Справа № 420/38850/25
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/38850/25

Головуючий І інстанції: Бездрабко О.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Кравченка К.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одеса апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення суду - 10.12.2025р.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» до Приватного виконавця Баталіна Сергія Сергійовича та третьої особи - Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про визнання протиправним та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

19.11.2025р. ТОВ «ОССОЙО ЮГ» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного виконавця Баталіна С.С. та 3-ї особи - АТ «ДПЗКУ», в якому просило суд визнати протиправною та скасувати постанову від 05.11.2025р. про накладення штрафу у розмірі - 5100 грн., яка була винесена у межах виконавчого провадження №77523898.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана постанова від 05.11.2025р. про накладення штрафу, яка винесена у межах виконавчого провадження №77523898, є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки покладені судом зобов`язання виконані ТОВ «ОССОЙО ЮГ» в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, що покладені на Товариство. Зокрема, у період з 28.08.2025р. по 04.11.2025р. ТОВ «ОССОЙО ЮГ» повернуло АТ «ДПЗКУ» 1194562 кг кукурудзу 3-го класу 2021: 996671 кг. у фізичній масі та 197891 кг за рахунок убутку в масі від зменшення вологості та сміттєвої домішки та природного убутку, що підтверджується наданим виконавцю звітом від 05.11.2025р. та доданими до нього документами. Позивач наголошує, що рішенням суду не встановлено, що зерно має бути повернуто в фізичній вазі, що означає, що убуток в масі пов`язаний зі специфікою товару (якісні показники) та нормативний убуток є належним повернення визначеної рішенням суду кількості.

Представник відповідача надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнав та мотивовано просив відмовити в їх задоволенні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року (ухваленим в порядку письмового (спрощеного) провадження) у задоволенні позову ТОВ «ОССОЙО ЮГ» - відмовлено.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням суду першої інстанції, позивач 18.12.2025р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, було порушено норми матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.12.2025р. та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2025р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ОССОЙО ЮГ» та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

12.01.2026р. до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому АТ «ДПЗКУ» заперечувало щодо її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів та просило оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

21.01.2026р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги позивача, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

27.01.2025р. рішенням Господарського суду Одеської області у справі №916/3547/24 первісну позовну заяву АТ «ДПЗКУ» - задоволено повністю. Зобов`язано ТОВ «ОССОЙО ЮГ» повернути АТ «ДПЗКУ» 1194562 кг кукурудзи 3 класу вартістю 14 735 736,19 грн.

На виконання вказаного судового рішення Господарським судом Одеської області було видано наказ від 26.02.2025р. №916/3547/24.

14.03.2025р. приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Баталіним С.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77523898 з виконання даного наказу Господарського суду Одеської області від 26.02.2025р. №916/3547/24.

Пунктом 2 цієї постанови зобов`язано «боржника» виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

20.03.2025р. відповідачем було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження №77523898.

01.08.2025р. приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Баталіним С.М. було винесено постанову про поновлення виконавчого провадження №77523898.

23.09.2025р. на адресу «боржника» направлено вимогу, відповідно до якої боржника зобов`язано: протягом 10-ти робочих днів з моменту отримання цієї вимоги забезпечити передачу стягувачу майна визначеного рішенням суду, а саме: 1194562 кг кукурудзи 3 класу вартістю 14735736,19 грн.; ТОВ «ОССОЙО ЮГ» самостійно виконати судове рішення протягом 10 робочих днів з моменту отримання цієї вимоги, а саме повернути АТ «ДПЗКУ» 1194562 кг кукурудзи 3 класу вартістю 14735736,19 грн.; про виконання рішення суду повідомити виконавця із наданням відповідних підтверджуючих документів протягом десяти робочих днів з моменту отримання цієї вимоги. У разі неможливості виконання рішення суду через незалежні від обставини, повідомити виконавця про такі обставини із наданням підтверджуючих документів.

