Справа № 320/36747/25
Суддя: Вісьтак М.Я.
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 року справа №320/36747/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М. Я., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду м. Києва адміністративний позов Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби (місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення податкового боргу,

встановив:

Уповноважений представник позивача Головного управління Державної податкової служби, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби звернувся у Київський окружний адміністративний суд із адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, у якому просить суд:

-Стягнути з розрахункових рахунків Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг розмірі 856 533,72 гривень.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Вісьтак М. Я.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.07.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в органах Державної податкової служби. Позивач зазначає, що відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори у порядку і розмірах, визначених законом. Згідно з підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, до обов`язків платника належить сплата податків і зборів у строки та розмірах, визначених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Станом на момент звернення до суду у ОСОБА_1 обліковується податковий борг у загальній сумі 856 533,72 грн, а саме: з податку на додану вартість з ввезених на митну територію України товарів - 628 124,69 грн; по миту на нафтопродукти, транспортні засоби та шини до них - 228 409,03 грн. Заборгованість з податку на додану вартість виникла на підставі несплати податкового повідомлення-рішення (форма "Р") № 0000002/781902 від 04.02.2022 на суму 628 124,69 грн. Заборгованість по миту на транспортні засоби та шини до них виникла на підставі несплати податкового повідомлення-рішення (форма "Р") № 0000001/781902 від 04.02.2022 на суму 228 409,03 грн. Враховуючи відсутність адміністративного та/або судового оскарження зазначених податкових повідомлень-рішень, визначені суми є узгодженими та підлягають стягненню. Контролюючим органом Відповідачу направлено податкову вимогу від 12.05.2025 № 0-2615, яка повернулася у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Враховуючи, що податковий борг не погашений, представник позивача звернувся із позовом, який просить задовольнити у повному обсязі.

Позиція відповідача у справі.

03.10.2025 на адресу Київського окружного адміністративного суду надійшла письмова заява про вступ у справу як представника, із змісту якої вбачається, що сторона відповідача просить суд у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування вказано, що позов про стягнення податкового боргу ним особисто не отримував і дізнався про наявність справи лише 27.08.2025, у зв`язку з чим просить надати додатковий строк для подання відзиву. Позовні вимоги він не визнає, посилаючись на те, що постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 19.05.2023 провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України було закрито за відсутністю складу правопорушення, а постановою Київського апеляційного суду від 05.09.2023 це рішення залишено без змін. Судами у справі про порушення митних правил встановлено незаконність протоколу Київської митниці та недоведеність факту порушення митного законодавства. Також зазначено, що при митному оформленні автомобіля відповідачем були подані всі необхідні документи, які не визнані підробленими або такими, що містять неправдиві відомості. Крім того, ринкова вартість транспортного засобу підтверджена висновком експертного дослідження, що відповідає заявленій вартості. Відповідач вказує, що всі податки та платежі були сплачені у день реєстрації автомобіля, а також звертає увагу суду на пропуск позивачем строку звернення до суду. У зв`язку з наведеним відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

У подальшому, 04.03.2026 на адресу Київського окружного адміністративного суду надійшов письмовий відзив на позов, у якому відповідач позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні повністю. Зазначає, що податкових повідомлень-рішень не отримував і про їх існування не знав до відкриття провадження у справі, тому вважає, що строк на сплату визначеного податкового зобов`язання не настав, а податковий борг не є узгодженим. Також відповідач посилається на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 19.05.2023 у справі №760/29966/21, залишену без змін постановою Київського апеляційного суду від 05.09.2023, якою провадження щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. На думку відповідача, цими рішеннями підтверджено, що при митному оформленні автомобіля ним були подані всі необхідні документи, які не є підробленими та не містять неправдивих відомостей, а задекларована вартість транспортного засобу відповідає його ринковій вартості, що також підтверджується експертним дослідженням. Крім того, відповідач зазначає, що всі митні платежі та платежі, необхідні для постановки автомобіля на облік, ним були сплачені, що підтверджується квитанціями. Окремо відповідач вказує на пропуск позивачем строку для пред`явлення вимог, посилаючись на положення статті 102 Податкового кодексу України щодо строку давності на нарахування грошового зобов`язання. У зв`язку з наведеним відповідач вважає позовні вимоги безпідставними.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України).

Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в органах Державної податкової служби.

Станом на момент звернення до суду за Відповідачем обліковувався податковий борг у сумі 856 533,72 грн, що виник із податку на додану вартість з ввезених товарів - 628 124,69 грн, та по миту на нафтопродукти, транспортні засоби та шини до них - 228 409,03 грн.

Судом встановлено, що зазначені зобов`язання виникли на підставі податкових повідомлень-рішень (форма "Р") № 0000002/781902 та № 0000001/781902 від 04.02.2022 відповідно.

Зазначені податкові повідомлення-рішення Відповідачем не оскаржувалися ні в адміністративному, ні у судовому порядку, у зв`язку з чим грошові зобов`язання визнаються узгодженими.

Також судом встановлено, що контролюючим органом Відповідачу направлена податкова вимога від 12.05.2025 № 0-2615, яка повернулася через закінчення терміну зберігання.

Окрім цього, судом проаналізовано документи, додані до письмового відзиву від 04.03.2026.

Із митної декларації встановлено, що здійснено митне оформлення транспортного засобу. У декларації зазначено одержувача - ОСОБА_1 . Країна відправлення - Литовська Республіка. Валюта операції - євро (код 978). Фактурна вартість транспортного засобу становить 25 000 євро. У документі наведено детальний розрахунок митних платежів (код платежу 121, 122, 185), а також зазначено митну вартість транспортного засобу. У графі опису товару вказано легковий автомобіль, що був у використанні, із зазначенням марки та моделі. На документі наявні службові штампи митного органу про проведення митного оформлення.

Із додаткового аркуша до акта про проведення митного огляду товарів № UA205020/2021/101217 встановлено характеристики транспортного засобу. Зазначено, що об`єктом огляду є легковий автомобіль марки BMW, модель X6. Вказано ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN), робочий об`єм двигуна - 2993 смі, потужність двигуна - 294 кВт, тип двигуна - дизельний, тип кузова - універсал. В документі зафіксовано показники одометра (не встановлено), кількість дверей - 5. Також наведено перелік комплектації транспортного засобу (система ABS, система курсової стійкості, круїз-контроль, камера заднього виду, автоматична коробка передач, клімат-контроль, GPS-навігація, шкіряний салон тощо). У примітках зазначено наявність незначних слідів експлуатації (забруднення лакофарбового покриття, незначні пошкодження ЛФП). Документ містить штамп митного органу.

Із акта про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA205020/2021/101217 встановлено, що огляд проводився 21.02.2021 року у Волинській області. Об`єкт огляду - легковий автомобіль BMW X6, кузов НОМЕР_2 , рік випуску 2020, об`єм двигуна 2993 смі. У висновках огляду зазначено, що ідентифікаційні дані транспортного засобу відповідають заявленим у документах, а автомобіль є новим та не використовувався для перевезення людей чи товарів. У документі містяться підписи посадової особи митниці та власника транспортного засобу, а також службові штампи.

Із митної декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон громадянами (форма КМУ №431) встановлено, що декларантом є ОСОБА_1 , громадянин України. У документі зазначено, що переміщення товару здійснювалося як супроводжуваний багаж. У розділі щодо наявності товарів задекларовано транспортний засіб особистого користування. Документ містить власноручний підпис декларанта та відбиток митного штампа від 21.02.2021 року.

Із документа про відповідність конструкції транспортного засобу вимогам безпеки дорожнього руху (сертифікат індивідуального затвердження) встановлено технічні характеристики автомобіля BMW X6. У документі зазначено виробника - Bayerische Motoren Werke AG. Наведено технічні параметри транспортного засобу, екологічні показники, параметри двигуна, габарити, масу, тип палива та інші технічні характеристики. Документ містить перелік доказів відповідності транспортного засобу вимогам технічних регламентів. Сертифікат виданий уповноваженим органом сертифікації (Центр Авто) та датований 23.02.2021 року, засвідчений підписом посадової особи і печаткою органу сертифікації.

