2018 року, Платіжного доручення, Виписки про операції з цінним паперами за період з 04.07.2018 по 04.07.2018.

Відповідач, як на підставу відсутності факту реального здійснення господарської операції, посилається на Протокол допиту свідка - керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтайм Солюшн» ОСОБА_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000630 від 18 грудня 2016 року, в якому вона пояснила про непричетність до реєстрації та господарської діяльності зазначеного підприємства.

Крім того, між позивачем, та товариством з обмеженою відповідальністю «ДП «Вектор», як Продавцем, укладено Договір купівлі-продажу цінних паперів від 24 квітня 2017 року № ДД17-2404-3, відповідно до п. 1.1. якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити Інвестиційні сертифікати іменні, за ціною і на умовах, передбачених цим Договором.

Позивачем на підтвердження факту реального здійснення господарської операції, надано завірені належним чином копії: Акта приймання-передачі цінних паперів та виконання зобов`язань по Договору купівлі-продажу цінних паперів № ДД17-2404-3 від 24 квітня 2017 року, Платіжного доручення, Виписки про операції з цінним паперами за період з 11.05.2017 по 11.05.2017.

Відповідач, як на підставу відсутності факту реального здійснення господарської операції, посилається на Протокол допиту свідка - керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДП «Вектор» ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000830 від 13 вересня 2018 року, в якому він пояснив про непричетність до реєстрації та господарської діяльності зазначеного підприємства.

Також, між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «КВК ЛТД», як продавцем, укладено Договори купівлі-продажу цінних паперів від 20, 27 січня, 02, 07, 16, 24 лютого, 02, 09 березня 2017 року №№ ДД17-2001-1, ДД17-2701-1, ДД17-0202-1, ДД17-0702-1, ДД17-1602-1, ДД17-2402-1, ДД17-0203-1, ДД17-0903-1, згідно з п. 1.1. яких Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити Інвестиційні сертифікати іменні, за ціною і на умовах, передбачених цими Договорами.

Позивачем на підтвердження факту реального здійснення господарської операції, надано завірені належним чином копії: Актів приймання-передачі цінних паперів та виконання зобов`язань по зазначеним Договорам купівлі-продажу цінних паперів, Платіжних доручень, Виписок про операції з цінним паперами.

Відповідач, як на підставу відсутності факту реального здійснення господарської операції, посилається на пояснення керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «КВК ЛТД» ОСОБА_3 про непричетність до реєстрації та господарської діяльності зазначеного підприємства.

Крім того, між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Орегон ЛТД», як Продавцем, укладено Договори купівлі-продажу цінних паперів від 12, 19, 25 травня, 01, 24 червня 2017 року №№ ДД17-1205-4, ДД17-1905-3, ДД17-2505-3, ДД17-0106-3, ДД17-2206-3, згідно з п. 1.1. яких Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити Акції прості іменні, за ціною і на умовах, передбачених цими Договорами.

Позивачем на підтвердження факту реального здійснення господарської операції, надано завірені належним чином копії: Актів приймання-передачі цінних паперів та виконання зобов`язань по зазначеним Договорам купівлі-продажу цінних паперів, Платіжних доручень, Виписок про операції з цінним паперами.

Відповідач, як на підставу відсутності факту реального здійснення господарської операції, посилається на Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2018 року у справі №201/4545/18 за обвинуваченням, зокрема ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кутаїсі, українки, громадянки України, заміжньої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої, у вчиненні злочинів передбачених частиною третьою ст. 27 частиною другою ст. 28, частинами першою, другою ст. 205 Кримінального кодексу України, яким затверджено Угоду про визнання винуватості, укладену 15 березня 2018 року між прокурором відділу прокуратури м. Києва юристом 1-го класу Дрогомирецьким В.І. та ОСОБА_4 ; ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні злочинів передбачених частиною третьою ст. 27 частиною другою ст. 28, частинами першою, другою ст. 205 Кримінального кодексу України та призначено покарання: за частиною третьою ст. 27 частиною другою ст. 28, частиною першою ст. 205 Кримінального кодексу України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34000 гривень; за частиною третьою ст. 27, частиною другою ст. 28, частиною другою ст. 205 Кримінального кодексу України у виді штрафу в розмірі п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 85000 гривень; на підставі частини першої ст. 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів призначено покарання ОСОБА_4 , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначивши остаточно до відбування покарання у виді штрафу в розмірі п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 85000 гривень.