13.10.2025р. на адресу приватного виконавця надійшов лист «стягувача», в якому зазначено, що стягувач готовий поставити автомобільні транспортні засоби під завантаження, починаючи із 20.10.2025р.

14.10.2025р. на адресу приватного виконавця надійшов лист боржника, за змістом якого, останній готовий продовжити відвантаження зерна кукурудзи 3 класу, на виконання рішення суду та готовий завантажувати транспортні засоби стягувача, з дати, зазначеної у листі АТ «ДПЗКУ» від 13.10.2025р., тобто з 20.10.2025р.

14.10.2025р. відповідачем було винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій з примусового виконання у виконавчому провадженні №77523898.

04.11.2025р. на адресу відповідача надійшов лист позивача №95, з якого вбачається, що всього на виконання наказу від 26.02.2025р. №916/3547/24 боржником повернуто стягувачу 996671 кг кукурудзи 3 класу.

05.11.2025р. на адресу відповідача надійшов лист АТ «ДПЗКУ», відповідно до якого, залишок неповернутого зерна кукурудзи 3 класу, до повного виконання рішення суду становить 197888 кг.

У той самий день, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Баталіним С.М. винесено постанову від 05.11.2025р. про накладення на ТОВ «ОССОЙО ЮГ» штрафу у сумі 5100 грн. за невиконання рішення суду, оскільки різниця між фактично повернутою масою зерна кукурудзи 3 класу та, масою, яку необхідно передати відповідно до рішення суду становить 197891 кг.

19.11.2025р. до Господарського суду Одеської області від ТОВ «ОССОЙО ЮГ» надійшла заява про роз`яснення рішення суду у справі №916/3547/24, в якій Товариство просило суд надати роз`яснення винесеного судового рішення щодо того, чи є повним та належним виконанням рішення суду з повернення 1194562 кг кукурудзу 3-го класу у фізичній масі 996671 кг та 197891 кг за рахунок убутку в масі від зменшення вологості та сміттєвої домішки, та природного убутку.

03.12.2025р. ухвалою Господарського суду Одеської області у справі № 916/3547/24 відмовлено у задоволенні заяви представника ТОВ «ОССОЙО ЮГ» про роз`яснення судового рішення по справі № 916/3547/24. Між тим, суд в даній ухвалі зауважив, що питання зменшення маси кукурудзи за рахунок убутку в масі від зменшення вологості та сміттєвої домішки, та природного убутку, на що йде посилання заявника, відповідно до поданої ним заяви до суду, не було предметом судового розгляду при прийнятті рішення Господарським судом Одеської області у даній справі, такі доводи та твердження не було зазначено суду, та відповідно, судом оцінки вказаним обставинам заявника під час винесення рішення у даній справі не надавалось. За таких обставин, заявлена первісним відповідачем вимога про роз`яснення рішення суду не стосується неточностей формулювань, не доводить неясність судового акта, а так само неможливість чи утруднення розуміння висловлених судом висновків.

Не погоджуючись із вказаним вище рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості та недоведеності позовних вимог та, відповідно, з відсутності підстав для її задоволення.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентує порядок та особливості проведення кожної дії виконавчого провадження та відповідних дій органу державної виконавчої служби являється Закон України від 02.06.2016р. №1404-VІІ «Про виконавче провадження»

За приписами ст.1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими згідно з цим Законом, а також рішеннями, які у відповідності до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, серед іншого, законодавчо визначений комплекс певних дій, спрямованих на захист та відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012р. №18-рп/2012), а невиконання рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012р. №11-рп/2012).

Так, примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII).

У відповідності до ч.1 ст.13 Закону №1404-VIII, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів.

У силу вимог ч.1 ст.18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1,3 ч.3 цієї ж статті регламентовано, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до Закону №1404-VIII, та накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Як передбачено положеннями ч.ч.1,2 ст.63 Закону №1404-VIII, за рішенням, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного у ч.6 ст.26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Якщо ж рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом 3 робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно із ст.75 Закону №1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України передбачає те, що в разі якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., окрім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або ж кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної у пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу цього Кодексу для відповідного року.

