Справа № 420/15700/25
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження, визначеного ст. 262 ч.5 КАС України адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ГАГАРІН ГРУП» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ГАГАРІН ГРУП» до Головного управління ДПС в Одеській області, в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.04.2025 року №15840/15-32-07-03-25 форми «Р».

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що Головним управлінням ДПС в Одеській було проведено документальну планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «ГАГАРІН ГРУП» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 08.08.2019 року по 30.09.2024 року, за результатами чого було складено Акт перевірки №11951/15-32-07-03-20 від 19.03.2025 року.

Внаслідок встановлення порушень в Акті перевірки №11951/15-32-07-03-20 від 19.03.2025 року, 09.04.2025 року податковим органом було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення №15840/15-32-07-03-25 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 265 426,00 грн. та накладення штрафних санкцій на 26 543,00 грн.

Вважаючи вищевказане ППР протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 02.06.2026 року по справі №420/15700/25 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу було запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

20.06.2025 року від представника Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив по справі (т.1 а.с.101-122), з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що з метою отримання первинних документів надано запит від 28.02.2025 щодо взаємовідносин з контрагентом ТОВ "КРАСТІН" , ТОВ "ВІСА ОДЕСА" , ТОВ "АЛЕКС ПОЛIМЕРБУД" , ПРАТ "САНТЕХКОМПЛЕКТ" , ТОВ "Перший дім" , ТОВ "ТД ІНКРАФТ" , ПП "ВЕЛЕС-СМ" , ТОВ "СУЧАСНА АРХІТЕКТУРА МІСТ" , ТОВ "ЦАРІС" , ТОВ "М.С.ЕЛЕМЕНТ" за період 08.08.2019 року по 30.09.2024 року. Під час проведення перевірки встановлено відсутність документів, що підтверджують отримання товару від постачальника: договори між продавцем та покупцем, видаткові накладні, акти виконаних робіт, товарно-транспортні накладні, акти звірки з контрагентом, довіреності, подорожні листи, інших документів, що використовує підприємство для обліку роботи транспорту. Враховуючи викладене, а також ненадання підприємством до перевірки первинних документів, які стали підставою для складання та реєстрації вищезазначених податкових накладних та підтверджували б фактичне отримання товарів/послуг, перевіркою встановлено відсутність законодавчо визначеного документального підтвердження факту надання зазначеними вище постачальниками послуг відповідно на адресу ТОВ «ГАГАРІН ГРУП».

Ухвалою суду від 08.09.2025 року було вирішено подальший розгляд справи №420/15700/25 проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання по справі.

30.09.2025 року, 04.11.2025 року, 03.12.2025 року та 27.01.2026 року були проведені підготовчі судові засідання по справі, в яких приймали участь представники ТОВ «ГАГАРІН ГРУП» адвокат Лимар О.М., Филимонова І.М., а також представники Головного управління ДПС в Одеській області Курманенко Ю.В., Шпендак В.М., Гарбарук Д.Р., які надавали усні пояснення щодо предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та заперечень проти них, а також долучали додаткові письмові докази по справі (т.1 а.с.143-164, 172-200, т.2 а.с.1-111).

Зокрема, в підготовчому судовому засіданні 04.11.2025 року представники позивача зазначали, що під час проведення перевірки підприємством було надано первинну документацію, яка засвідчує господарські операції, на підставі яких були складені та зареєстровані податкові накладні №27 від 28.11.2019 року, №81 від 28.11.2019 року, №80 від 28.11.2019 року, №7 від 28.11.2019 року, №10401 від 29.11.2019 року, №7 від 11.12.2019 року, №2 від 15.01.2020 року в ЄРПН. Крім того, примірник акту від 12.03.2025 року про ненадання посадовими особами ТОВ «ГАГАРІН ГРУП» оригіналів первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку під час проведення документальної планової виїзної перевірки представникам позивача на ознайомлення не надавався, більш того, про існування вказаного акту підприємство дізналось лише після винесення акту від 19.03.2025 року про результати перевірки. При цьому представники підприємства зазначили, що через брак часу не мали змоги надати весь обсяг первинної документації по господарським операціям, які проводились за перевіряємий період, водночас надали первинну документацію саме по вищезгаданим податковим накладним. Представники податкового органу під час підготовчого судового засідання зауважили, що в Акті про ненадання оригіналів первинних документів від 12.03.2025 року зазначено виключно той перелік первинної документації, який так і не було надано підприємством на відповідний запит податкового органу.

