Справа № 855/11/25
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 березня 2026 року

м. Київ

справа №855/11/25

адміністративне провадження №А/990/15/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючого - Кашпур О.В.,

суддів: Жука А.В., Мацедонської В.Е., Мельник-Томенко Ж.М., Уханенка С.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Пушенко О.І.,

представників позивача - Заяць В.В., Муханова А.І.,

представників відповідача - Чекмана М.П., Бондаренко Д.Р., Міліруда Є.О., Шульженка Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції заяву адвоката Бондаренко Д.Р., представника Київської Митрополії Української Православної Церкви, про відвід суддів: Мацедонської В.Е., Мельник-Томенко Ж.М., від участі у розгляді справи №855/11/25 (провадження А/990/15/25) за позовом Державної служби України з етнополітики та свободи совісті до Київської Митрополії Української Православної Церкви про припинення релігійної організації,

за апеляційною скаргою Київської Митрополії Української Православної Церкви на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді Кобаля М.І., суддів Бужак Н.П., Черпака Ю.К.,

УСТАНОВИВ:

Державна служба України з етнополітики та свободи совісті звернулася до суду з адміністративним позовом до Київської Митрополії Української Православної Церкви про припинення релігійної організації, у якому просить:

- припинити релігійну організацію Київська Митрополія Української Православної Церкви (, зареєстровану 05.08.1991 за адресою Україна, 01015, м. Київ, вул. Лаврська, 15, корпус 49), в результаті ліквідації;

- передати майно, кошти та інші активи, що перебувають у власності релігійної організації Київська Митрополія Української Православної Церкви (, яка зареєстрована 05.08.1991 за адресою Україна, 01015, м. Київ, вул. Лаврська, 15, корпус 49), крім культового, у власність держави;

- визначити строк для подання вимог кредиторів два місяці з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №855/11/25 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Київською Митрополією Української Православної Церкви 18 вересня 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду подано зустрічний позов, в якому вона просить суд:

- прийняти зустрічний позов Київської Митрополії Української Православної Церкви до спільного розгляду з первісним позовом Державної служби з етнополітики та свободи совісті до Київської Митрополії Української Православної Церкви про припинення релігійної організації;

- визнати протиправною бездіяльність Державної служби України з етнополітики та свободи совісті, яка полягає у ненаправленні Київській Митрополії Української Православної Церкви Припису про усунення порушень законодавства про свободу совісті та релігійні організації від 17.07.2025 Ме П-1;

- зобов`язати Державну службу України з етнополітики та свободи совісті направити Київській Митрополії Української Православної Церкви у письмовій формі на адресу місцезнаходження юридичної особи: Україна, 01015, місто Київ, вулиця Лаврська, будинок 15, корпус 49, Припис про усунення порушень законодавства про свободу совісті та релігійні організації від 17.07.2025 П-1;

- визнати протиправною бездіяльність Державної служби України з етнополітики та свободи совісті, яка полягає у невчиненні повідомлення у письмовій формі про прийняте Державною службою України з етнополітики та свободи совісті рішення про визнання Київської Митрополії Української Православної Церкви афілійованою з іноземною релігійною організацією, діяльність якої в Україні заборонена відповідно до статті 3 Закону України "Про захист конституційного ладу у сфері діяльності релігійних організацій";

- зобов`язати Державну службу України з етнополітики та свободи совісті повідомити Київську Митрополію Української Православної Церкви у письмовій формі на адресу місцезнаходження юридичної особи: Україна, 01015, місто Київ, вулиця Лаврська, будинок 15, корпус 49, про прийняте Державною службою України з етнополітики та свободи совісті рішення про визнання Київської Митрополії Української Православної Церкви афілійованою з іноземною релігійною організацією, діяльність якої в Україні заборонена відповідно до статті 3 Закону України "Про захист конституційного ладу у сфері діяльності релігійних організацій".

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року прийнято зустрічний позов Київської Митрополії Української Православної Церкви до спільного розгляду з первісним позовом у справі №855/11/25 за позовом Державної служби України з етнополітики та свободи совісті до Київської Митрополії Української Православної Церкви про припинення релігійної організації. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року позовні вимоги за зустрічним позовом Київської Митрополії Української Православної Церкви до Державної служби України з етнополітики та свободи совісті про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії виділено в окреме самостійне провадження та направлено за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду для подальшого розгляду. У провадженні Шостого апеляційного адміністративного суду залишено на розгляді справу №855/11/25 за позовною заявою Державної служби України з етнополітики та свободи совісті до Київської Митрополії Української Православної Церкви про припинення релігійної організації.

Не погоджуючись із ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Київська Митрополія Української Православної Церкви звернулася до Верховного Суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення. Позовні вимоги за зустрічним позовом Київської Митрополії Української Православної Церкви до Державної служби України з етнополітики та свободи совісті про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії направити до подальшого розгляду до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів Жука А.В., Мацедонської В.Е., Мельник-Томенко Ж.М., Уханенка С.А., від 18 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Київської Митрополії Української Православної Церкви на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів Жука А.В., Мацедонської В.Е., Мельник-Томенко Ж.М., Уханенка С.А., від 26 листопада 2025 року закінчено підготовчі дії і призначено справу №855/11/25 (провадження А/990/15/25) до апеляційного розгляду у судовому засіданні на 16 грудня 2025 року о 15:00 год в приміщенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Князів Острозьких, 8, корп. 5.

Наступне судове засідання призначено на 12 березня 2026 року о 12:00 год.