Таким чином, невиконання боржником рішення суду, за яким він зобов`язаний вчинити певні дії у строки, визначені законодавством, без наявності для цього поважних причин, тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі - 5100 грн. (для юридичних осіб), а в разі повторного невиконання рішення без поважних причин у вигляді штрафу у подвійному розмірі - 10200 грн.

Аналізуючи наведені вище положення законодавства в контексті цієї справи слід зазначити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця та направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Притягаючи боржника до відповідальності за невиконання рішення у виконавчому провадженні і накладаючи на нього штраф, виконавець зобов`язаний ретельно дослідити всі обставини справи, зокрема, належним чином перевірити факт невиконання боржником його обов`язків та встановити причини їх невиконання або неналежного виконання.

Верховний Суд у постанові від 07.11.2019р. у справі №420/70/19 зазначив, що визначальною умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання останнім виконавчого документа без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин та змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Поважність причин невиконання рішення суду оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Таким чином, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404-VIII. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23.05.2018р. у справі №537/3986/16-а та від 21.01.2020р. у справі №640/9234/19.

Матеріалами справи підтверджується, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови від 05.11.2025р. про накладення на боржника штрафу у межах виконавчого провадження №77523898, є встановлення відповідачем невиконання ТОВ «ОССОЙО ЮГ» рішення суду у справі №916/3547/24 без поважних причин протягом встановленого строку.

Обґрунтовуючи відсутність порушень у своїй діях ТОВ «ОССОЙО ЮГ» вказує, аналогічно доводам викладеним у позовній заяві, що ним було повернуто АТ «ДПЗКУ» 996671 кг кукурудзи 3 класу, в той час як решту кукурудзи - 197891 кг, позивач вважає убутком в масі від зменшення вологості та сміттєвої домішки, та природнім убутком, у зв`язку із чим її не повернуто стягувачу (третій особі).

Надаючи оцінку діям (рішенню) відповідача стосовно накладення на позивача штрафу, судова колегія зазначає, що рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025р. у справі №916/3547/24 зобов`язано ТОВ «ОССОЙО ЮГ» повернути АТ «ДПЗКУ» чітку та точно визначену кількість кукурудзи 3 класу, а саме: 1194562 кг. Питання щодо можливості повернення меншої кількості кукурудзи 3 класу внаслідок убутку в масі від зменшення вологості та сміттєвої домішки, та природного убутку взагалі не було предметом спору у господарській справі №916/3547/24, що, власне, також констатував Господарський суд Одеської області в ухвалі від 03.12.2025р.

Тобто, позивач мав повернути 3-й особі чітку та точно визначену кількість кукурудзи 3 класу, а саме: 1194562 кг, а питання щодо зменшення такої кількості чи відшкодування вартості повернутої кукурудзи внаслідок убутку в масі від зменшення вологості та сміттєвої домішки, та природного убутку має вирішуватись після повного та безумовного виконання рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025р. у справі № 916/3547/24 як новий господарський спір в порядку, визначеному ГПК України.

Враховуючи, що позивач на виконання вищевказаного рішення повернув третій особі не повну кількість кукурудзи 3 класу, посилаючись на її убуток, суд першої інстанції дійшов цілком вірного висновку про те, що рішення суду від 27.01.2025р. у справі №916/3547/24 не виконано без поважних на те причин, що правомірно потягнуло за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404-VIII.

Доказів стосовно об`єктивних перешкод для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим, позивачем в ході виконавчого провадження, а також судового розгляду - не надано.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що спірна постанова про накладення штрафу у винесена у виконавчому провадженні №77523898 на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а відтак погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ОССОЙО ЮГ».

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі позивача.

До того ж слід також зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін у справі, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 16.03.2026р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: К.В. Кравченко

В.О. Скрипченко