27.01.2026 року підготовче провадження у справі №420/15700/25 було закрито та призначено розгляд справи по суті.

16.02.2026 року до судового засідання представники сторін не з`явились, були повідомлені про дату та час проведення судового засідання належним чином та своєчасно. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи положення ч. 9 ст. 205 КАС України, а також те, що сторонами в судових засіданнях була викладена власна правова позиція по суті заявлених позовних вимог та фактичних обставин справи, надані необхідні письмові докази; подальший розгляд справи не потребував необхідності заслуховування усних пояснень сторін по справі; відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив подальший розгляд справи проводити в порядку письмового провадження.

Судом у справі встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАГАРІН ГРУП» (далі підприємство, ТОВ «ГАГАРІН ГРУП») зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 43161278.

На підставі наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 21.01.2025 року №459-п (т.1 а.с.110) у період з 27.02.2025 року по 12.03.2025 року було проведено документальну планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «ГАГАРІН ГРУП» з метою здійснення контролю за дотриманням вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

За результатами проведеної перевірки було складено Акт про результати документальної планової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «ГАГАРІН ГРУП» від 19.03.2025 року за №11951/15-32-07-03-20 (далі Акт перевірки) (т.1 а.с.15-43), в якому зазначено, що податковим органом було встановлено, що за період з 08.08.2019 року по 30.09.2024 року підприємство задекларувало податкового кредиту по податку на додану вартість у сумі 758 094 850 грн. Перевіркою правомірності визначення податкового кредиту за період з 08.08.2019 року по 30.09.2024 року встановлено його завищення на загальну суму 265 426 грн., в тому числі за листопад 2021 року на суму 183 966 грн., за грудень 2021 року на суму 34 555 грн., за січень 2022 року на суму 46 905 грн.

Перевіркою встановлено взаємовідносини підприємства з ТОВ "КРАСТІН" (), ТОВ "ВІСА ОДЕСА" (), ТОВ "АЛЕКС ПОЛIМЕРБУД" (), ПРАТ "САНТЕХКОМПЛЕКТ" (), ТОВ "Перший дім" (), ТОВ "ТД ІНКРАФТ" (), ПП "ВЕЛЕС-СМ" (), ТОВ "СУЧАСНА АРХІТЕКТУРА МІСТ" (), ТОВ "ЦАРІС" (), ТОВ "М.С.ЕЛЕМЕНТ" () за період 08.08.2019 року по 30.09.2024 року. З метою отримання первинних документів надано запит від 27.02.2025 року щодо взаємовідносин з вищезгаданими контрагентами (т. 2 а.с. 86-88, 89-90). Відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних та згідно включеним до податкового кредиту за відповідні періоди декларування сумам (т.1 а.с.22-23) встановлено, що вищевказаними контрагентами (як постачальниками) виписано та зареєстровано на ТОВ «ГАГАРІН ГРУП» наступні податкові накладні, які вплинули на формування податкового кредиту з податку на додану вартість щодо постачання товару/послуг:

ПН №27 від 28.11.2019 року на загальну суму 286 812,05 грн., з яких ПДВ 47 802,01 грн. (контрагент ТОВ «КРАСТІН»);

ПН №81 від 28.11.2019 року на загальну суму 217 461,55 грн., з яких ПДВ 36 243,59 грн. (контрагент ТОВ «ВІСА ОДЕСА»);

ПН №80 від 28.11.2019 року на загальну суму 188 430,29 грн., з яких ПДВ 31 405,05 грн. (контрагент ТОВ «ВІСА ОДЕСА»);

ПН №7 від 28.11.2019 року на загальну суму 162 015,00 грн., з яких ПДВ 27 002,50 грн. (контрагент ТОВ «АЛЕКС ПОЛІМЕРБУД»);

ПН №10401 від 29.11.2019 року на загальну суму 153 192,54 грн., з яких ПДВ 25 532,09 грн. (контрагент ПРАТ «САНТЕХКОМПЛЕКТ»);

ПН №7 від 11.12.2019 року на загальну суму 110 000,80 грн., з яких ПДВ 18 333,47 грн. (контрагент ТОВ «ТД ІНКРАФТ»);

ПН №2 від 15.01.2020 року на загальну суму 107 297,70 грн., з яких ПДВ 17 882,95 грн. (контрагент ТОВ «ЦАРІС»).

Всього сума грошового зобов`язання 1 592 553,00 грн., з яких ПДВ 265 425,50 грн.

Вищевказані податкові накладні, які зареєстровані в ЄРПН, відображені ТОВ «ГАГАРІН ГРУП» у складі податкового кредиту з ПДВ у періоді, що перевірявся, без документального підтвердження на суму 265 426 грн. Під час проведення перевірки встановлено відсутність документів, що підтверджують отримання товару від постачальника: договори між продавцем та покупцем, видаткові накладні, акти виконаних робіт, товарно-транспортні накладні, акти звірки з контрагентом, довіреності, подорожні листи, інших документів, що використовує підприємство для обліку роботи транспорту. У зв`язку з ненаданням в повному обсязі зазначених вище первинних документів було складено акт, який засвідчує факт ненадання у визначений у запиті строк (Акт про ненадання посадовими особами ТОВ «ГАГАРІН ГРУП» оригіналів первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку під час проведення документальної планової виїзної перевірки від 12.03.2025 року) (т.2 а.с. 107-111). Враховуючи викладене, а також ненадання підприємством до перевірки первинних документів, які стали підставою для складання та реєстрації вищезазначених податкових накладних та підтверджували б фактичне отримання товарів/послуг, перевіркою встановлено відсутність законодавчо визначеного документального підтвердження факту надання зазначеними вище постачальниками послуг відповідно на адресу ТОВ «ГАГАРІН ГРУП».

У висновку до Акту перевірки зазначено про встановлення порушення підприємством п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість всього в розмірі 265 426 грн.

Не погоджуючись із висновками, зазначеними в Акті перевірки, підприємство 15.04.2025 року подало заперечення до Головного управління ДПС в Одеській області (т.1 а.с.44-46), до яких було долучено копії документів щодо здійснення спірних господарських операцій. За наслідками розгляду заперечень відповідачем було прийнято рішення про залишення заперечень без розгляду від 29.04.2025 року (т. 1 а.с. 47-48).

На підставі висновків Акту перевірки контролюючим органом 09.04.2025 року було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення №15840/15-32-07-03-25 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 265 426,00 грн. та накладення штрафних санкцій на 26 543,00 грн. (т.1 а.с.49) (вказане ППР надійшло на адресу підприємства 07.05.2025 року).

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, підприємство звернулось до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 73 КАС України), достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 75 КАС України), а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 ч. 2 КАС України).

Відповідно до положень ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши адміністративний позов, відзив, а також інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини та судову практику, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі ПК України).

В силу п. 75.1 ст. 75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п. 133.1 ст. 133 ПК України платниками податку з числа резидентів є, зокрема, суб`єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами.

Об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу (пп. 134.1.1п. 134.1 ст. 134 ПК України).

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (п. 135.1 ст. 135 ПК України).

Податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу (п. 137.1 ст. 137 ПКУ).

Згідно пп. "а", "б" п. 185.1 ст. 185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Згідно п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з податку на додану вартість з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі у разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Приписами підпункту «а» пункту 198.5 статті 198 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

У відповідності до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі, коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

За змістом наведених норм право платника податків на збільшення податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податків у інших платників товарів (послуг), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку, митною декларацією (іншими подібними документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 ПК) суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Між тим, згідно приписів пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 201.10 ст. 201 ПКУ передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тому витрати приватного підприємства для цілей оподаткування податком на прибуток, а податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість повинні бути підтверджені первинними документами, що відображають реальність господарської операції, та є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як вбачається з Акту перевірки від 19.03.2025 року №11951/15-32-07-03-20 (підрозділ 3.1.2.2. розділу 3.1.2 «Податок на додану вартість» (т.2 а.с.51-55), податковим органом при перевірці правомірності визначення підприємством податкового кредиту за період з 08.08.2019 року по 30.09.2024 року встановлено його завищення на загальну суму 265 426 грн., в тому числі за листопад 2021 року на суму 183 966 грн., за грудень 2021 року на суму 34 555 грн., за січень 2022 року на суму 46 905 грн.

