Справа № 300/6240/25
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

головуючий суддя у першій інстанції: Григорук О.Б.

03 березня 2026 рокуЛьвівСправа № 300/6240/25 пров. № А/857/49158/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Пославського Д.Б.

представника апелянта: Кічура Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року у справі № 300/6240/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітолюкс» до Івано-Франківської митниці про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

02.09.2025р. позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вітолюкс» ( ТзОВ «Вітолюкс» ) звернувся з позовом до Івано-Франківської митниці, у якому просив суд:

-визнати протиправними та скасувати картки відмови № UA206070/2025/000067 від 04.03.2025, № UA206070/2025/000069 від 06.03.2025, № UA206070/2025/000071 від 07.03.2025, № UA206070/2025/000075 від 11.03.2025, № UA206070/2025/000100 від 09.04.2025, № UA206070/2025/000116 від 02.05.2025, № UA206070/2025/000123 від 13.05.2025, № UA206070/2025/000133 від 27.05.2025, № UA206070/2025/000142 від 18.06.2025;

- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA206000/2025/000041/2 від 04.03.2025, № UA206000/2025/000042/2 від 06.03.2025, № UA206000/2025/000043/2 від 07.03.2025, № UA206000/2025/000045/2 від 11.03.2025, № UA206000/2025/000052/2 від 09.04.2025, № UA206000/2025/000083/3 від 23.07.2025, № UA206000/2025/000066/2 від 13.05.2025, № UA206000/2025/000074/2 від 27.05.2025, № UA206000/2025/000080/2 від 18.06.2025.

Рішенням Івано - Франківського окружного адміністративного суду від 22.10.2025р. позов задоволено.

Не погоджуючись із даним рішеннями, апелянт Івано-Франківська митниця подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Просить суд, рішення Івано - Франківського окружного адміністративного суду від 22.10.2025р. скасувати та прийняти нову постанову якою в позові відмовити.

Представник апелента, Кічура Г.В. .в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просила таку задовольнити з підстав у ній зазначених, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Вітолюкс» (покупець) і нерезидент «AREA FLOORS ZEMIN KAPLAMALARI SAN. VE. TIC. A.S.» (Туреччина) (постачальник), уклали зовнішньоекономічний договір поставки №1 від 08.03.2023 (надалі, також Договір №1).

Згідно п.п.1.1 п.1 якого постачальник зобов`язується поставити покупцю товар (підлогові покриття, підлогові покриття SPC) на умовах, зазначених у рахунку-фактурі (інвойсі), що виставляється постачальником покупцю на кожну партію (т.1 а.с.17-22).

пп.4.1 п.4 вказаного договору, передбачено, що поставка товарів здійснюється на умовах «FCA» (Стамбул) відповідно до правил «Інкотермс-2020».

Ціни за товари, встановлені в доларах США та вказані в рахунках-фактурах (інвойсах), які є невід`ємною частиною Договору (п.п.5.1 Договору).

В процесі здійснення господарських операцій згідно договору позивач здійснив наступні декларування товару, що ввозився на митну території України.

1. З метою декларування товару ТОВ «Вітолюкс» 04.03.2025р. подано митну декларацію № 25UA01U7, в якій зазначено митну вартість товару (покриття для підлоги полівінілхлоридне в плитках) в сумі 23 926,19 дол. США. На підтвердження вартості товару позивачем надано до Івано-Франківської митниці: Пакувальний лист (Packing list) Б/Н від 28.02.2025р., Рахунок-фактуру (iнвойс) (Commercial invoice) AFZ110 від 28.02.2025р., Автотранспортну накладну (Road consignment note) б/н 28.02.2025р., Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) C 1088714 від 28.02.2025р., інвойс на передоплату №250087 від 29.01.2025р., банківський платіжний документ, що стосується товару SWIFT б/н від 26.02.2025р., банківський платіжний документ, що стосується товару SWIFT б/н від 27.02.2025р., рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №2802/3 від 28.02.2025р., Зовнішньоекономічний договір (контракт) №1 від 08.03.2023р., додаткова угода №1 від 19.12.2024р., договір про надання послуг митного брокера №000011 від 02.01.2013р., Договір (контракт) про перевезення № 020125/5 від 02.01.2025р., Інформаційний лист від 31.07.2023р., Інформаційний лист від 03.08.2023р., лист про дод. документи від 25.02.2025р., Лист про склад від 08.08.2023р., Технічний лист № 6ХБ/Н від 03.08.2023р., Копія митної декларації країни відправлення №25341300EX00164820 від 28.02.2025р., копія митної декларації країни відправлення №25TR23M6 від 28.02.2025р. (т. 1 а.с. 17-38, 41-51).

Декларантом заявлено митну вартість у розмірі 1070316,56 грн., з яких 23926,19 доларів США фактурна вартість товару та складові митної вартості - витрати на транспортування у розмірі 75200 грн.