Відповідно до змісту зазначеного Вироку, ОСОБА_4 в травні 2016 року, з корисливих мотивів, вступила у злочинну змову із невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження щодо придбання суб`єкту підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності, яка полягала у наданні податкової вигоди (безпідставне формування податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат з податку на прибуток) підприємствам реального сектору економіки. ОСОБА_4 запропонувала через невстановлену слідством особу, особі, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, за грошову винагороду, без мети здійснення підприємницької діяльності перереєструвати (придбати) в органах державної влади на своє ім`я суб`єкт підприємницької діяльності - юридичну особу ТОВ «Орегон ЛТД» ().

Здійснюючи злочинну діяльність, реалізуючи спільний злочинний план, діючи у складі групи, невстановлена слідством особа, за вказівкою ОСОБА_4 , відповідно до відведеної йому ролі, у невстановлений досудовим розслідуванням час, з метою маскування та приховування вказаної злочинної діяльності запропонував особі, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, за грошову винагороду, вчинити дії щодо придбання (шляхом перереєстрації) суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи, повідомивши при цьому, що фінансово-господарську діяльність останній здійснювати не буде. На дану пропозицію особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, погодилась, при цьому наміру здійснювати реальну господарську діяльність, пов`язану з виробництвом чи реалізацією товарів (робіт, послуг) не мала.

На початку весни 2016 року, точний день та час досудовим розслідуванням не встановлено, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, перебуваючи неподалік від Ленінградської площі в м. Києві, зустрілась із невідомою йому раніш особою, яка запропонувала без мети здійснення підприємницької діяльності перереєструвати на його ім`я підприємство ТОВ «Орегон ЛТД» (), з метою подальшого використання його для прикриття незаконної діяльності.

Особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, перебуваючи в скрутному матеріальному становищі, не маючи наміру здійснювати діяльність підприємства, зафіксовану в статутних документах ТОВ «Орегон ЛТД» (), усвідомлюючи протиправний характер запропонованих їй дій, як майбутнього власника та директора ТОВ «Орегон ЛТД» (), погодилась на таку пропозицію та надала невстановленій слідством особі, змогу сфотографувати власний паспорт та ідентифікаційний номер платника податків, необхідних для складання статутних та реєстраційних документів підприємства.

У подальшому невстановлена слідством особа, отримавши вказані фотокопії, виготовила необхідні для перереєстрації ТОВ «Орегон ЛТД» () на ім`я особи, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, документи, в яких остання значилась засновником та директором.

Після вчинення зазначених дій, реалізуючи спільний злочинний план, ОСОБА_4 , відповідно до відведеної їй ролі, одержала від невстановленої досудовим розслідуванням особи статутні документи, печатки та інші документи, необхідні для фіктивного підприємництва ТОВ «Орегон ЛТД» () та передала грошову винагороду (у невстановленій слідством сумі) для подальшої передачі особі, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження.

Незаконна діяльність ТОВ «Орегон ЛТД» (), яке на прохання ОСОБА_4 з метою прикриття незаконної діяльності придбала особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, здійснювалась в порушення законодавчих актів України, що регулюють діяльність суб`єктів підприємництва, а саме: ст. 3, п. 3 ст. 5, п. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 207 ГК України, п. 2 ст. 215, ст. 228 ЦК України.

Викладене дало фактичну можливість ОСОБА_4 , діючи у складі групи, використовувати реквізити указаного підприємства, його реєстраційні документи та печатку, для здійснення протиправної фіктивної діяльності, а саме незаконного формування податкового кредиту з податку на додану вартість та забезпечення прикриття незаконної діяльності по формуванню безпідставного податкового кредиту з податку на додану вартість підприємствам - контрагентам».