Судом під час розгляду даної адміністративної справи було встановлено, що зазначені в Акті перевірки від 19.03.2025 року №11951/15-32-07-03-20 порушення були визначені контролюючим органом позивачу при здійсненні ним господарської діяльності з наступними контрагентами: ТОВ "КРАСТІН", ТОВ "ВІСА ОДЕСА", ТОВ "АЛЕКС ПОЛIМЕРБУД", ПРАТ "САНТЕХКОМПЛЕКТ", ТОВ "ТД ІНКРАФТ", ТОВ "ЦАРІС" за період 08.08.2019 року по 30.09.2024 року. При цьому також встановлено, що вищевказаними контрагентами (як постачальниками) виписано та зареєстровано на ТОВ «ГАГАРІН ГРУП» наступні податкові накладні, які вплинули на формування податкового кредиту з податку на додану вартість щодо постачання товарів/послуг:

ПН №27 від 28.11.2019 року на загальну суму 286 812,05 грн., з яких ПДВ 47 802,01 грн. (контрагент ТОВ «КРАСТІН», ) (т.1 а.с.162);

ПН №81 від 28.11.2019 року на загальну суму 217 461,55 грн., з яких ПДВ 36 243,59 грн. (контрагент ТОВ «ВІСА ОДЕСА», ) (т.1 а.с.159);

ПН №80 від 28.11.2019 року на загальну суму 188 430,29 грн., з яких ПДВ 31 405,05 грн. (контрагент ТОВ «ВІСА ОДЕСА», ) (т.1 а.с.156);

ПН №7 від 28.11.2019 року на загальну суму 162 015,00 грн., з яких ПДВ 27 002,50 грн. (контрагент ТОВ «АЛЕКС ПОЛІМЕРБУД», ) (т.1 а.с.153);

ПН №10401 від 29.11.2019 року на загальну суму 153 192,54 грн., з яких ПДВ 25 532,09 грн. (контрагент ПРАТ «САНТЕХКОМПЛЕКТ», ) (т.1 а.с.149);

ПН №7 від 11.12.2019 року на загальну суму 110 000,80 грн., з яких ПДВ 18 333,47 грн. (контрагент ТОВ «ТД ІНКРАФТ», ) (т.1 а.с.146);

ПН №2 від 15.01.2020 року на загальну суму 107 297,70 грн., з яких ПДВ 17 882,95 грн. (контрагент ТОВ «ЦАРІС», )(т.1 а.с.143).

При цьому, під час проведення перевірки з метою отримання первинних документів перевіряючими було надано представнику підприємства запити про надання первинних документів. За твердженням представника позивача Филимонової І.М., яка приймала участь у проведенні перевірки, підприємством на вищевказані запити первинна документація була надана. При цьому була надана саме первинна документація, яка засвідчує господарські операції, на підставі яких були складені та зареєстровані вищевказані податкові накладні №27 від 28.11.2019 року, №81 від 28.11.2019 року, №80 від 28.11.2019 року, №7 від 28.11.2019 року, №10401 від 29.11.2019 року, №7 від 11.12.2019 року, №2 від 15.01.2020 року в ЄРПН.

Суд акцентує увагу на тому, що представники податкового органу в судовому засіданні зазначили, що підприємством не було подано для проведення перевірки документації, яка була перелічена запитах ГУ ДПС в повному обсязі, але не конкретизували, яка саме первинна документація не була надана підприємством на виконання цих запитів від 27.02.2025 року. Внаслідок цього ними було складено Акт про ненадання посадовими особами ТОВ «ГАГАРІН ГРУП» оригіналів первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку під час проведення документальної планової виїзної перевірки від 12.03.2025 року.

Разом з тим представниками контролюючого органу не було спростовано твердження представника позивача, яка приймала участь у проведенні перевірки, що податковим органом не надавався їй на ознайомлення вищезгаданий Акт про ненадання посадовими особами ТОВ «ГАГАРІН ГРУП» оригіналів первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку під час проведення документальної планової виїзної перевірки від 12.03.2025 року, про зо свідчить відсутність її підпису на зазначеному акті.

Надання представником позивача Филимоновою І.М., яка приймала участь у проведенні перевірки, працівникам ГУ ДПС в Одеській області первинних документів по спірним операціям окремим документом не оформлювався, але й не був спростований представниками контролюючого органу.

Верховний Суд у постанові від 18.09.2025 року по справі №320/30160/23 констатував, що висновки, сформовані Верховним Судом щодо застосування означених норм податкового законодавства, є усталеними. Якщо їх узагальнити, вони полягають в тому, що обов`язок контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів кореспондується з обов`язком платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці.

