Справа № 340/1499/26
Суддя: М.Я. САВОНЮК
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань забезпечення позову

17 березня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/1499/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Савонюка М.Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової академії м. Одеса про визнання протиправним наказу, зобов`язання вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 1), Військової академії м. Одеса (далі відповідач 2) у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 426 від 13.02.2026 в частині призову ОСОБА_1 на військову службу;

- зобов`язати військову частину Військову академію м. Одеса виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини Військової академії м. Одеса та звільнити з військової служби.

Одночасно з позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії пункту 1 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №426 від 13.02.2026 в частині призову ОСОБА_1 на військову службу до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.

Заява обгрунтована тим, що 14.07.2025 ОСОБА_1 подав заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку зі здійсненням постійного догляду за бабусею, ОСОБА_2 . Не розглянувши вказану заяву у встановлений термін, відповідач 1 призвав його на військову службу. При цьому, спірний наказ № 426 від 13.02.2026 виданий відповідачем 1 у день постановлення Подільським районним судом м. Кропивницького ухвали у порядку статті 206 КПК України.

Вказує, що може бути направлений до районів ведення активних бойових дій та у разі отримання поранення, загибелі або потрапляння в полон, фактичне поновлення прав навіть при ухваленні рішенні суду на його користь стане неможливим. Крім цього, є єдиною особою, яка здійснює постійний догляд за ОСОБА_2 , що підтверджено відповідним актом від 07.02.2025 та висновками ЛКК. Перебування його на службі позбавляє особу з інвалідністю життєво необхідної допомоги, що створює загрозу її життю та здоров`ю.

Зауважує, що зазначений ним спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки не перешкоджає загальній діяльності ТЦК та СП, але запобігає настанню тяжких наслідків для нього та особи, яка потребує догляду.

Відповідно до частини першої статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Частиною другою статті 154 КАС України визначено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Вказаними нормами визначено загальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову, а саме без повідомлення учасників справи, тобто у письмовому провадженні. Лише у випадку необхідності подання пояснень або додаткових доказів суд на власний розсуд може призначити розгляд заяви про забезпечення адміністративного позову у судовому засіданні.

Проте, у даному випадку, дослідивши матеріали адміністративної справи та заяву про забезпечення позову, суд вважає за можливе розглянути вказану заяву без повідомлення учасників справи.

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість заяви про забезпечення позову, а також враховуючи наведені позивачем підстави для вжиття таких заходів, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що підставами для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

1) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень;

2) очевидними є ознаки порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю;

3) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

4) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист;

5) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.

Частиною першою статті 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Перелік заходів забезпечення позову наведений у частині першій статті 151 КАС України. Отже, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Наведений перелік заходів забезпечення позову є вичерпним.

Відповідно до частини другої статті 151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Поряд з цим, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Звертаючись до суду із заявою щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати підстави звернення із такою заявою, а також надати відповідні докази в підтвердження наведених у заяві аргументів.

Необґрунтоване вжиття таких заходів може призвести до значно більших ускладнень, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відтак, під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Подібні висновки були висловлені Верховним Судом, зокрема, у постанові від 21.11.2018 у справі №826/8556/17 та в подальшому підтримані у постановах від 01.06.2022 у справі №580/5656/21, від 18.05.2023 у справі №500/4200/22, від 21.02.2024 у справі №420/11311/23.

Згідно з Рекомендації №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Як слідує з матеріалів справи, підставою для звернення позивача до суду із заявою про забезпечення позову є винесення ІНФОРМАЦІЯ_2 наказу про призов його на військову службу під час мобілізації до прийняття рішення за результатами розгляду поданої ним 14.07.2025 заяви про відстрочку на підставі пункту 14 частини 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" у зв`язку зі здійсненням постійного догляду за своєю бабусею ОСОБА_2 . Зазначене, на переконання позивача, вказує на очевидні ознаки протиправності рішення суб`єкта владних повноважень.

З цього приводу слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 03.05.2023 у справі №640/15534/22.

Сама лише незгода позивача із рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання таких протиправними ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Так, у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №826/16509/18 щодо "очевидності" ознак протиправності дій та порушення прав позивача зазначено, що попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх "якість": вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваних рішень (дій) поза обґрунтованим сумнівом.

У даному випадку наявність ознак протиправності оскаржуваного наказу може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Стосовно наведених у заяві доводів про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, варто зазначити наступне.

Наказ про призов на військову службу по мобілізації № 426 від 13.02.2026 є актом індивідуальної дії та на сьогодні є реалізованим, що підтверджується матеріалами справи.

Зокрема, зі змісту сформованого 27.02.2026 електронного військово-облікового документу із додатку "Резерв+" вбачається, що ОСОБА_1 знятий з військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку з набуттям статусу військовослужбовця.

Відтак, процедура призову заявника на військову службу під час мобілізації завершена та останній на час подання заяви про забезпечення позову вже є військовослужбовцем, а тому зупинення дії спірного наказу жодним чином не призведе до зміни цього статусу та звільнення особи від виконання обов`язків військової служби.

В той же час суд зауважує, що доводи заявника про необхідність вжиття заходів забезпечення позову по суті обґрунтовані гіпотетичною можливістю настання негативних наслідків чи порушення прав в майбутньому, що не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову. Застосування судом обраного заявником заходу забезпечення позову не може ґрунтуватись лише на припущеннях чи змодельованих позивачем ймовірних ситуаціях. Загальні посилання про створення загрози життю та здоров`ю його бабусі ОСОБА_2 є неконкретизованими та не підтверджені жодними доказами.

Враховуючи наведене, виходячи із змісту поданої заяви та доводів, наведених позивачем на її обґрунтування, суд дійшов висновку про її необґрунтованість та відсутність визначених законом підстав для вжиття заходів забезпечення позову та задоволення відповідної заяви.

Керуючись статтями 150-158, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 17 березня 2026 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК