Справа № 420/43283/25
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

16 березня 2026 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника відповідача про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, у якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Одеської міської ради щодо невнесення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до загального списку дітей, які перебувають на квартирному обліку в Малиновській районній адміністрації Одеської міської ради, із зазначенням прізвища, імені, по-батькові, дати народження дитини, дати взяття її на такий облік, інвалідності (у разі встановлення) та орієнтованої потреби в коштах, а також до списку осіб для виплати грошової компенсації, із визначенням окремо щодо ОСОБА_1 обсягу такої компенсації;

зобов`язати Одеську міську раду включити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до загального списку дітей, які перебувають на квартирному обліку в Малиновській районній адміністрації Одеської міської ради, із зазначенням прізвища, імені, по-батькові, дати народження дитини, дати взяття її на такий облік, інвалідності (у разі встановлення) та орієнтованої потреби в коштах, а також до списку осіб для виплати грошової компенсації, із визначенням окремо щодо ОСОБА_1 обсягу такої компенсації.

Представником відповідача подано клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду, яке обґрунтовано тим, що лише 31.12.2025, тобто більше ніж через 6 років з моменту звернення до уповноваженого виконавчого органу місцевого самоврядування та отримання від нього відповіді 04.09.2019, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду із позовною заявою у цій справі. Жодного обґрунтування незвернення позивача із цим позовом у межах шестимісячного строку на оскарження матеріали справи не містять.

Також представник відповідача вказує, що обставини листування позивача з виконавчими органами місцевого самоврядування стосовно одного й того ж спірного питання та отримання відповіді листом Служби у справах дітей Одеської міської ради від 23.12.2025 №03/2273 не змінюють момент, з якого ОСОБА_1 повинний був дізнатись про порушення своїх прав, і не є підставою для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду. Таким чином, у позовній заяві не зазначено жодних обставин, які з об`єктивних причин унеможливили звернення ОСОБА_1 із позовною заявою у строк, передбачений положеннями процесуального законодавства. Разом із цим, строк звернення із цим позовом сплив майже 6 років тому. З огляду на вищенаведене даний позов має бути залишений без розгляду.

Дослідивши вказане клопотання відповідача, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Водночас перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачем оскаржується бездіяльність відповідача щодо невнесення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до загального списку дітей, які перебувають на квартирному обліку в Малиновській районній адміністрації Одеської міської ради, із зазначенням прізвища, імені, по-батькові, дати народження дитини, дати взяття її на такий облік, інвалідності (у разі встановлення) та орієнтованої потреби в коштах, а також до списку осіб для виплати грошової компенсації, із визначенням окремо щодо ОСОБА_1 обсягу такої компенсації, а отже предметом спору в цій справі є триваюче порушення прав позивачки у виді невиконання суб`єктом владних повноважень свого обов`язку протягом тривалого строку.

Бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим.

Отже, вчинена відповідачем бездіяльність фактично є триваючим правопорушенням, оскільки відсутність дій щодо виконання обов`язку внесення позивача до загального списку дітей, які перебувають на квартирному обліку та орієнтованої потреби в коштах, а також до списку осіб для виплати грошової компенсації триває з 2019 року.

При цьому, позивач проявляв зацікавленість у вирішенні спірного питання та вчиняв активні дії протягом тривалого часу шляхом письмових звернень, та після отримання чергового листа датованого 23.12.2025 року, в якому йому відмовлено у виплаті компенсації для придбання житла вирішив звернутись до суду з даним адміністративним позовом.

При цьому, слід врахувати, що зміст листів отриманих позивачем протягом 2019-2025 років є різними, і тільки в грудні 2025 року позивачу повідомлено про ті підстави відмови, які позивач вважає незаконними.

У постанові від 06.02.2025 року у справі №990/29/22 колегією суддів Великої Палати Верховного Суду встановлено, що в чинному законодавстві України не визначено поняття «триваюче правопорушення».

Разом із цим, за загальноприйнятим у теорії права визначенням триваючим вважають правопорушення, яке починається з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, коли винна особа не виконує конкретний покладений на неї обов`язок або виконує його неповністю чи неналежним чином, а потім така бездіяльність триває протягом певного проміжку часу до моменту виконання установлених обов`язків або виявлення правопорушення.

Тобто протиправна бездіяльність не закінчується після спливу законодавчо визначено строку, а продовжує тривати доти, доки не будуть встановлені обставини, які дозволять визначити, чи були дотриманні приписи закону в точному його розумінні.

Підсумовуючи наведене вище, Велика Палата Верховного Суд констатувала, що строк звернення до суду існує не для того, щоб надавати можливість суб`єкту владних повноважень уникнути відповідальності. Триваюче право повинно бути захищено, а триваюче порушення - припинено, тобто протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути оскаржена до суду в будь-який час за весь період, протягом якого вона триває. В іншому разі суб`єкт владних повноважень отримав би легітимацію з боку держави у формі забезпечення можливості зловживання правом та безкінечне продовження протиправної поведінки з огляду на відсутність дієвого механізму спонукання до виконання обов`язку.

З огляду на викладене, враховуючи предмет та підстави позову, суд дійшов висновку, що позивачем строк звернення не пропущено, а клопотання представника відповідача необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Ураховуючи викладене, суд вважає необґрунтованим клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви.

Керуючись ст.ст.122, 123, 240, 256, 287, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.256 КАС України.

Ухвала суду окремо від остаточного рішення оскарженню не підлягає.

Суддя Марин П.П.