Справа № 520/14955/25
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 р. Справа № 520/14955/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Семененко М.О. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Садова М.І., повний текст складено 19.12.25 по справі № 520/14955/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення головного управління ДПС в Харківській області від 13 грудня 2024 року № 2-2011 UA0010762 за податком на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки за 2023 рік на суму 42456,56 грн. (сорок дві тисячі чотириста п`ятдесят шість гривень 56 копійок).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення головного управління ДПС в Харківській області від 13 грудня 2024 року № 2-2011 UA0010762 за податком на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки за 2023 рік на суму 42456 (сорок дві тисячі чотириста п`ятдесят шість) гривень 56 копійок.

Головне управління ДПС у Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу , вважає рішення суду таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, встановлених п.п 266.2.1 п.266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, з викладенням в ньому висновків, які не відповідають обставинам справи, та ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України. Звертає увагу суду , що ГУ ДПС не застосовано пільгу у розмірі 120 кв.м до об`єкту оподаткування ОСОБА_1 , на підставі підпункту 266.4.3 пункту 266.4 статті 266 ПК України пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до: об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/ таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту; Тобто, загальна площа житлового будинку становить 651,7 кв. м, що перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України, а саме: 600 кв. м (120 кв. м х 5) - для житлових будинків, а отже податкове зобов`язання нараховане на зазначений об`єкт житлової нерухомості, відповідає вимогам статті 266 ПК України. Згідно з даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований як єдиний об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 651,7 кв. метрів. Тобто, навіть в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначено, що об`єкт зареєстрований як єдиний об`єкт нерухомого майна. Тому, відповідно позивачу нараховано 25000 грн., так як права на пільги відсутні згідно пп.266.4.3 п.266.4 ст. 266 ПК України. Щодо доводів суду про звільнення його від сплати податкового зобов`язання на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на підставі інвалідності ІІ групи, зазначає , що податкове повідомлення рішення винесене 13.12.2024, ГУ ДПС на момент винесення оскаржуваного податкового повідомлення рішення ніяким чином не могло бути відомо про наявність інвалідності у Позивача. Оскільки, пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 датоване 25.03.2025, що ще раз підтверджує правомірність дій ГУ ДПС. Посилаючись на обставини та обґрунтування, викладенні в апеляційній скарзі , просить суд скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 у справі № 520/14955/25, ухваливши нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що згідно довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 на праві приватної власності у 2023 році належить будинок загальною площею 651,70 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Головним управлінням ДПС у Харківській області було здійснено розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік - місцезнаходження нерухомого майна: АДРЕСА_1 , та сформовано та направлено позивачеві податкове повідомлення - рішення від 13.12.2024 №2-2011-UА0010762 за податком на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки за 2023 рік на суму 42465,56 грн.

Позивач, вважаючи, що сума податкових зобов`язань, визначена оскаржуваним податковим повідомленнями-рішенням розрахована неправильно, звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того , що відповідачем невірно визначено базу оподаткування, а саме розраховано суму податкового зобов`язання виходячи із загальної площі належного позивачу на праві власності будинку (651 кв.м), у тому числі із нежитлової (487,50 кв.м), а не із житлової площі (167,20 кв.м), що мало наслідком застосування збільшення суми податку на 25000 грн. Крім того, враховуючи, що житлова площа не перевищує 500 кв.м, контролюючим органом протиправно не застосовано відносно позивача пільги щодо зменшення на 120 кв.м об`єкту оподаткування, як до власника об`єкту житлової нерухомості, що передбачено розділом 5 Рішення від 12.07.2018 № 8. Суд першої інстанції дійшов висновку , що нарахування позивачеві податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, є необґрунтованим, а спірне податкове-повідомлення-рішення від 13 грудня 2024 року № 2-2011 UA0010762 є протиправними та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України).

Згідно з пп. 16.1.4 п.16.1 ст. 16 ПК України, платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, встановленим цим Кодексом та законами з питань митної справи, що повністю узгоджується з приписами ст. 19 Конституції України щодо обов`язку кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За визначенням, наведеним у ст. 265 ПК України, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Відповідно до пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України, об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 261 ПК України).

Як встановлено положеннями пп. 266.3.1 та 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в чому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир ти житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток) - на 180 кв. метрів.

Згідно з пп. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості для фізичних осіб не надаються на:

- об`єкт/об`єкти оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі затвердженої рішенням органів місцевого самоврядування;

- об`єкт/ об`єкти оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницької діяльності).

Підпунктом 266.7.1 п. 266.7 статті 266 ПК України визначено порядок обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту «в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості;

г) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" цього підпункту збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової/нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів житлової/нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до п. 266.9 ст. 266 ПК України податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (п.п. 266.5.1. п. 266.5 ст. 266 ПК України).

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з пп. 266.7.1 п. 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що контролюючим органом на підставі інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно було проведено нарахування податку на нерухоме майно ОСОБА_1 за 2020 рік по належному йому на праві власності об`єкту нерухомого майна, зокрема, за будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 651,70 кв/м.