Оплату здійснено згідно платіжних документів SWIFT від 26.02.2025р. та SWIFT від 27.02.2025р.

04.03.2025р. Івано-Франківською митницею (митний пост «Долина») винесено Рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2025/000041/2 по ВМД № 25UA01U7 скориговано митну вартість товару та визначено нову вартість у розмірі: 53897,33 дол. США, та оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206070/2025/000067 від 04.03.2025р. (т1 а.с.40,52).

Згідно Картки відмови та Рішення про коригування митну вартість визначено за резервним методом, згідно ст. 64 МКУ. Визначена митним органом митна вартість товару склала 19,837 дол. США/м2, (2,35 дол. США/кг).

2.06.03.2025р. ТОВ «Вітолюкс» подано митну декларацію, ВМД №25UA62U0, в якій зазначено митну вартість товару (покриття для підлоги полівінілхлоридне в плитках) в сумі: 26 380,11 дол. США. На підтвердження вартості товару Позивачем надано Івано-Франківської митниці Пакувальний лист (Packing list) б/н 03.03.2025р., Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) AFZ114 від 03.03.2025р., Автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 03.03.2025р., Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) C 1088717 від 03.03.2025р., інвойс на передоплату №520147 від 11.02.2025р., Банківський платіжний документ, що стосується товару SWIFT б/н від 12.02.2025р., Банківський платіжний документ, що стосується товару SWIFT б/н 28.02.2025р., Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №0403/2 від 04.03.2025р., Додаткова угода №1 від 19.12.2024р., Зовнішньоекономічний договір (контракт) № 1 від 08.03.2023р., Договір про надання послуг митного брокера №000011 від 02.01.2013р., Договір (контракт) про перевезення № 020125/5 від 02.01.2025р., Інформаційний лист від 31.07.2023р., Інформаційний лист від 03.08.2023р., Лист про склад від 08.08.2023р., Технічний лист № 6ХБ/Н від 03.08.2023р., Копія митної декларації країни відправлення №25341300EX00172718 від 03.03.2025р., Копія митної декларації країни відправлення 25TR43M0 від 03.03.2025р. (т. 1 а.с. 17-38, 61-70).

Декларант заявив митну вартість у розмірі 1164092,39 грн. З яких 26380,11 доларів США фактурна вартість товару та складові митної вартості - витрати на транспортування у розмірі 72800 грн.

06.03.2025р. Івано-Франківською митницею (митний пост «Долина») винесено Рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2025/000042/2 по ВМД №25UA62U0, яким скориговано митну вартість товару та визначено його нову вартість в розмірі: 51 501,38 дол. США, та оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206070/2025/000069 від 06.03.2025р. (т.1 а.с. 59,60, 71).

Згідно Картки відмови та рішення про коригування, митну вартість визначено за резервним методом, (ст.64 МК України). Визначена митна вартість 24,10 дол. США/м2, (2,31 дол. США/кг).

3.07.03.2025р. ТОВ «Вітолюкс» подано митну декларацію, ВМД №25UA10U7, в якій зазначено митну вартість товару (покриття для підлоги полівінілхлоридне в плитках) в сумі: 23 236,54 дол. США. На підтвердження вартості товару позивачем було надано Івано-Франківської митниці Пакувальний лист (Packing list) б/н від 04.03.2025р., Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) AFZ117 від 04.03.2025р., Автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 04.03.2025р., Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) C 1088719 від 04.03.2025р., інвойс на передоплату №520087 від 28.02.2025р., Банківський платіжний документ, що стосується товару SWIFT б/н від 03.03.2025р., Рахунок-фактура до договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 0603/1 від 06.03.2025р., Додаткова угода №1 від 19.12.2024р., Зовнішньоекономічний договір (контракт) №1 від 08.03.2023р., Договір про надання послуг митного брокера №000011 від 02.01.2013р., Договір (контракт) про перевезення №020125/5 від 02.01.2025р., Інформаційний лист від 31.07.2023р., Інформаційний лист від 03.08.2023р., Лист про склад від 08.08.2023р., Технічний лист № 6ХБ/Н від 03.08.2023р., Копія митної декларації країни відправлення 25341300EX00174310 від 04.03.2025р., Копія митної декларації країни відправлення 25TR24L0 від 04.03.2025р. (т.1 а.с. 17-38, 80-88).

Декларант заявив митну вартість у розмірі 1031869,59 грн. З яких 23236,54 доларів США фактурна вартість товару та складові митної вартості - витрати на транспортування у розмірі 72800 грн.

07.03.2025р. Івано-Франківською митницею (митний пост «Долина») винесено Рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2025/000043/2 по ВМД №25UA10U7, яким скориговано митну вартість товару та визначено нову вартість в розмірі: 53 857,64 дол. США, та оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206070/2025/000071 від 07.03.2025р. (т.1 а.с.78,79, 89).

