Справа № 520/20275/25
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

16 березня 2026 р. справа № 520/20275/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Григорова Д.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації витрачених у відрядженні коштів;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 компенсації витрачених у відрядженні коштів: за період з 27.02.2024 по 29.02.2024 відповідно до Наказу №44 від 26.02.2024, Посвідчення про відрядження №32 від 26.02.2024; за період з 10.04.2024 по 12.04.2024 відповідно до Наказу №82 від 10.04.2024, Посвідчення про відрядження №75 від 10.04.2024; за період з 04.06.2024 по 06.06.2024 відповідно до Наказу №126 від 04.06.2024, Посвідчення про відрядження №135 від 04.06.2024; за період з 06.08.2024 по 08.08.2024 відповідно до Наказу №173 від 06.08.2024, Посвідчення про відрядження №168 від 06.08.2024; за період з 06.02.2025 по 08.02.2025 відповідно до Наказу №91 від 05.02.2025, Посвідчення про відрядження №385 від 05.02.2025; за період з 13.02.2025 по 15.02.2025 відповідно до Наказу №108 від 12.02.2025, Посвідчення про відрядження №427 від 07.02.2025;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію витрачених у відрядженні коштів: за період з 27.02.2024 по 29.02.2024 відповідно до Наказу №44 від 26.02.2024, Посвідчення про відрядження №32 від 26.02.2024; за період з 10.04.2024 по 12.04.2024 відповідно до Наказу №82 від 10.04.2024, Посвідчення про відрядження №75 від 10.04.2024; за період з 04.06.2024 по 06.06.2024 відповідно до Наказу №126 від 04.06.2024, Посвідчення про відрядження №135 від 04.06.2024; за період з 06.08.2024 по 08.08.2024 відповідно до Наказу №173 від 06.08.2024, Посвідчення про відрядження №168 від 06.08.2024; за період з 06.02.2025 по 08.02.2025 відповідно до Наказу №91 від 05.02.2025, Посвідчення про відрядження №385 від 05.02.2025; за період з 13.02.2025 по 15.02.2025 відповідно до Наказу №108 від 12.02.2025, Посвідчення про відрядження №427 від 07.02.2025.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено компенсацію витрачених у відрядженні коштів.

Ухвалою суду від 26.08.2025р. поновлено позивачу пропущений процесуальний строк для звернення до суду з позовними вимогами в цій справі та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Представником ІНФОРМАЦІЯ_1 подано відзив на адміністративний позов, у якому останній зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства, просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представником позивача до суду надано відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої він підтвердив раніше викладену правову позицію та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

З урахуванням викладеного суд вважає можливим розгляд та вирішення справи на підставі наявних у ній доказів, які є достатніми та належними.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 19.07.2023р., що підтверджується записами у посвідченні офіцера НОМЕР_3 .

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) від 26.02.2024р. №44 позивача було відряджено до військової частини НОМЕР_4 з 27 по 29 лютого 2024 року з метою проведення звірок з довольчим органом по службах забезпечення: інженерній, РХБз, ЕТС; відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 10.04.2024р. №82 позивача відряджено до ІНФОРМАЦІЯ_5 з 10 по 12 квітня 2024 року, для подачі документів для списання майна; відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 04.06.2024р. №126 позивача відряджено до військової частини НОМЕР_4 з 04 по 06 червня 2024 року, для погодження документів на списання військового майна; відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 06.08.2024р. №173 позивача відряджено до військової частини НОМЕР_4 з 06 по 08 серпня 2024 року, для погодження документів на списання військового майна; відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 (по стройовій частині) від 05.02.2025р. №91 позивача відряджено до військової частини НОМЕР_5 з 06 по 08 лютого 2025 року; відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 (по стройовій частині) від 12.02.2025р. №108 позивача відряджено до військової частини НОМЕР_6 з 13 по 15 лютого 2025 року.

В подальшому, 27 травня 2025 року з метою відшкодування витрат на відрядження позивач звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 з відповідним рапортом.

За наслідком розгляду вказаного рапорту відповідач листом від 13.06.2025р. №983/ВФЗ повідомив позивача про відмову у здійсненні відшкодування витрат на відрядження.

Не погоджуючись з наведеним, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Згідно із ч. 6 ст. 14 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з відрядженням в інші населені пункти, військовослужбовцям відшкодовуються витрати на відрядження в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 9 Інструкції про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 20.02.2017 № 105 (в подальшому Інструкція № 105), підтвердними документами, що засвідчують вартість понесених у зв`язку з відрядженням витрат, є розрахункові документи відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Податкового кодексу України.

Згідно із п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» (в подальшому Постанова № 98), особливості направлення у відрядження військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, а також інших працівників органів внутрішніх справ, осіб рядового і начальницького складу, які проходять службу в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, органах і підрозділах цивільного захисту, визначаються за погодженням з Міністерством фінансів відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, а осіб начальницького складу Державної фельд`єгерської служби - Міністерством інфраструктури, працівників дипломатичної служби України, направленим у довготермінове відрядження, - Міністерством закордонних справ.

Для покриття особистих витрат під час відрядження військовослужбовцям здійснюються виплата добових; відшкодування витрат на найм житлового приміщення за час перебування у такому відрядженні; відшкодування вартості проїзду до місця відрядження та назад.

Відповідно до п. 20 Інструкції № 105, виплата добових та відшкодування витрат на найм житлового приміщення здійснюються за наявності на посвідченні про відрядження засвідчених печаткою відміток про дати прибуття військовослужбовця в пункт (пункти) відрядження та вибуття з нього (з них) Згідно п.6 Постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року №98 строк одного відрядження визначається керівником, але не може перевищувати в межах України 30 календарних днів, за кордон - 60 календарних днів, крім випадків, зазначених в абзацах другому - шістнадцятому цього пункту.

