Справа № 500/131/26
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Справа № 500/131/26

16 березня 2026 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області, в якій позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області № 115 від 30.12.2025, яким на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 3400 грн;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області від 30.12.2025 про зупинення розповсюдження реклами (що розміщена на фасаді магазину "SPAR Express" ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 );

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області № 116 від 30.12.2025, яким на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 3400 грн;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області від 30.12.2025 про зупинення розповсюдження реклами (що розміщена на фасаді магазину "SPAR Express" ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 );

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області № 117 від 30.12.2025, яким на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 3400 грн;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області від 30.12.2025 про зупинення розповсюдження реклами (що розміщена на фасаді магазину "SPAR Express" ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 );

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області № 114 від 30.12.2025, яким на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 3400 грн;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області від 30.12.2025 про зупинення розповсюдження реклами (що розміщена на фасаді магазину "SPAR Express" ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 );

визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області № 08 від 22.01.2026 про застосування грошового стягнення (до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 15300 гривень);

визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області № 07 від 22.01.2026 про застосування грошового стягнення (до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 15300 гривень);

визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області № 06 від 22.01.2026 про застосування грошового стягнення (до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 15300 гривень);

визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області № 05 від 22.01.2026 про застосування грошового стягнення (до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 15300 гривень);

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області № 06 від 22.01.2026 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу (на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 1 700 гривень);

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області № 05 від 22.01.2026 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу (на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 1 700 гривень);

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області № 04 від 22.01.2026 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу (на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 1 700 гривень);

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області № 03 від 22.01.2026 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу (на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 1 700 гривень).

13.03.2026 до суду від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій остання просить:

зупинити стягнення в межах виконавчого провадження № 80395421 з примусового виконання рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області № 03 від 22.01.2026 до набрання законної сили рішенням суду у цій справі;

зупинити стягнення в межах виконавчого провадження № 80395567 з примусового виконання рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області № 04 від 22.01.2026 до набрання законної сили рішенням суду у цій справі;

зупинити стягнення в межах виконавчого провадження № 80395710 з примусового виконання рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області № 05 від 22.01.2026 до набрання законної сили рішенням суду у цій справі;

зупинити стягнення в межах виконавчого провадження № 80395892 з примусового виконання рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області № 06 від 22.01.2026 до набрання законної сили рішенням суду у цій справі;

зупинити стягнення в межах виконавчого провадження № 80396374 з примусового виконання постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області № 05 від 22.01.2026 до набрання законної сили рішенням суду у цій справі;

зупинити стягнення в межах виконавчого провадження № 80396690 з примусового виконання постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області № 06 від 22.01.2026 до набрання законної сили рішенням суду у цій справі;

зупинити стягнення в межах виконавчого провадження № 80396884 з примусового виконання постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області № 07 від 22.01.2026 до набрання законної сили рішенням суду у цій справі;

зупинити стягнення в межах виконавчого провадження № 80397040 з примусового виконання Держпродспоживслужби постанови в Головного Тернопільській управління області № 08 від 22.01.2026 до набрання законної сили рішенням суду у цій справі;

зупинити дію постанови Збаразького відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Івано Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника від 12.03.2026, накладений в рамках виконавчого провадження № 80395892;

зупинити дію постанови Збаразького відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Івано Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника від 12.03.2026, накладений в рамках виконавчого провадження № 80396374;

зупинити дію постанови Збаразького відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Івано Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника від 12.03.2026, накладений в рамках виконавчого провадження № 80396690;

зупинити дію постанови Збаразького відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Івано Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника від 12.03.2026, накладений в рамках виконавчого провадження № 80396884;

зупинити дію постанови Збаразького відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Івано Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника від 12.03.2026, накладений в рамках виконавчого провадження № 80397040.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що 05.03.2026 Збаразьким відділом державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відкрито наступні виконавчі провадження (постанови про відкриття виконавчих проваджень додаються): № 80395421 щодо виконання рішення № 03 виданого 22.01.2026; № 80395567 щодо виконання рішення № 04 виданого 22.01.2026; № 80395710 щодо виконання рішення № 05 виданого 22.01.2026; № 80395892 щодо виконання рішення № 06 виданого 22.01.2026; № 80396374 щодо виконання постанови № 05 виданої 22.01.2026; № 80396690 щодо виконання постанови № 06 виданої 22.01.2026; № 80396884 щодо виконання постанови № 07 виданої 22.01.2026; № 80397040 щодо виконання постанови № 08 виданої 22.01.2026.