Згідно Картки відмови та Рішення про коригування, митну вартість визначено за резервним методом, ( ст. 64 МК України). Визначена митна вартість 19,7013 дол. США/м2, (2,31 дол. США/кг).

4.11.03.2025р. ТОВ «Вітолюкс» подав митну декларацію №25UA61U7, в якій зазначено митну вартість товару (покриття для підлоги полівінілхлоридне в плитках) в сумі: 23 575,09 дол. США. На підтвердження вартості товару Позивач надав Івано-Франківської митниці Пакувальний лист (Packing list) б/н від 06.03.2025р., Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) AFZ122 від 06.03.2025р., Автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 07.03.2025р., Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) C 1088722 від 07.03.2025р., інвойс на передоплату №520087 від 28.02.2025р., банківський платіжний документ, що стосується товару SWIFT б/н від 03.03.2025р., Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №0703/3 від 07.03.2025р., Додаткова угода №1 від19.12.2024р., Зовнішньоекономічний договір (контракт) №1 від 08.03.2023р., Договір про надання послуг митного брокера №000011 від 02.01.2013р., Договір (контракт) про перевезення №020125/5 від 02.01.2025р., Інформаційний лист від 31.07.2023р., Інформаційний лист від 03.08.2023р., Лист про склад від 08.08.2023р., Технічний лист № 6ХБ/Н від 03.08.2023р., Копія митної декларації країни відправлення 25341300EX00185819 від 07.03.2025р., Копія митної декларації країни відправлення 25TR37L2 від 07.03.2025р. (т.1 а.с.17-38, 97-105).

Декларант заявив митну вартість у розмірі 1046144,74 грн., з яких 23575,09 доларів США фактурна вартість товару та складові митної вартості - витрати на транспортування у розмірі 72800 грн.

11.03.2025р. Івано-Франківською митницею (митний пост «Долина») винесено Рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2025/000045/2 по ВМД №25UA61U7, яким скориговано митну вартість товару та визначено нову вартість в розмірі 53 951,06 дол. США, та оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206070/2025/000075 від 11.03.2025р. (т.1 а.с. 95, 96, 106).

Відповідно до Картки відмови та Рішення про коригування, митну вартість визначено за резервним методом, (ст. 64 МК України). Визначена митна вартість 19,735 дол. США/м2, (2,33 дол. США/кг).

5.09.04.2025р. ТОВ «Вітолюкс» подано митну декларацію №25UA67U7, в якій зазначено митну вартість товару (покриття для підлоги полівінілхлоридне в плитках) в сумі 24 652,88 дол. США. На підтвердження вартості товару Позивачем надано Івано-Франківської митниці Пакувальний лист (Packing list) б/н від 04.04.2025р., Рахунок-проформа (Proforma invoice) №520192 від 04.04.2025р., Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) AFZ175 від 04.04.2025р., Автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 05.04.2025р., Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) C 1088741 05.04.2025р., Банківський платіжний документ, що стосується товару SWIFT б/н від 24.02.2025р., Банківський платіжний документ, що стосується товару SWIFT б/н від 02.04.2025р., Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №0704/1 від 07.04.2025р., Додаткова угода №1 від 19.12.2024р., Зовнішньоекономічний договір (контракт) №1 від 08.03.2023р., Договір про надання послуг митного брокера №000011 від 02.01.2013р. Договір (контракт) про перевезення №020125/5 від 02.01.2025р., Інформаційний лист від 31.07.2023р., Інформаційний лист від 03.08.2023р., Лист про склад від 08.08.2023р., Технічний лист № 6ХБ/Н від 03.08.2023р., Копія митної декларації країни відправлення 25341300EX00272929 від 05.04.2025р., Копія митної декларації країни відправлення 25TR61M8 від 05.04.2025р. (т.1 а.с. 17-38, 115-130).

Декларант заявив митну вартість у розмірі 1089457,56 грн., з яких 24652,88 доларів США фактурна вартість товару та складові митної вартості витрати на транспортування у розмірі 76700 грн.

09.04.2025р. Івано-Франківською митницею (митний пост «Долина») винесено Рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2025/000052/2 по ВМД №25UA67U7, яким скориговано митну вартість товару та визначено нову вартість в розмірі: 50 933,88 дол. США, та оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206070/2025/000100 від 09.04.2025р. (т. 1 а.с. 113, 114, 131).

Згідно Картки відмови та Рішення про коригування, митну вартість визначено за резервним методом, (ст.64 МК України). Визначена митна вартість 19,705 дол. США/м2, (2,33 дол. США/кг).