Поряд з цим Верховний Суд дотримується послідовної позиції, що суд не може обмежити право платника податків довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Разом з тим, з огляду на визначені нормами ПК України мету й повноваження контролюючого органу під час проведення податкової перевірки, у разі якщо рішення контролюючого органу вмотивоване саме не наданням платником податків на вимогу контролюючого органу первинних документів, адміністративний суд, виходячи з окреслених процесуальним законом меж судового доказування, повинен перевіряти і враховувати такі обставини й винятки з них при вирішенні спору

За ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, за існування відповідних доводів і обставин перевірці з боку суду також підлягають обставини вжиття платником податків всіх залежних від нього заходів для забезпечення повної та об`єктивної податкової перевірки, сприяння контролюючому органу у здійсненні податкового контролю, а також добросовісність та безсторонність контролюючого органу під час реалізації своїх повноважень.

В межах даної справи варто зазначити, що в Акті перевірки від 19.03.2025 року №11951/15-32-07-03-20 зазначено, що під час проведення перевірки встановлено відсутність документів, що підтверджують отримання товару від постачальника: договори між продавцем та покупцем, видаткові накладні, акти виконаних робіт, товарно-транспортні накладні, акти звірки з контрагентом, довіреності, подорожні листи, інших документів, що використовує підприємство для обліку роботи транспорту.

Враховуючи вищевказане, під час розгляду справи для спростування зазначених вище висновків, зазначених в Акті перевірки, а саме на підтвердження придбання підприємством господарських товарів у вищевказаних контрагентів, а також отримання послуг від вищевказаних контрагентів, на підставі чого було зареєстровано вищевказані податкові накладні, підприємством позивача до суду були надані наступні первинні документи:

- на підтвердження придбання підприємством господарських товарів у ТОВ «КРАСТІН» на загальну суму 286 812,05 грн. надавались платіжна інструкція кредитового переказу коштів №16 від 28.11.2019 року на суму 286 812,05 грн. та видаткова накладна №745 від 27.12.2019 року на суму 286 812,05 грн., з ПДВ 47 802,01 грн. (т.1 а.с.53-54);

- на підтвердження придбання підприємством господарських товарів у ТОВ «ВІСА ОДЕСА» на загальну суму 217 461,55 грн. та 188 430,29 грн. надавались платіжні інструкції кредитового переказу коштів №24 від 28.11.2019 року на суму 217 461,55 грн., №23 від 28.11.2019 року на суму 188 430,29 грн., та видаткові накладні №ВО-0001024 від 24.12.2019 року на суму 217 461,55 грн., з ПДВ 36 243,59 грн., №ВО-0001050 від 23.12.2019 року на суму 179 287,59 грн., з ПДВ 29 881,27 грн., №ВО-0001024 від 24.12.2019 року на суму 217 461,55 грн., з ПДВ 36 243,59 грн., №ВО-0000033 від 03.01.2020 року на суму 9 142,70 грн., з ПДВ 1 523,78 грн. (т.1 а.с.56-57, 59-62);

- на підтвердження отримання підприємством послуг від ТОВ «АЛЕКС ПОЛІМЕРБУД» на загальну суму 162 015,00 грн. надавались примірник Договору №26/11/19 від 26.11.2019 року, платіжна інструкція кредитового переказу коштів №30 від 28.11.2019 року на суму 162 015,00 грн. та акт надання послуг №73 від 11.12.2019 року на суму 177 540,00 грн., з ПДВ 29 590,00 грн. (т.1 а.с.69-70);

- на підтвердження придбання підприємством господарських товарів у ПРАТ «САНТЕХКОМПЛЕКТ» на загальну суму 153 192,54 грн. надавались платіжна інструкція кредитового переказу коштів №41 від 29.11.2019 року на суму 153 192,54 грн. та видаткові накладні №Од-00018141 від 06.12.2019 року на суму 144 857,10 грн., з ПДВ 24 142,85 грн., №Од-00018142 від 06.12.2019 року на суму 329,76 грн., з ПДВ 54,96 грн., №Од-00018291 від 10.12.2019 року на суму 8 005,68 грн., з ПДВ 1 334,28 грн. (т.1 а.с.73-77);

- на підтвердження придбання підприємством господарських товарів у ТОВ «ТД ІНКРАФТ» на загальну суму 110 000,80 грн. надавались платіжна інструкція кредитового переказу коштів №89 від 11.12.2019 року на суму 110 000,80 грн. та видаткова накладна №222 від 27.12.2019 року на суму 110 000,80 грн., з ПДВ 18 333,47 грн. (т.1 а.с.79-80);

- на підтвердження отримання підприємством послуг від ТОВ «ЦАРІС» на загальну суму 107 297,70 грн. надавались примірник Договору на виконання робіт №26/12/2019 від 26.12.2019 року, Додаток №1 до Договору №26/12/2019 від 26.12.2019 року, платіжна інструкція кредитового переказу коштів №199 від 15.01.2020 року на суму 107 297,70 грн. та акт надання послуг №2 від 23.01.2020 року на суму 107 297,70 грн., з ПДВ 17 882,95 грн. (т.1 а.с.81-86).