Крім того, відповідно до ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 12.08.2024 у справі №756/3973/18 встановлено наступне: «до обвинувального акту, на початку весни 2016 року, точний день та час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 перебуваючи неподалік від Ленінградської площі в м. Києві, зустрівся із невідомою йому раніш особою, яка запропонувала без мети здійснення підприємницької діяльності перереєструвати на його ім?я підприємство ТОВ «Орегон ЛТД» (), з метою подальшого використання його для прикриття незаконної діяльності. ОСОБА_5 , перебуваючи в скрутному матеріальному становищі, не маючи наміру здійснювати діяльність підприємства, зафіксовану в статутних документах ТОВ «Орегон ЛТД» (), усвідомлюючи протиправний характер запропонованих йому дій, як майбутнього власника та директора ТОВ «Орегон ЛТД» (), погодився на таку пропозицію та надав невстановленій слідством особі, змогу сфотографувати власний паспорт та ідентифікаційний номер платника податків, необхідних для складання статутних та реєстраційних документів підприємства. В подальшому указана невстановлена слідством особа, отримавши вказані фотокопії, виготовила необхідні для перереєстрації ТОВ «Орегон ЛТД» (код ЕДРПОУ 39937343) на ім?я ОСОБА_5 документи, в яких останній значився засновником та директором. Після того, в травні 2016 року, точний день та час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 перебуваючи за адресою: м. Київ, просп. Героїв Сталінграду, 58, із невстановленою слідством особою, під безпосереднім її керівництвом, з корисливих мотивів, підписав надані йому документи, а саме: протокол №2 загальних зборів учасників ТОВ «Орегон ЛТД» від 20.05.2016 року, довіреність на ОСОБА_6 від 23.05.2016 року; договір № 1 купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Орегон ЛТД» від 19.05.2016 року, договір № 2 купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Орегон ЛТД» від 19.05.2016 року. Після чого, 23.05.2016 року, більш точний час досудовим слідством не встановлено, відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Оболонського району реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві, на підставі наданих ОСОБА_5 документів, проведено реєстраційну дію - внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов?язані зі змінами в установчих документах ТОВ «Орегон ЛТД» (). Перереєстрація ТОВ «Орегон ЛТД» () в органах державної влади, отримання необхідних реквізитів: назви, юридичної адреси, особистих даних службових осіб підприємства, індивідуального номера платника податків та отримання печатки підприємства надало можливість невстановленій слідством особі, прикриваючись зовнішньо законним фактом перереєстрації ТОВ «Орегон ЛТД» (), здійснювати неконтрольовані державою фінансові операції. При цьому, ОСОБА_5 хоча і значиться єдиною службовою особою ТОВ «Орегон ЛТД» (), але підприємством він ніколи не керував, грошовими коштами підприємства не розпоряджався, реєстраційні документи ТОВ «Орегон ЛТД» () одразу передав невстановленій слідством особі, для подальшого використання у незаконній діяльності, а саме прикриваючись зовнішньо законним фактом перереєстрації ТОВ «Орегон ЛТД» (), здійснювати неконтрольовані державою фінансові операції, можливість складати фіктивні господарські угоди та фіктивні первинні документи для того, щоб перераховувати кошти без фактичного проведення фінансово-господарських операцій, використовуючи реквізити ТОВ «Орегон ЛТД» (), здійснювати безтоварні операції та надання послуг з мінімізації податкових зобов?язань підприємствам реального сектору економки. Незаконна діяльність ТОВ «Орегон ЛТД» (), яке на прохання невстановленої слідством особи з метою прикриття незаконної діяльності придбав ОСОБА_5 , здійснювалось в порушення законодавчих актів України, що регулюють діяльність суб?єктів підприємництва.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 , що виразились в пособництві у придбанні суб?єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) ТОВ «Орегон ЛТД» (), з метою прикриття незаконної діяльності, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною пятою статті 27, частиною першою статті 205 КК України».

Цією ж ухвалою суду кримінальне провадження 0000297 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною першою статті 205 КК України закрито, у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність.

Крім того, матеріали справи свідчать, що з метою належного та повного дослідження обставин справи, судом першої інстанції вжито заходів щодо допиту у судовому засіданні осіб, що значились керівниками вказаних підприємств, однак останні до суду не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили.

Біль того, на виконання судового доручення відповідно до ухвали від 14.03.2025 Запорізьким окружним адміністративним судом здійснено допит свідка ОСОБА_2 директора контрагента позивача ТОВ «ДП «Вектор», який також повідомив, що фактично директором вказаного підприємства не являється та господарську діяльність від його імені не здійснює.

Інші судові доручення повернуті до суду першої інстанції без виконання, оскільки свідки до суду не з`явилися.

Відповідно до правової позиції викладеної Верховним Судом у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 826/16865/14, статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 2а-1670/5096/12 (К/9901/12890/18), від 30.01.2018 у справі № 2а-0870/6083/11 (К/9901/541/18), а також у постановах Верховного Суду України від 01.12.2015 у справі № 21-3788а15 (№ 826/15034/14), від 14.03.2017 у справі № 21-1513а16.

У постанові Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 280/546/19 також акцентовано увагу на тому, що первинні документи, виписані на операції з придбання послуг та товару у фіктивних підприємств, є неприйнятними за об`єктивним критерієм, оскільки ці товариства реальною господарською діяльністю не займалися, а були створені для проведення безтоварних операцій в цілях незаконної податкової мінімізації. Статус фіктивного підприємства цих товариств несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, а господарські операції з їх задіянням не можуть бути визнані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неможливості ведення вказаними товариствами легальної підприємницької діяльності і підписання первинних документів.

Статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Наведені у сукупності обставини та досліджені документальні докази є достатніми для висновку про те, що господарські операції з постачання товару саме згаданими контрагентами фактично не мали реального характеру, оформлені лише документально та не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені укладеними договорами.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні адміністративного позову в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 12 листопада 2019 року №000845510.

Щодо позовних вимог в частині оскаржуваного рішення від 12 листопада 2019 року № суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, підставою для винесення вказаного податкового повідомлення-рішення слугували висновки податкового органу щодо неподання позивачем звіту про контрольовані операції за 2017 та 2018 звітні роки до ДФС України.

Річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку (за вирахуванням непрямих податків) за звітний рік - 1 030 850 181 грн., згідно поданої податкової декларації з податку на прибуток підприємств № від 29.08.2019 року.

Річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку (за вирахуванням непрямих податків) за 2018 звітний рік - 2 816 251 919 грн. згідно поданої податкової декларації з податку на прибуток підприємств № від 29.08.2019 року.

Перевіркою встановлено, що протягом 2017 року відповідно до типових контрактів ТОВ «ДЖИНВЕСТ» здійснювало господарські операції з купівлі-продажу цінних паперів з наступним контрагентом нерезидентом:

- Vingis Real Estate Investment Fund Limited (Республіка Кіпр) на загальну суму 752 783 654, 50 гривень.

Перевіркою встановлено, що протягом 2018 року відповідно до типових контрактів ТОВ «ДЖИНВЕСТ» здійснювало господарські операції з купівлі-продажу цінних паперів з наступними контрагентами нерезидентами:

- Vingis Real Estate Investment Fund Limited (Республіка Кіпр) на загальну суму 2 632 782 602,80 гривень;

- A-Reatly Investment Found VCIC LTD( Республіка Кіпр) на загальну суму 2 632 782 602,80 гривень;

- Siginella Business Limites (Республіка Кіпр) 13 006 980, 00 гривень.

Відповідно до підпункту 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими є господарські операції, що впливають на об`єкт оподаткування платника податків, однією із сторін яких є нерезидент, зареєстрований у державі (на території), що включена до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України».

Операції з контрагентом, зареєстрованим у державі (на території), включеній до зазначеного переліку, визнаються контрольованими з дати включення держави (території) до такого переліку.

Відповідно до розпоряджень Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 1042-р, від 14.05.2015 року № 449-р та від 16.09.2015 року № 977-р Республіка Кіпр входить до переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпункту 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Кодексу.

Положеннями підпункту 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України передбачено, що господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 - 39.2.1.3 і 39,2.1.5 підпункту 39.2.1 цього пункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови:

- річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 150 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік;

- обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що операції між позивачем та компаніями Vingis Real Estate Investment Fund Limited (Республіка Кіпр), -Reatly Investment Found VCIC LTD( Республіка Кіпр), Siginella Business Limites (Республіка Кіпр), з урахуванням положень підпункту 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України визнаються контрольованими.

Згідно з підпункту 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 ПК України платники податків, обсяг контрольованих операцій яких з одним контрагентом перевищує 10 млн гривень (без урахування податку на додану вартість), зобов`язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 жовтня року, що настає за звітним, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Відповідно до пункту 120.3 статті 120 ПК України неподання платником податків звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення або невключення до такого звіту інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу тягне за собою накладення штрафу (штрафів) у розмірі, зокрема, 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання звіту про контрольовані операції.

Сплата таких фінансових санкцій (штрафів) не звільняє платника податків від обов`язку подання звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення.

Мотивуючи позовні вимоги в частині протиправності спірного рішення від 12 листопада 2019 року № позивач стверджує, що здійснені ним операції з Vingis Real Estate Investment Fund Limited (Республіка Кіпр),Reatly Investment Found VCIC LTD( Республіка Кіпр), Siginella Business Limites (Республіка Кіпр) не підпадають під ознаки контрольованих, однак на підтвердження останнього жодних доказів як до суду першої інстанції так і до апеляційної скарги не надано.

Натомість, встановлені проведеною перевіркою обставини свідчать, що операції ТОВ «Джинвест» із зазначеними вище контрагентами відповідають ознакам контрольованих, а відтак у позивача був наявний обов`язок подати звіти про контрольовані операції за 2017-2018 роки.

Відтак, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖИНВЕСТ" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖИНВЕСТ" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов

Суддя В. Ю. Ключкович

Суддя О. В. Епель

(Повний текст постанови складено 13.03.2026)