6.02.05.2025р. ТОВ «Вітолюкс» подано митну декларацію №25UA46U2, в якій зазначено митну вартість товару (покриття для підлоги полівінілхлоридне в плитках) в сумі: 26 794,81 дол. США. На підтвердження вартості товару Позивачем надано Івано-Франківської митниці Пакувальний лист (Packing list) б/н від 28.04.2025р., Рахунок-проформа (Proforma invoice) №520296 від 23.04.2025р., Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) AFZ220 від 28.04.2025р., Автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 28.04.2025р., Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) №C 1971111 від 28.04.2025р., Загальна декларація прибуття 25UA39Z5 від 29.04.2025р., Банківський платіжний документ, що стосується товару SWIFT б/н від 24.04.2025р., Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №2904/1 від 29.04.2025р., Додаткова угода №1 від 19.12.2024р., Зовнішньоекономічний договір (контракт) №1 від 08.03.2023р., Договір про надання послуг митного брокера №000011 від 19.04.2025р., Договір (контракт) про перевезення №020125/5 від 02.01.2025р., Інформаційний лист від 31.07.2023р., Інформаційний лист від 03.08.2023р., Лист про склад від 08.08.2023р., Технічний лист № 6ХБ/Н від 03.08.2023р., Копія митної декларації країни відправлення 25341300EX00338599 від 28.04.2025р., Копія митної декларації країни відправлення 25TR08M7 від 28.04.2025 (т.1 а.с. 17-38, 141-152).

Декларант заявив митну вартість у розмірі 1186396,84 грн., з яких 26794,81 доларів США фактурна вартість товару та складові митної вартості - витрати на транспортування у розмірі 75200 грн.

02.05.2025р. Івано-Франківська митниця (митний пост «Долина») винесла Рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2025/000061/2 по №25UA46U2 , яким скориговано митну вартість товару та визначено його нову вартість в розмірі: 52 692,91 дол. США. та оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206070/2025/000116 від 02.05.2025р. (т.1 а.с.142,143,153).

За результатами розгляду скарги поданої позивачем, Державна митна служба України прийняла Рішення від 21.07.2025р. № 15/15-02-02/13/4252, яким визнала протиправність дій нижчого органу та частково задовольнила скаргу. Цим рішенням скасовано Рішення про коригування митної вартості від 02.05.2025р. № UA206000/2025/000061/2 та зобов`язано Івано-Франківську митницю прийняти нове рішення, яке б відповідало нормам чинного законодавства та обґрунтовувалося належними доказами.

Івано-Франківська митниця винесла нове Рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2025/000083/3 від 23.07.2025р., яким скориговано митну вартість товару та визначено його вартість в розмірі: 52 692,91 дол. США (т. 1 а.с. 177).

7. 13.05.2025р. ТОВ «Вітолюкс» подано митну декларацію, №25UA10U3, в якій зазначено митну вартість товару (покриття для підлоги полівінілхлоридне в плитках) в сумі: 26 470,35 дол. США. На підтвердження вартості товару Позивачем надано Івано-Франківської митниці Пакувальний лист (Packing list) б/н від 07.05.2025р., Рахунок-проформа (Proforma invoice) №520332 від 23.04.2025р., Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) AFZ236 від 07.05.2025р., Автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 07.05.202р.5, Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) C 1971117 від 07.05.2025р., Загальна декларація прибуття 25UA95Z6 від 08.05.2025р., Банківський платіжний документ, що стосується товару №83 від 05.05.2025р., Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №0805/1 від 08.05.2025р., Додаткова угода №1 від 19.12.2024р., Зовнішньоекономічний договір (контракт) №1 від 08.03.2023р., Договір про надання послуг митного брокера №000011 від 19.04.2025р., Договір (контракт) про перевезення №020125/5 від 02.01.2025р., Інформаційний лист від 31.07.2023р., Інформаційний лист від 03.08.2023р., Лист про склад від 08.08.2023р., Технічний лист № 6ХБ/Н від 03.08.2023р., Копія митної декларації країни відправлення 25341300EX00363542 від 07.05.2025р., Копія митної декларації країни відправлення 25TR67M2 від 07.05.2025р. (т.1 а.с.17-38, 186-194).

Декларантом заявлено митну вартість у розмірі 1174963,63 грн., з яких 26470,35 доларів США фактурна вартість товару та складові митної вартості - витрати на транспортування у розмірі 75200 грн.

13.05.2025р. Івано-Франківською митницею (митний пост «Долина») винесено Рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2025/000066/2, яким скориговано митну вартість товару та визначено його нову вартість в розмірі: 51 574,55 дол. США та оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206070/2025/000123 від 13.05.2025р. (т. 1 а.с. 184, 185, 195).