Із митного документа про нарахування митних платежів (розрахунок платежів) встановлено суму митних платежів, які підлягали сплаті при митному оформленні автомобіля BMW X6. Фактурна вартість транспортного засобу зазначена у розмірі 25 000 євро. У документі наведено розрахунок митних платежів: мито, акцизний податок та податок на додану вартість. Загальна сума нарахованих митних платежів становить 82 737,97 грн (включаючи окремі складові платежів, зазначені у відповідних графах). Документ містить реквізити митного органу, номер декларації та службові відмітки про здійснення митного оформлення.

Із платіжної інструкції від 02.02.2025 встановлено факт здійснення платежу ОСОБА_1 . Отримувачем платежу зазначено Київську міську митницю ДПС, рахунок отримувача відкритий у Державній казначейській службі України. Призначення платежу - передоплата (доплата) за митне оформлення. Сума платежу становить 281000,00 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підп. 14.1.137 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, органом стягнення є державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим кодексом та іншими законами України.

За приписами підпункту 41.1.1. п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику, чи його територіальні органи.

Пунктом 41.4. ст. 41 Податкового кодексу України встановлено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підп. 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

За пунктами 95.1.-95.4. ст.95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.п.20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

За вимогами підпункту 16.1.4 п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пунктів 36.1 - 36.3 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Пунктом 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України зобов`язано платника податків подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.157 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання є податковим боргом.

Відповідно до п. 58.1. ст. 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу(крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій (митній) декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки; завищення сум податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету, заявлених у податкових деклараціях, зокрема при використанні права на податкову знижку відповідно до розділу IV цього Кодексу; наявності помилок при визначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або відсутності реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної протягом граничних строків, передбачених цим Кодексом.

За п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Документи вважаються належним чином вручені, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом-повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п.42.2 ст. 42 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 59.5. ст. 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Тобто податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів. При цьому податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.

На виконання вищевказаних положень Податкового кодексу України позивач у встановленому порядку надіслав на адресу відповідача податкову вимогу.

Судом встановлено, що з метою погашення податкового боргу позивачем відповідно до ст.42, 59 ПК України було направлено податкову вимогу від 12.05.2025 № 0-2615, однак конверт 29.05.2025 повернувся за закінченням терміну зберігання, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення, яке міститься у матеріалах справи.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається.

Положеннями ПК України не передбачено направлення податкової вимоги на кожну нову суму податкового боргу. Виставлення нової податкової вимоги на нову суму податкового боргу можливе лише після відкликання попередньої податкової вимоги за наявності підстав, передбачених ст. 60 ПК України.

Тобто, податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безпосереднього існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту повного погашення податкового боргу платником по всім податкам і зборам. При цьому грошові зобов`язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. Тільки після того, як платник податків повністю погасить податковий борг, включаючи пеню, податкова вимога буде вважатися відкликаною, а у разі виникнення у майбутньому суми податкового боргу - контролюючим органом має бути виставлена нова податкова вимога.

Отже контролюючим органом було здійснено всі заходи спрямовані для погашення податкової заборгованості. Однак вищевказані дії не призвели до повного погашення податкового боргу.

Згідно п.42.4 ст. 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Обов`язку контролюючого органу щодо направлення платнику податків, зокрема податкового повідомлення - рішення та податкової вимоги у спосіб, визначений статтями 42,58 Податкового кодексу України, кореспондує також і обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції (у разі застосування пунктів 42.4, 58.3) від органів ДПС України.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 08.02.2024 у справі № 600/5156/21-а.

Жодна норма податкового законодавства не зобов`язує податковий орган здійснювати заходи для з`ясування причин невручення податкової вимоги, чи для вжиття додаткових заходів (як-то електронні засоби зв`язку, кур`єрська доставка тощо) щодо вручення податкової вимоги.

Схожий висновок наведено у постанові Касаційного адміністративного суду від 27.11.2023 у справі №640/24273/19.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що податковим органом надіслано податкову вимогу в порядку встановленому законом, платник податків має спростовувати ці доводи.