При визначенні розміру спірного податку контролюючий орган керувався Рішенням від 12.07.2018 № 8.

Так, згідно з Рішенням від 12.07.2018 № 8 ставка з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів житлової нерухомості, що перебуває у власності фізичних та юридичних осіб передбачена у розмірі 0,4 відсотки від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр.

Відповідно до Рішення від 12.07.2018 № 8 ставка податку за 2020 рік становила 18,892 грн за 1 квадратний метр бази оподаткування (0,4 % від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року).

Згідно з п.1.2.1 ч.1.2 Рішення від 12.07.2018 № 8, будівлі, віднесені до житлового фонду, поділяються на такі типи:

а) житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Житлові будинки поділяються на житлові будинки садибного типу та житлові будинки квартирного типу різної поверховості. Житловий будинок садибного типу - житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень;

б) прибудова до житлового будинку - частина будинку, розташована поза контуром його капітальних зовнішніх стін, і яка має з основною частиною будинку одну (або більше) спільну капітальну стіну;

в) квартира - ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання;

г) котедж - одно-, півтораповерховий будинок невеликої житлової площі для постійного чи тимчасового проживання з присадибною ділянкою;

ґ) кімнати у багатосімейних (комунальних) квартирах - ізольовані помешкання в квартирі, в якій мешкають двоє чи більше квартиронаймачів;

1.2.1.2. садовий будинок - будинок для літнього (сезонного) використання, який в питаннях нормування площі забудови, зовнішніх конструкцій та інженерного обладнання не відповідає нормативам, установленим для житлових будинків;

1.2.1.3. дачний будинок - житловий будинок для використання протягом року з метою позаміського відпочинку.

1.2.2. об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду.

У нежитловій нерухомості виділяють:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, підвали, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі.

Згідно з розділом 4 Рішення від 12.07.2018 № 8 - базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до розділу 6 Рішення від 12.07.2018 № 8 - ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюється у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м. бази оподаткування згідно додатку 1 до цього Положення.

Ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюється у розмірах згідно додатку 2 до цього Положення.

Ставка податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості встановлюється у розмірі 0 відсотків мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування для наступних об`єктів нерухомості:

- для об`єктів нежитлової нерухомості, що належать фізичним особам: господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать: гаражі наземні, вкриті автомобільні стоянки, сараї, хліви, літні кухні, вбиральні, погреби, підвали, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції.

Позивач стверджує, що належна йому на праві власності нерухомість загальною площею 651,70 кв/м складається з житлової площі - 167,20 кв/м та з 487,50 кв/м. - нежитлової, в яку входить, зокрема, гараж, підвал, мансарда, крильце, вигрібна яма, колонка, тамбур, мансарда, ганок, бесідка, навіс, насосна, баня, а тому розрахунок податку повинен здійснюватися саме на житлову площу.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до Технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду № 12-1375 від 18.01.2011, загальна площа об`єкту становить 651,70 кв/м, та складається з житлової площі - 167,20 кв/м та з 487,50 кв/м. - нежитлова, до якої входить, зокрема, гараж, підвал, мансарда, крильце, вигрібна яма, колонка, тамбур, мансарда, ганок, бесідка, навіс, насосна, баня.

Крім того, вказані обставини також підтверджено рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 24.12.2008 № 2-2632 2008, відповідно до якого, за ОСОБА_1 визнано право власності на знову створене нерухоме майно : двоповерховий житловий будинок «А-2» з підвалом «Ао», мансардою «АМНС» з вбудованим гаражем, тамбурами «а», «а-1», ґанками «а-1», «а-3» : житловою площею 167,20 кв/м, загальною площею 651,70 кв/м, баня «Б», площею 127,50 кв/м, басейн «В» площею 213,20 кв/м, з ґанками «в» площею 36,70 кв/м, «в-1» площею 61,30 кв/м, насосна «Г» площею 12,30 кв/м з ґанком «г» площею 1,70 кв/м, альтанка «Д» площею 41,20 кв/м, навіс «Є» площею 16,00 кв/м, вигрібна яма «Ж» площею 24,10 кв/м, колонка «Н», огорожа, що розташовані за адресою : АДРЕСА_1 .

Також, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2021 по справі № 520/5568/21, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2022 по справі № 520/5568/21 серед іншого, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № 0-2011 від 27.02.2019 року, № 0-2011 від 27.02.2019 року, № від 11.01.2020 року, № 0-2011 від 17.02.2020, № 0-2011 від 17.02.2020.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 у справі № 520/21234/24 , залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2025 р., адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС в Харківській області від 26.03.2024 №1136/2417-2011-UА0018741 за податком на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки за 2020 рік на суму 37310,61 грн.

Судами констатовано, що ГУ ДПС у Харківській області не враховано, що будинок загальною площею 651.70 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , складається із 167.20 кв.м. житлової площі, 487,50 кв.м. - нежитлова площа, у яку входить, зокрема, гараж, підвал, мансарда, крильце, вигрібна яма, колонка, тамбур, мансарда, ганок, бесідка, навіс, насосна, баня, що підтверджується технічним паспортом, рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 24.12.2008 року №2-2632-2008, витягом.