8. 27.05.2025р. ТОВ «Вітолюкс» подано митну декларацію №25UA70U5, в якій зазначено митну вартість товару (покриття для підлоги полівінілхлоридне в плитках) в сумі: 26 154,70 дол. США. На підтвердження вартості товару Позивачем надано Івано-Франківської митниці Пакувальний лист (Packing list) б/н від 22.05.2025р., Рахунок-проформа (Proforma invoice) №520337 від 17.03.2025р., Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) AFZ274 від 22.05.2025р., Автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 23.05.2025р., Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) C 1971133 23.05.2025р., Банківський платіжний документ, що стосується товару №89 від 13.05.2025р., Банківський платіжний документ, що стосується товару TF0101BB60250513 від 13.05.2025р., Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №2305/3 від 23.05.2025р., Додаткова угода №1 від 19.12.2024р., Зовнішньоекономічний договір (контракт) №1 від 08.03.2023р., Договір про надання послуг митного брокера №000011 від 19.04.2025р., Договір (контракт) про перевезення №020125/5 від 02.01.2025р., Інформаційний лист від 31.07.2023р., Інформаційний лист від 03.08.2023р., Лист про склад від 08.08.2023р., Технічний лист № 6ХБ/Н від 03.08.2023р., Копія митної декларації країни відправлення 25341300EX00414800 від 23.05.2025р., Копія митної декларації країни відправлення 25TR23M7 від 23.05.2025р. (т.1 а.с.17-38, 207-215).

Декларантом заявлено митну вартість у розмірі 1166269,18 грн., з яких 26154,70 доларів США фактурна вартість товару та складові митної вартості - витрати на транспортування у розмірі 79000 грн.

27.05.2025р. Івано-Франківською митницею (митний пост «Долина») винесено Рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2025/000074/2 по ВМД №25UA70U5, яким скориговано митну вартість товару та визначено нову вартість в розмірі: 52 879,43 дол. США, та оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206070/2025/000133 від 27.05.2025р. (т.1 а.с. 205, 206, 216).

9. 18.06.2025р. ТОВ «Вітолюкс» подано митну декларацію №25UA81U7, в якій зазначено митну вартість товару (покриття для підлоги полівінілхлоридне в плитках) в сумі; 25 327,79 дол. США. На підтвердження вартості товару позивачем було надано Івано-Франківської митниці Пакувальний лист (Packing list) б/н від 13.06.2025р., Рахунок-проформа (Proforma invoice) №520462 від 02.05.2025р., Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) AFZ315 від 13.06.2025р., Автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н 14.06.2025р., Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) C 1971142 від 13.06.2025р., Банківський платіжний документ, що стосується товару №104 від 10.06.2025р., Банківський платіжний документ, що стосується товару SWIFT від 10.06.2025р., Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №1606/1 від 16.06.2025р., Додаткова угода №1 від 19.12.2024р., Зовнішньоекономічний договір (контракт) №1 від 08.03.2023р., Договір про надання послуг митного брокера №000011 від 19.04.2025р., Договір (контракт) про перевезення №020125/5 від 02.01.2025р., Інформаційний лист від 31.07.2023р., Інформаційний лист від 03.08.2023р., Лист про склад від 08.08.2023р., Технічний лист № 6ХБ/Н від 03.08.2023р., Копія митної декларації країни відправлення 25341300EX00478624 від 14.06.2025р., Копія митної декларації країни відправлення 25TR94M7 від 14.06.2025р. (т.1 а.с.17-38, 227-239).

18.06.2025р. Івано-Франківською митницею (митний пост «Долина») винесено Рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2025/000080/2 по ВМД №25UA81U7, яким скориговано митну вартість товару та визначено його нову вартість в розмірі: 49 768,77 дол. США, та оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №ЕА206070/2025/000142 від 18.06.2025 (т. 1, а.с. 225, 226, 240).

Відповідно до Картки відмови та Рішення про коригування, митну вартість визначено за резервним методом, згідно ст. 64 МКУ. Визначена митна вартість 21,14дол. США/м2, (2.33 дол. США/кг).

Суд апеляційної інстанції вказує, що у усіх випадках ТОВ «Вітолюкс» додатково надавав митному органу заяви про перегляд вказаних рішень до яких додавались додаткові пояснення, платіжні документи та висновок Державного підприємства «Держзовнішінформ» №3-3/314-1 від 17.03.2024р. та №3-2/224 від 01.07.2025р., Зокрема, встановлено, аналіз наявної інформації щодо рівня цін на подібну продукцію та відповіді компанії AREA FLOORS ZEMIN KAPLAMALARI SAN. TIC, VE. A.S. (Туреччина), згідно якою ціни на підлогове покриття з ПВХ, що постачається відповідно до контракту від 08.03.2023р. №1 між фірмою AREA FLOORS ZEMIN KAPLAMALARI SAN. TIC, VE. A.S. (Туреччина) та ТОВ «ВІТОЛЮКС» (Україна), не суперечать ціновим позиціям на азійському ринку на подібну продукцію та відповідають цінам компанії-постачальника при поставках до України на умовах поставки FCA, ISTANBUL. Даний експертний висновок дійсний до 17.06.2025р. (т. 1 а.с. 54-57, 73-76, 91-93, 108-111, 133-140, 178-182, 198-203, 218-223, т.2 а.с.1-9).

ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

ч.2 ст.51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Із змісту ст.52 МК України видно, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

ч.4,ч.5 ст.58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

ч.3 ст.53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Тобто, митний орган має повноваження вимагати додаткові документи у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Крім того, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Однак, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду в постанові від 19.02.2019р. у справі № 805/2713/16-а.

Відповідно до ч.1-4 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

ч.1,ч.2 ст.53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.5,ч.6 ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно ч.1-3 ст.54 цього Кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

ч.6 ст.54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: - невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; - неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; - невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 зазначеного Кодексу; - надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновків, що обов`язок митного органу зазначати конкретні обставини, які викликали певні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Також, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду яка викладена у постанові від 05.03.2019р. у справі №815/5791/17 основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.

Поряд з цим, відповідно до норм ст.ст.51-58 МК України самої констатації суб`єктом владних повноважень наявних у нього сумнівів щодо вартості товарів недостатньо для прийняття рішення про коригування такої вартості, вказаний сумнів повинен бути обґрунтований з покликанням на інформацію, яка стала підставою його виникнення.

Порядок визначення митної вартості за резервним методом регламентований положеннями статті 64 МК України.

ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

Із наведених положень слідує, що митний орган досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості, у тому числі якщо декларант самостійно визначає митну вартість за резервним методом. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині 3 статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Колегія суддів наголошує, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою вони мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товарів у разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб`єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності заявленої митної вартості товару.

Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Так, митну вартість імпортованого товару, що вказана декларантом у графі 43 митних декларацій поданих позивачем визначено за основним (1) методом.

Як встановлено в ході судового розгляду та видно із змісту оскаржуваних рішень № UA206000/2025/000041/2 від 04.03.2025р., № UA206000/2025/000042/2 від 06.03.2025р., № UA206000/2025/000043/2 від 07.03.2025р., № UA206000/2025/000045/2 від 11.03.2025р., № UA206000/2025/000052/2 від 09.04.2025р., № UA206000/2025/000083/3 від 23.07.2025р., № UA206000/2025/000066/2 від 13.05.2025р., № UA206000/2025/000074/2 від 27.05.2025р., № UA206000/2025/000080/2 від 18.06.2025р., митна вартість товарів за згаданими вище по тексту судового рішення митними деклараціями позивача, не могла бути визнана за ціною договору (контракту) з огляду на неподання декларантом або уповноваженою особою документів згідно переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2, ч.3 ст.53 Митного кодексу України.

Стосовно доводів митного органу про неподання ТОВ "Вітолюкс" висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією на вимогу митного органу в порядку ст.53 МК України, є обґрунтованою підставою відмови у митному оформленні товарів за заявленими декларантом або уповноваженою особою митною вартістю та наступного застосування для визначення митної вартості другорядних методів, визначених п.2 ч.1 ст.57 МК України, колегія суддів звертає увагу на таке.

Митним кодексом України, а саме ч.1 та ч.2 ст.53, передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

При цьому, виключно за наявності у документах, поданих на підтвердження митної вартості, розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявність ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, як, зокрема, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Така позиція суду узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 21.05.2021р. у справі №820/307/17.

Однак, в оскаржуваних рішеннях контролюючим органом не вказано, які саме розбіжності або невідповідності в поданих позивачем до митного оформлення документах стали підставою для невизнання встановленої ним митної вартості товару, як і не наведено обставин, що вплинули на таке коригування; зі змісту оскаржуваних позивачем рішень про коригування митної вартості товарів не вбачається, який саме показник ціни придбаного товару, на думку митного органу, був сумнівним чи/або помилковим.

Зазначені вище документи, подані на підтвердження митної вартості за деклараціями, містять усі необхідні реквізити сторін: продавця "AREA FLOORS ZEMIN KAPLAMALARI SAN. VE. TIC. A.S." (Туреччина, "TR") та покупця ТОВ "Вітолюкс", особисті підписи, а також відтиск печатки фірми (нерезидента) продавця. Окрім цього, такі документи містять детальний опис товару, який дає можливість ідентифікувати його, а також кількість та ціну товару.

Отже, доводи апелянта про те, що подані документи не підтверджують заявлену вартість товару є безпідставними, оскільки жодних законних підстав щодо невідповідності заявленої митної вартості не наведено, не підтверджено належними доказами, а такі ґрунтуються на припущеннях.