Зазначає, що крім того, в межах вказаних виконавчих проваджень (а саме: № 80396690, № 80396884, № 80397040, № 80396374, № 80395892) прийнято постанови від 12.03.2026 про арешт коштів боржника.

Вказує, що враховуючи відкриття вказаних виконавчих проваджень щодо примусового виконання зазначених вище рішень, а також арешт рахунків позивача, наявний ризик фактичного примусового стягнення з позивача штрафу, виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, які є обов`язковими згідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження» шляхом списання грошових коштів з рахунків позивача.

Тому на переконання позивача, наявні правові підстави і, відповідно, необхідність в застосуванні заходів забезпечення позову, а саме: зупинення стягнення в межах вказаних виконавчих проваджень з примусового виконання рішень Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області № 06, № 05, № 04, № 03 від 22.01.2026, постанов № 08, № 07, № 06, № 05 від 22.01.2026 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 500/131/26, а також зупинення дії постанов про арешт коштів боржника, які накладені в межах виконавчих проваджень № 80396690, № 80396884, № 80397040, № 80396374, № 80395892.

Зазначає, що в іншому разі, у разі задоволення позовних вимог в цій справі позивачу необхідно буде докласти значних зусиль для повернення коштів, які будуть стягнуті при примусовому виконанні оскаржуваних рішень, крім того може бути вилучено та реалізовано його майно.

Зазначає, що у зв`язку з арештом коштів (рахунків), позивач позбавлений права і можливості розпоряджатися (користуватися) власними грошовими коштами на банківських рахунках, що робить неможливим здійснення підприємницької діяльності (зокрема, неможливо здійснювати розрахунки з контрагентами), а також здійснювати розрахунки на будь-які інші потреби, в тому числі побутові, сімейні потреби, оскільки арешт накладено на банківські рахунки позивача як фізичної особи-підприємця, так і на звичайні банківські рахунки (картки) позивача як фізичної особи.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахування наведеного положення КАС України, розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.

Розглядаючи заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову по суті, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 87640690) зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.02.2026 у справі № 520/25524/25.

З наданих до заяви про забезпечення позову позивачем документів слідує, що 05.03.2026 державним виконавцем Збаразького відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відкрито виконавчі провадження № 80395421 щодо виконання рішення № 03 від 22.01.2026 Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 1700,00 грн штрафу; № 80395567 щодо виконання рішення № 04 від 22.01.2026 Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 1700,00 грн штрафу; № 80395710 щодо виконання рішення № 05 від 22.01.2026 Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 1700,00 грн штрафу; № 80395892 щодо виконання рішення № 06 від 22.01.2026 Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 1700,00 грн штрафу; № 80396374 щодо виконання постанови № 05 від 22.01.2026 Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 15300,00 грн штрафу; № 80396690 щодо виконання постанови № 06 від 22.01.2026 Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 15300,00 грн штрафу; № 80396884 щодо виконання постанови № 07 від 22.01.2026 Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 15300,00 грн штрафу; № 80397040 щодо виконання постанови № 08 від 22.01.2026 Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 15300,00 грн штрафу.

Також, в межах вказаних виконавчих проваджень, а саме: № 80396690, № 80396884, № 80397040, № 80396374, № 80395892 державним виконавцем Збаразького відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України прийнято постанови від 12.03.2026 про арешт коштів боржника, якими накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арени коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон № 1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 26 Закону № 1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону № 1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з частиною сьомою статті 26 Закону № 1404, у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти/електронні гроші боржника.