Також на підтвердження наявності у підприємства податкового кредиту позивачем було надано до суду податкові декларації з податку на додану вартість, які подавались позивачем (т. 1 а.с. 172-189), відповідно до яких у Додатку 5 (Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів) містяться відомості про спірні суми податкового кредиту.

Згідно приписів частини 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи вищевказані обставини суд доходить висновку, що відповідачем протягом часу розгляду справи не було спростовано твердження представників позивача про надання необхідної первинної документації на підтвердження отримання підприємством товарів та послуг від постачальників - ТОВ "КРАСТІН", ТОВ "ВІСА ОДЕСА", ТОВ "АЛЕКС ПОЛIМЕРБУД", ПРАТ "САНТЕХКОМПЛЕКТ", ТОВ "ТД ІНКРАФТ", ТОВ "ЦАРІС", та на підставі якої подавались на реєстрацію податкові накладні №27 від 28.11.2019 року, №81 від 28.11.2019 року, №80 від 28.11.2019 року, №7 від 28.11.2019 року, №10401 від 29.11.2019 року, №7 від 11.12.2019 року, №2 від 15.01.2020 року в ЄРПН. Також представниками ГУ ДПС в Одеській області не було зазначено про наявність будь-яких розбіжностей в наданій первинній документації.

При цьому, представниками відповідача за весь час розгляду справи не оспорювався факт виконання господарських операцій, зазначених у наданих документах.

Будь-яких доказів того, що позивач при виконанні цих господарських операцій діяв без реальної господарської мети отримання прибутку, або з наміром штучного заниження бази оподаткування з податку на додану вартість, представниками відповідача за весь час розгляду справи до суду також надано не було. В ході розгляду даної справи відповідачем також не було пред`явлено до суду будь-яких доказів нереальності правочинів, укладених між позивачем та його контрагентами.

Крім того, суд вважає слушним твердження представника позивача адвоката Лимар О.М. про те, що за вищевказаними податковими накладними №27 від 28.11.2019 року, №81 від 28.11.2019 року, №80 від 28.11.2019 року, №7 від 28.11.2019 року, №10401 від 29.11.2019 року, №7 від 11.12.2019 року, №2 від 15.01.2020 року вірний розрахунок загальної суми грошового зобов`язання складає 1 225 209,93 грн., з якої сума ПДВ 204 201,66 грн., замість помилково зазначеної в Акті перевірки суми грошового зобов`язання у розмірі 1 592 553,00 грн., з якої сума ПДВ - 265 425,50 грн., що представниками податкового органу також спростовано не було.

Щодо посилань сторони позивача у підготовчих судових засіданнях на допущені описки в Акті перевірки, зокрема в пункті 2.7 розділі ІІ та підрозділі 3.1.2.1 розділу ІІІ в частині дат запитів та зазначенні про відсутність відсутності факту завищення або заниження податкових зобов`язань, то суд з цього приводу зазначає, що допущення вищевказаних формальних помилок контролюючим органом жодним чином не впливає на зміст та суть акту перевірки.

Отже, на думку суду, матеріали справи не містять належних та достатніх доказів того, що підприємством було завищено податковий кредит за період з 08.08.2019 року по 30.09.2024 року на загальну суму 265 426 грн. На підставі вищезазначеного, враховуючи надання позивачем до суду всіх первинних документів, що стосуються господарських операцій за участі його контрагентів на підтвердження реального вчинення цих операцій на досягнення позивачем законної мети здійснення господарської діяльності, суд доходить висновку про правомірність формування позивачем податкового кредиту з ПДВ на підставі наданих ним до суду документів.

За таких обставин суд зазначає, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ГАГАРІН ГРУП» про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення від 09.04.2025 року №15840/15-32-07-03-25 та його скасування є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищезазначеного, враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви позивача у повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 4 379,53 грн. з Головного управління в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 192-194, 241-246, 251, 255, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ГАГАРІН ГРУП» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №15840/15-32-07-03-25 від 09.04.2025 року.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ГАГАРІН ГРУП» суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 4379,53 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне найменування сторін по справі:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАГАРІН ГРУП» (65016, м.Одеса, вул. Купріна, 49, ).

Відповідач - Головне управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ).

Суддя О.В. Білостоцький