При цьому, відсутні підстави вважати, що подані декларантом позивача до митного оформлення документи зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів за №1 від 08.03.2023р., рахунки-фактури (інвойси), а також платіжні інструкції в іноземній валюті (SWIFT) щодо сплати коштів за товар, за назвою і змістом не відповідали вимогам п.1-п.4 ч.2 ст.53 МК України.

Разом з тим, доводи апелянта про те, що подані документи не підтверджують заявлену вартість товару є безпідставними, оскільки жодних законних підстав щодо невідповідності заявленої митної вартості не наведено, не підтверджено належними доказами, а такі ґрунтуються на припущеннях.

На переконання апеляційного суду, подані позивачем до митного оформлення документи щодо ціни товару не викликають сумнівів у достовірності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стосовно обставини не співпадіння ціни товару, визначеної у платіжних документах, та зазначених у кореспондуючих рахунках-фактурах (інвойсах), яка стала підставою для виникнення сумнівів у митного органу стосовно поданих декларантом даних про митну вартість товарів та подальшої відмови у визнанні митної вартості за ціною договору (контракту), колегія суддів звертає увагу на таке.

ч.1 ст.49 МК України, передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч.5 ст.58 МК України).

До документів, які підтверджують митну вартість товарів, згідно п.4, п.5 ч.2 ст.53 МК України, віднесено, в тому числі, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за умови, якщо рахунок-фактуру (інвойс) сплачено, а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, за їх наявності у декларанта.

У постанові від 03.04.2018р. у справі №809/322/17 Верховний Суд сформував правовий висновок про те, що квитанція або платіжне доручення (платіжні документи) свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчать про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто, прямого зв`язку між відомостями із квитанцією/платіжним дорученням та митною вартістю товару немає, а відтак ненадання декларантом саме квитанції/платіжного доручення/чеку тощо не може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару.

Отже, умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути самостійної і єдиною підставою для відмови у визнанні митної вартості.

Рішеннями про коригування митної вартості товарів митну вартість імпортованого товару визначено за резервним методом згідно ст. 64 МК України.

При прийнятті оскаржуваних рішень митним органом використано інформацію щодо рівня митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, визначених відповідно до раніше визнаних (визначених) митних вартостей.

Згідно висновків Верховного Суду, наведених у постанові від 08.02.2019р. в справі №825/648/17, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Однак, зміст оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів не дає суду можливості встановити, які складові вплинули на формування митним органом саме такої ціни, у ньому не наведено пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У ньому лише зазначено про неможливість застосування другого-п`ятого методів визначення митної вартості у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з методами четвертим та п`ятим. Доказів в підтвердження проведення посадовою особою відповідача перевірки наявності чи відсутності відомостей про митне оформлення ідентичних чи аналогічних товарів, як цього вимагають митні процедури, відповідачем суду не надано.

Варто зазначити, що п.4 ч.2 ст.55 Митного кодексу України, передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів не містять обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на право декларанта (його уповноваженої особи) визначити митну вартість за основним методом. При визначенні вартості товару особа має надати митному органу необхідні і достатні відомості про митну вартість, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних.

Таким чином, суб`єктом господарської діяльності при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості товару було надано повний пакет документів у відповідності до переліку, закріпленого ч.2 ст.53 МК України.

Слід також зазначити, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 19.02.2019р. (справа №805/2713/16-а).

В процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Згідно усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021р. у справі №815/6854/17, від 14.07.2020р. у справі №809/1734/16), за висновками якого митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому, наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Між тим принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами (таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27.02.2025р. у справі №300/784/24).

Водночас, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч.7 ст.54 МК України).

Контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі митного органу діяв не у спосіб що визначені законами та Конституцією України. Відповідач в порушення вимог ст.77КАС України не довів наявність у нього обґрунтованого сумніву у правильності визначення декларантом митної вартості товару за основним методом. Зазначене, в свою чергу, дає підстави вважати, що картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206070/2025/000067 від 04.03.2025, № UA206070/2025/000069 від 06.03.2025, № UA206070/2025/000071 від 07.03.2025, № UA206070/2025/000075 від 11.03.2025, № UA206070/2025/000100 від 09.04.2025, № UA206070/2025/000116 від 02.05.2025, № UA206070/2025/000123 від 13.05.2025, № UA206070/2025/000133 від 27.05.2025, № UA206070/2025/000142 від 18.06.2025 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA206000/2025/000041/2 від 04.03.2025, № UA206000/2025/000042/2 від 06.03.2025, № UA206000/2025/000043/2 від 07.03.2025, № UA206000/2025/000045/2 від 11.03.2025, № UA206000/2025/000052/2 від 09.04.2025, № UA206000/2025/000083/3 від 23.07.2025, № UA206000/2025/000066/2 від 13.05.2025, № UA206000/2025/000074/2 від 27.05.2025, № UA206000/2025/000080/2 від 18.06.2025 є протиправними та такими, що підлягають до скасування.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постановах від 27.06.2019р. у справі № 803/667/17, від 02.04.2019р. у справі № 809/784/19, від 06.03.2019р. у справі № 809/278/17, від 20.02.2018р. у справі № 809/1884/1. від 09.10.2018р. у справі № 826/24835/15, від 24.01.2019р. у справі № 820/636/17, від 21.01.2020р. у справі № 812/2336/14, від 13.02.2020р. у справі № 810/1175/16, від 26.01.2021р. у справі № 826/13892/16).

Стосовно розподілу судових витрат за надання правової допомоги у даній справі, колегія суддів звертає увагу на таке.

ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В ст.134 КАС України видно, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.1, ч.7 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначені вимоги кореспондуються з положеннями ч.3 ст.143 КАС України, якими передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Із змісту ч.9 ст.139 КАС України видно, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка в силу приписів ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України».

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинні бути доведені стороною у справі. При цьому, складність справи є не єдиним критерієм для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

В п.3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Водночас, адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту.

На підтвердження надання правової допомоги та понесення позивачем витрат надано договір про надання правової допомоги №103-01/07/24 від 01.07.2024р., протокол доручення №5 від 01.09.2025р. до договору про надання правової допомоги №103-01/07/24 від 01.07.2024р., акт приймання-передачі наданих послуг від 08.10.2025р. до договору про надання правової допомоги №103-01/07/24 від 01.07.2024р., ордер на надання правничої допомоги серії АТ №1078788 від 04.09.2024р., платіжна інструкція №963 від 08.10.2025р. (т.2 а.с. 49, 50, 139-141).

Відповідно до акту від 08.10.2025р. приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги видно, що адвокатське об`єднання "ВІП Консалтинг" надало, а ТОВ "Вітолюкс", прийняв юридичні послуги та правову допомогу згідно протоколу доручення №5 від 01.09.2025,р. а саме: допомогу в підготовці документів, написання позову та подання позовної заяви, до Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі №300/6240/25.

Вартість послуг адвокатського об`єднання за цим актом складає 24300 грн., а саме 27 годин із розрахунку 900 грн за одну годину роботи.

Колегія суддів вважає, що сума в розмірі 24300,00 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу не є співмірною з наданим адвокатом обсягом послуг виходячи з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції дійшов висновків, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України". У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В п.3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Крім того, слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

В матеріалах даної справи наявні належним чином складенні оформленні та підписанні, документи, які містять детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та документи, які свідчать про оплату позивачем послуг адвоката.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що сума витрат на професійну правничу допомогу, яку заявник просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань митного органу підлягає зменшенню у зв`язку з відсутності ознак співмірності, визначених ч.5 ст.134 КАС України.

Так, колегія суддів вважає, що розмір вказаних витрат підлягає стягненню в розмірі 7000,00 грн., оскільки заявлена сума витрат на правничу допомогу є завищеною. При цьому, враховує складність справи, затрачений час адвоката на надання таких послуг та враховує критерій співмірності, розумності та реальності їхнього розміру.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що стягнення витрат у заявленому розмірі 24300,00 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката є необґрунтованою, не відповідає реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення становить надмірний тягар для відповідача в межах воєнного стану введеного в державі, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

Заявлений розмір витрат не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).

ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини визначено, суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, у справі Баришевський проти України, у справі Двойних проти України, у справі Меріт проти України,заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia зазначено, що Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що до відшкодування підлягає сума в розмірі 7000,00 грн. замість 24300,00 грн., з врахуванням складності справи, обсягом наданих послуг на виконання робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).

Крім цього, колегія суддів звертає увагу і на той факт, що вказана справа є незначної складності, типовою, Єдиний державний реєстр судових рішень містить значну кількість судових рішень щодо справ у аналогічних правовідносинах.

В п.2 ч.1 ст.315 КАС України видно, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

п.4 ч.1 ст.317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ч.4 ст.317 КАС України визначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що резолютивну частину рішення суду першої інстанції слід змінити.

Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року у справі № 300/6240/25 - змінити шляхом викладення абзацу п`ятого резолютивної частини наступного змісту:

«Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці (, вул. Чорновола, 159, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., 76005) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітолюкс" (, вул. Івано-Франківська, 24, м. Калуш, Івано-Франківська обл., Калуський р-н, 77300) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. (сім тисяч гривень)»

В решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року у справі № 300/6240/25 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
У зв`язку із перебуванням члена колегії судді Хобор Р.Б. в період з 09.03.2026р. по 13.03.2026р. включно у відрядженні в м.Києві, повний текст постанови складено у строк встановлений ч. 3 ст. 243 КАС України, однак підписаний повним складом суду 16.03.2026р.