Статтею 10 Закону № 1404 встановлено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Пунктом 2 частини першої статті 34 Закону № 1404 визначено, що державний виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій виключно в разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про те, що стягнення відповідачем в рамках виконавчих проваджень № 80395421, № 80395567, № 80395710, № 80395892, № 80396374, № 80396690, № 80396884, № 80397040 в примусовому порядку штрафів може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача в разі задоволення адміністративного позову.

Аналіз обставин справи свідчить про наявність дійсного спору поміж учасниками процесу та реальність загрози виникнення суттєвої фінансової шкоди позивача, яка полягає у значних витратах позивача, у разі подальшого вчинення органом державної виконавчої служби заходів щодо примусового виконання постанови, про протиправність якого стверджує позивач та оскаржує його у даній справі.

При цьому суд враховує, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову. Застосовуючи конкретний вид забезпечення позову, суд повинен виходити із дійсного виключення цим забезпечувальним заходом утруднення або неможливість виконання рішення. Забезпечення позову у вищезазначений судом спосіб відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу та відповідають інституту забезпечення позову в адміністративному процесі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що у даному випадку існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі у вигляді можливого вжиття органом ДВС заходів, направлених на примусове виконання рішень від 22.01.2026 №03, №04, №05 №06 та постанов від 22.01.2026 №05, №06, №07, №08 Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області що входить до предмета доказування у цій справі.

З огляду на те, що стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суми штрафу може відбутись до прийняття рішення судом, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може спричинити негативні наслідки для позивача у вигляді додаткових фінансових витрат. Також позивачу необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для поновлення порушеного права на розпорядження належним йому майном.

Суд вважає, що обраний позивачем вид заходу забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчих документів - рішень Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області від 22.01.2026 №03, №04, №05 №06 та постанов від 22.01.2026 №05, №06, №07, №08 у виконавчих провадженнях № 80395421, № 80395567, № 80395710, № 80395892, № 80396374, № 80396690, № 80396884, № 80397040 до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі №500/131/26 повністю узгоджується з приписами частини другої статті 151 КАС України, є співрозмірним із позовними вимогами, і відповідає меті інституту забезпечення адміністративного позову. При цьому вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, оскільки спрямовано виключно на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі.

На підставі викладеного, дослідивши зміст заяви позивача на підставі виконавчих документів - рішень Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області від 22.01.2026 №03, №04, №05 №06 та постанов від 22.01.2026 №05, №06, №07, №08 у виконавчих провадженнях № 80395421, № 80395567, № 80395710, № 80395892, № 80396374, № 80396690, № 80396884, № 80397040, додані до неї документи та матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача у цій частині та необхідність надання позивачеві тимчасового захисту з метою збереження існуючого становища на період розгляду справи.

Враховуючи положення ст. 34 Закон № 1404, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для зупинення стягнення на підставі виконавчих документів - рішень Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області від 22.01.2026 №03, №04, №05 №06 та постанов від 22.01.2026 №05, №06, №07, №08 у виконавчих провадженнях № 80395421, № 80395567, № 80395710, № 80395892, № 80396374, № 80396690, № 80396884, № 80397040, до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Поряд з цим, вимоги щодо забезпечення позову шляхом зупинення дії постанов Збаразького відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Івано Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника від 12.03.2026, накладений в рамках виконавчих проваджень №80395892, №80396374, №80396690, №80396884, №80397040 задоволенню не підлягають, оскільки не є предметом оскарження у даній справі.

Так, відповідно до п.5 ч.3 ст.151 КАС України, не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Таким чином, заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 117, 160, 165 Кодексу адміністративного суд8очинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову від 13.03.2026 задовольнити частково.

Зупинити стягнення на підставі виконавчих документів - рішень Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області від 22.01.2026 №03, №04, №05 №06 та постанов від 22.01.2026 №05, №06, №07, №08 у виконавчих провадженнях №80395421, №80395567, №80395710, №80395892, №80396374, №80396690, №80396884, №80397040, - до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі №500/131/26.

В іншій частині заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвалу надіслати до Збаразького відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 16 березня 2026 року.

Головуючий суддя Баб`юк П.М.