Суд зазначає, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

На підтвердження вищевикладеного доцільно навести правовий висновок, викладений у постанові Касаційного адміністративного суду від 31.01.2024 у справі №140/12235/21.

Згідно правозастосування, здійснено Касаційним адміністративним судом у постанові від 20.10.2020 у справі №140/30/20, викладені правові висновки стосуються і юридичних осіб.

Матеріалами справи підтверджено наявність у відповідача податкового боргу, формування щодо такого податкового боргу контролюючим органом податкової вимоги, а також безперервність існування такого боргу у позивача з моменту формування податкової вимоги до звернення позивача до суду.

Виходячи із зазначеного суд констатує, що направлення податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги на відому контролюючому органу адресу відповідача станом на дату направлення таких документів є належним виконанням обов`язків контролюючого органу, в зв`язку з чим ці документи вважаються направленими належним чином.

Щодо заперечень відповідача суд зазначає наступне.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази та пояснення, дійшов висновку про необґрунтованість заперечень відповідача та наявність правових підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Як встановлено судом, підставою для звернення позивача до суду є наявність у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкового боргу у загальному розмірі 856 533,72 грн, який складається з 628 124,69 грн податку на додану вартість з ввезених на митну територію України товарів та 228 409,03 грн мита на транспортні засоби. Вказаний борг виник на підставі податкових повідомлень-рішень №0000002/781902 та №0000001/781902 від 04.02.2022, якими відповідачу визначено відповідні грошові зобов`язання.

Судом встановлено, що зазначені податкові повідомлення-рішення відповідачем у адміністративному або судовому порядку не оскаржувалися, у зв`язку з чим відповідно до положень Податкового кодексу України визначені ними грошові зобов`язання є узгодженими.

Водночас доказів їх погашення відповідачем суду не надано.

Щодо доводів відповідача про те, що він не отримував податкові повідомлення-рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими платнику податків, якщо вони надіслані засобами електронного зв`язку, направлені рекомендованим листом за податковою адресою платника або вручені особисто. При цьому суд враховує, що контролюючим органом відповідачу було направлено податкову вимогу від 12.05.2025 №0-2615, яка повернулася до контролюючого органу у зв`язку із закінченням строку зберігання. Сам по собі факт неотримання кореспонденції платником податків не свідчить про порушення порядку її направлення та не може звільняти платника від виконання податкового обов`язку.

Посилання відповідача на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 19.05.2023 у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України суд також оцінює критично.

Закриття провадження у справі про порушення митних правил за відсутністю складу адміністративного правопорушення не впливає на виникнення та виконання податкових зобов`язань, оскільки питання адміністративної відповідальності за порушення митних правил і питання сплати митних платежів та податків є різними за своєю правовою природою.

Доводи відповідача про те, що всі необхідні платежі за митне оформлення автомобіля були ним сплачені, також не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Надані відповідачем квитанції свідчать лише про здійснення окремих платежів під час митного оформлення транспортного засобу, однак не підтверджують погашення податкових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 04.02.2022, які є предметом стягнення у цій справі.

Отже, суд приходить до висновку, що податкові зобов`язання відповідача є узгодженими, доказів їх сплати або оскарження відповідачем не надано, а податковий борг у розмірі 856 533,72 грн залишається непогашеним.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби є обґрунтованими та підтвердженими відповідними доказами.

Суд звертає увагу на те, що питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкові повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з якими відповідні зобов`язання визначено, а також вимога про сплату боргу, не є предметом дослідження у цій справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду від 22.06.2023 №380/783/21.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки відповідно до п. 27 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи - в частині стягнення сум податкового боргу, заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Враховуючи, що позивач є відокремленим підрозділом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику, а предметом позову є стягнення податкового боргу, то відповідно є звільненим від сплати судового збору, відповідно до п. 27 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

На підставі наведеного та керуючись статтями 9, 14, 72-77, 78, 90, 139, 143, 205, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби (місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з розрахункових рахунків Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг розмірі 856 533 (вісімсот п`ятдесят шість тисяч п`ятсот тридцять три) гривні 72 коп.

Копію рішення направити сторонам у справі (їх представникам) відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.