Строк відрядження військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу та працівників, які в особливий період направляються в межах України в райони воєнних (бойових) дій для участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також здійснення заходів із забезпечення правопорядку на деокупованих територіях та на державному кордоні, не повинен перевищувати період здійснення таких заходів.

Згідно із п. 7 Постанови № 98, установити, що державним службовцям, а також іншим особам, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтвердних документів відшкодовуються - витрати - на оплату вартості проживання у готелях (мотелях), інших житлових приміщеннях.

Додатком 1 до Постанови № 98 визначено, що сума витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних Коштів - Гранична сума витрат на найм житлового приміщення за добу (не більш як) - Україна - 900 гривень.

Відповідно до п. 3 Інструкції № 105, рішення про направлення військовослужбовців у відрядження оформляється відповідним наказом, в якому зазначаються: пункт призначення; найменування військової частини (установи, організації), куди відряджається військовослужбовець; строк та терміни відрядження; мета відрядження.

Згідно із п. 6 Інструкції № 105, військова частина (установа, організація), що відряджає військовослужбовця, забезпечує його коштами для здійснення поточних витрат під час відрядження (авансом). Аванс відрядженому військовослужбовцю перераховується в безготівковій формі на відповідний рахунок для використання із застосуванням платіжних карток.

Відповідно до п. 9 Інструкції № 105, підтвердними документами, що засвідчують вартість понесений у зв`язку з відрядженням витрат, є розрахункові документи відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Податкового кодексу України.

Згідно із п. 12 Інструкції № 105, військова частина (установа, організація) за наявності підтвердних документів (в оригіналі) відшкодовує в межах граничних сум витрат на найм житлового приміщення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року № 98, витрати відрядженим військовослужбовцям на найм житлового приміщення з розрахунку вартості одного місця в готелі (мотелі), іншому житловому приміщенні за кожну добу такого проживання з урахуванням включених до рахунків на оплату вартості проживання витрат на користування телефоном, холодильником, телевізором та інших витрат.

Витрати на проїзд відшкодовуються за наявності підтверджуючих документів, а саме: транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона та документа про сплату за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, страхових полісів тощо (пункт 2.17 Інструкції № 105).

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у службових відрядженнях: з 27 по 29 лютого 2024 року відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) від 26.02.2024р. №44; з 10 по 12 квітня 2024 року відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 10.04.2024р. №82; з 04 по 06 червня 2024 року відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 04.06.2024р. №126; з 06 по 08 серпня 2024 року відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 06.08.2024р. №173; з 06 по 08 лютого 2025 року відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 (по стройовій частині) від 05.02.2025р. №91; з 13 по 15 лютого 2025 року відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 (по стройовій частині) від 12.02.2025р. №108.

Одночасно суд зазначає, що відповідачем не заперечується факт перебування позивача у відрядженнях у вказаний період та не ставиться під сумнів належність та достовірність наданих документів на підтвердження витрат на відрядження.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі Кечко проти України Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу 1Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення від 08.11.2005, заява 63134/00).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими. Зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу компенсацію витрачених у відрядженні коштів за спірні періоди відповідає меті належного поновлення прав позивача та слугуватиме досягненню того, щоб виниклий між сторонами спір було остаточно вирішено.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

На підставі викладеного та керуючись статтями 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нездійснення нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації витрачених у відрядженні коштів.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 компенсації витрачених у відрядженні коштів: за період з 27.02.2024 по 29.02.2024 відповідно до Наказу №44 від 26.02.2024, Посвідчення про відрядження №32 від 26.02.2024; за період з 10.04.2024 по 12.04.2024 відповідно до Наказу №82 від 10.04.2024, Посвідчення про відрядження №75 від 10.04.2024; за період з 04.06.2024 по 06.06.2024 відповідно до Наказу №126 від 04.06.2024, Посвідчення про відрядження №135 від 04.06.2024; за період з 06.08.2024 по 08.08.2024 відповідно до Наказу №173 від 06.08.2024, Посвідчення про відрядження №168 від 06.08.2024; за період з 06.02.2025 по 08.02.2025 відповідно до Наказу №91 від 05.02.2025, Посвідчення про відрядження №385 від 05.02.2025; за період з 13.02.2025 по 15.02.2025 відповідно до Наказу №108 від 12.02.2025, Посвідчення про відрядження №427 від 07.02.2025.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію витрачених у відрядженні коштів: за період з 27.02.2024 по 29.02.2024 відповідно до Наказу №44 від 26.02.2024, Посвідчення про відрядження №32 від 26.02.2024; за період з 10.04.2024 по 12.04.2024 відповідно до Наказу №82 від 10.04.2024, Посвідчення про відрядження №75 від 10.04.2024; за період з 04.06.2024 по 06.06.2024 відповідно до Наказу №126 від 04.06.2024, Посвідчення про відрядження №135 від 04.06.2024; за період з 06.08.2024 по 08.08.2024 відповідно до Наказу №173 від 06.08.2024, Посвідчення про відрядження №168 від 06.08.2024; за період з 06.02.2025 по 08.02.2025 відповідно до Наказу №91 від 05.02.2025, Посвідчення про відрядження №385 від 05.02.2025; за період з 13.02.2025 по 15.02.2025 відповідно до Наказу №108 від 12.02.2025, Посвідчення про відрядження №427 від 07.02.2025.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя Д.В. Григоров