12 березня 2026 року у судовому засіданні адвокатом Бондаренко Д.Р., представником Київської Митрополії Української Православної Церкви, подано заяву про відвід суддів: Мацедонської В.Е., Мельник-Томенко Ж.М. від участі у розгляді справи №855/11/25 (провадження А/990/15/25) за позовом Державної служби України з етнополітики та свободи совісті до Київської Митрополії Української Православної Церкви про припинення релігійної організації.

Заява адвоката Бондаренко Д.Р. про відвід суддів обґрунтована тим, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КАС України наявні обставини, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності суддів Мацедонської В.Е. та Мельник-Томенко Ж.М. Представник відповідача зазначає, що у провадженні Верховного Суду перебуває справа №990/338/23 за позовом Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври (Чоловічий монастир) Української Православної Церкви до Президента України Зеленського В. О., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Рада національної безпеки і оборони України, про визнання протиправним і нечинним Указу Президента України від 01 грудня 2022 року №820/2022 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 01 грудня 2022 року "Про окремі аспекти діяльності релігійних організацій в Україні і застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" в частині введення в дію пунктів 1, 2, 3 згаданого в цьому Указі рішення Ради національної безпеки і оборони України. Розгляд справи здійснюється у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: головуючого Смоковича М.І., суддів Загороднюка А. Г., Мацедонської В. Е., Мельник-Томенко Ж. М., Радишевської О. Р. Ураховуючи, що зазначене рішення Ради національної безпеки і оборони України стало підставою для подальшого формування державної політики щодо діяльності релігійних організацій, а також прийняття відповідних законодавчих змін, зокрема, Закону України «Про захист конституційного ладу у сфері діяльності релігійних організацій» та звернення Державної служби України з етнополітики та свободи совісті до суду з позовом про припинення діяльності Київської Митрополії Української Православної Церкви, у суддів Мацедонської В. Е. та Мельник-Томенко Ж. М., які здійснюють розгляд справи №990/338/23, вже сформувалася правова позиція щодо законності вказаного рішення Ради національної безпеки і оборони України, тому наявні підстави для відводу вказаних суддів від розгляду справи №855/11/25 (провадження А/990/15/25).

Вирішуючи питання про наявність підстав для відводу суддів: Мацедонської В.Е., Мельник-Томенко Ж.М. від участі у розгляді справи №855/11/25 (провадження А/990/15/25), Суд виходить з такого.

Підстави для відводу судді встановлені статтями 36 та 37 КАС України.

Зокрема, положення статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме:

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

У заяві про відвід суддів указано, що вона подана відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КАС України.

У зв`язку з цим Суд звертає увагу на те, що для відводу суддів з цих підстав необхідно обґрунтувати наявність обставин, які викликають сумнів у їх неупередженості або об`єктивності.

Надаючи оцінку доводам заявника Суд зазначає таке.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У зв`язку із цим Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно із законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд уважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

1) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

2) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.

У заяві про відвід адвокат Бондаренко Д.Р., представник Київської Митрополії Української Православної Церкви, не навела обґрунтованих підстав уважати суддів Мацедонську В.Е., Мельник-Томенко Ж.М. упередженими чи необ`єктивними або що вони прямо чи опосередковано заінтересовані у результаті розгляду справи №855/11/25 (провадження А/990/15/25), що свідчить про необґрунтованість заяви про відвід суддів.

Аргументи заявника про те, що судді Мацедонська В.Е. та Мельник-Томенко Ж.М., які входять до складу колегії суддів, визначеної для розгляду справи №990/338/23, вже сформували правову позицію щодо законності рішення Ради національної безпеки і оборони України від 01 грудня 2022 року "Про окремі аспекти діяльності релігійних організацій в Україні і застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", тому це викликає сумнів у їх неупередженості та об`єктивності при розгляді справи №855/11/25 (провадження А/990/15/25), не ґрунтуються на існуючих обставинах, які б свідчили про упередженість чи безсторонність суддів Мацедонської В.Е., Мельник-Томенко Ж.М. у цій справі. Ухвалення в майбутньому судового рішення та формування правової позиції у справі №990/338/23 не може свідчити про наявність об`єктивного чи суб`єктивного критерію безсторонності суддів.

Отже, такі доводи представника відповідача не можуть бути визнані обґрунтованими підставами для відводу та не можуть свідчити про необ`єктивність суддів під час розгляду цієї справи.

Інших аргументів та доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість членів колегії суддів в результаті розгляду цієї справи, або наявність обставин, які викликають сумнів у їх неупередженості, з доводів заяви про відвід не вбачається.

Відповідно до частини четвертої статті 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки заява про відвід суддів: Мацедонської В.Е., Мельник-Томенко Ж.М. від участі у розгляді справи №855/11/25 (провадження А/990/15/25) є необґрунтованою, а тому Суд дійшов висновку про відмову задоволенні вказаної заяви про відвід.

Керуючись статтями 36, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви адвоката Бондаренко Д.Р., представника Київської Митрополії Української Православної Церкви, про відвід суддів: Мацедонської В.Е., Мельник-Томенко Ж.М., від участі у розгляді справи №855/11/25 (провадження А/990/15/25) за позовом Державної служби України з етнополітики та свободи совісті до Київської Митрополії Української Православної Церкви про припинення релігійної організації

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О. В. Кашпур

Судді: А.В. Жук

В.Е. Мацедонська

Ж.М. Мельник-Томенко

С.А. Уханенко