За висновками судів у вказаній справі, контролюючим органом невірно визначено базу оподаткування, внаслідок чого не застосовано до позивача пільгу щодо зменшення на 120 кв/м об`єкту оподаткування відносно житлової площі, яка складає 167,20 кв/м, та помилково збільшено ставку податку на 25000 гривень, що свідчить про невірний розрахунок спірного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини того, що належний позивачу на праві власності об`єкт нерухомості - житловий будинок індивідуального житлового фонду № 12-1375 від 18.01.2011, загальною площею 651,70 кв/м, складається з житлової площі - 167,20 кв/м та з 487,50 кв/м - нежитлової, не доказуються при розгляді цієї справи, у якій бере участь та саме особа, стосовно якої встановлено ці обставини

Згідно із розділом 5 Рішення від 12.07.2018 № 8 база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток) на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Також, згідно із рішенням VI сесії Малоданилівської селищної ради VII № 8 від 25.01.2018 року - Малоданилівська селищна об`єднана територіальна громада може встановлювати пільги з податку, що сплачується з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. Пільги з податку, що сплачується на території Малоданилівської селищної об`єднаної територіальної громади, з об`єктів житлової нерухомості для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб не надаються на:

- об`єкт/об`єкти оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, затвердженої рішенням органів місцевого самоврядування;

- об`єкти оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).

Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості рішення щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до розділу 7 Рішення VI сесії Малоданилівської селищної ради VII скликання від 25.01.2018 № 8 «Про затвердження положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Малоданилівської селищної об`єднаної територіальної громади» - обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» пункту 5.1 цього Положення, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» пункту 5.1 цього Положення, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту «в» пункту 5.1 цього Положення, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів «б» і «в» цього пункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості;

ґ) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, в тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 кв. метрів (для квартири) та/або 500 кв. метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів «а» - «г» цього пункту, збільшується на 25 000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з пунктом 7.1 цього Положення, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Щодо новоствореного (нововведеного) об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт.

Контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Згідно із детальним розрахунком податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, контролюючим органом розраховано суму податкового зобов`язання позивача наступним чином: 651,70 (загальна площа кв/м) х 26,80 (0,4 розміри мінімальної заробітної плати) + 25000 (збільшення суми податку через наявність у платника податку частки житлової нерухомості, загальна площа якої перевищує 500 кв/м)= 42456,56 гривень.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку , що відповідачем невірно визначено базу оподаткування, а саме розраховано суму податкового зобов`язання виходячи із загальної площі належного позивачу на праві власності будинку (651 кв.м), у тому числі із нежитлової (487,50 кв.м), а не із житлової площі (167,20 кв.м), що мало наслідком застосування збільшення суми податку на 25000 грн.

Крім того, враховуючи, що житлова площа не перевищує 500 кв/м, контролюючим органом протиправно не застосовано відносно ОСОБА_1 пільги щодо зменшення на 120 кв.м. об`єкту оподаткування, як до власника об`єкту житлової нерухомості, що передбачено розділом 5 Рішення від 12.07.2018 № 8.

Також, згідно з додатком затвердженим рішенням Малоданилівською селищною радою від 12.07.2018 №8 Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Малоданилівської селищної об`єднаної територіальної громади встановлено ставка податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості встановлюється у розмірі 0 відсотків мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування для наступних об`єктів нерухомості, зокрема, для об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх частки, що належать фізичним особам, які відповідно до закону мають статус багатодітних, прийомних або малозабезпечених сімей, опікунів, піклувальників дітей, інвалідам 1 та 2 групи, інвалідам по зору, інвалідам та учасникам бойових дій, учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС, учасникам АТО, але не більше одного такого об`єкта на базовий податковий (звітний) рік.

З комп`ютерної програми Діловодство спеціалізованого суду встановлено, що позивач є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , виданого 25.03.2025 (термін дії 31.03.2027) та попереднім пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 , виданого 04.05.2023 (термін дії 30.11.2024).

Тобто , станом на момент прийняття спірного податкового повідомлення-рішення позивач мав статус особи з інвалідністю 2 групи згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 , виданого 04.05.2023 (термін дії 30.11.2024).

В силу частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідач правомірності свого рішення належним чином не довів.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 13 грудня 2024 року № 2-2011 UA0010762 діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені ПК України, без дотримання вимог частини 2 статті 2 КАС України, отже, наявні підстави для його скасування.

Доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та не узгоджуються із правовим регулюванням спірних правовідносин, позицію щодо чого неодноразово висловлював Верховний Суд, зокрема й у постановах, згаданих вище.

Фактично доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, відповідачами не зазначено. Відповідачем наводяться доводи, аналогічні тим, які містяться у відзиві на позовну заву та були предметом розгляду судом першої інстанції інстанцій та спростовані ним.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 по справі № 520/14955/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) М.О. Семененко І.С. Чалий