Справа № 400/2573/25
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 р. № 400/2573/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачів1. Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, 2. Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053,
провизнання протиправним рішення від 27.04.2023 №95, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач 2), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 27.04.2023 року № 95 про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити призначення пенсії за віком із зарахуванням до страхового стажу період робіт з 01.09.1993 року по 15.03.1995 року, а також компенсації за надання соціальних послуг по догляду за інвалідом 1 групи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом травня 2013 року лютого 2015 року згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 та довідки № 86 від 10.04.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй протиправно відмовлено у зарахуванні до страхового (трудового) стажу періоди роботи, зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , а також періоду компенсації за надання соціальних послуг по догляду за інвалідом 1 групи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом травня 2013 року лютого 2015 року згідно довідки № 86 від 10.04.2023 року, що призвело до відмови у призначенні пенсії за віком.

Ухвалою від 19.03.2025 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Від відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що за принципом екстериторіальності ним було розглянуто заяву про призначення пенсії за віком від 20.04.2023 року відповідно до статті 26 Закону № 1058. 27.04.2023 було прийнято рішення № 95, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. На день подання заяви про призначення пенсії вік Позивача становить 59 років 11 місяців, страховий стаж Позивача становить 27 років 05 місяців 09 днів, при необхідному 30 років. За результатами розгляду заяви про призначення пенсії Позивачу встановлено, що під час призначення пенсії за віком до страхового стажу не був враховано період роботи: з 01.09.1993 по 15.03.1995, оскільки в записі про звільнення відсутній підпис відповідальної особи; отримання компенсації за надання соціальних послуг по догляду за інвалідом І групи протягом травня 2013 лютого 2015, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування відсутні дані щодо сплати страхових внесків. З урахуванням викладеного Позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком за заявою від 20.04.2023 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу за статтею 26 Закону № 1058.

Від відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві відзив на позовну заяву не надходив, ухвала про відкриття отримана через підсистему «Електронний суд» 19.03.2025 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Позивач звернулася 20.04.2023 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності було розглянуто заяву про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058. 27.04.2023 було прийнято рішення № 95, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Зі змісту рішення вбачається, що на день подання заяви про призначення пенсії вік позивача становить 59 років 11 місяців. Страховий стаж Позивача становить 27 років 05 місяців 09 днів. При розрахунку стажу для визначення права на призначення пенсії не зараховано до страхового стажу наступні періоди роботи:

- з 01.09.1993 по 15.03.1995, оскільки в записі про звільнення відсутній підпис відповідальної особи;

- отримання компенсації за надання соціальних послуг по догляду за інвалідом І групи протягом травня 2013 лютого 2015, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування відсутні дані щодо сплати страхових внесків.

Вищезазначене рішення позивач вважає протиправними, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058 починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

У разі відсутності, починаючи з 01.01.2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявністю страхового стажу: з 01.01.2026 по 31.12.2026 від 23 до 33 років. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).

Згідно з п. 1 ч. 22 Закону № 1058 відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду поміж іншого для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 637 від 12.08.1993 року (далі Постанова № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Так, відмовляючи позивачу у врахуванні до страхового стажу спірного періоду відповідач вказав, що період з 01.09.1993 по 15.03.1995 не враховано, оскільки в записі про звільнення відсутній підпис відповідальної особи, а також не враховано отримання компенсації за надання соціальних послуг по догляду за інвалідом І групи протягом травня 2013 лютого 2015, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування відсутні дані щодо сплати страхових внесків.

Щодо відсутності підпису в записі про звільнення відповідальної особи, суд зазначає наступне.

Так, підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі № 754/14898/15-а.

Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України Про трудові книжки працівників від 27.04.1993 року № 301 (далі Постанова № 301) закріплено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд зазначає, що позивач не має нести тягар відповідальності, чи зазнавати негативних наслідків, через порушення порядку/інструкції заповнення трудової книжки, та не засвідчені належним чином виправлення, не можуть бути самостійною підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи згідно із записами у трудовій книжці, які в решті, виконані у відповідності до вимог Інструкції.

Верховний Суд у своїх постановах від 28.02.2018 року у справі № 428/7863/17, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі № 423/1881/17, від 29.03.2019 року у справі № 548/2056/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Разом з тим, записи у трудовій книжці позивача, їх співставлення між собою, не містять протиріч, та у своїй сукупності, підтверджують факт роботи позивача у спірні періоди.

Законодавець чітко визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Щодо не врахування отримання компенсації за надання соціальних послуг по догляду за інвалідом І групи протягом травня 2013 лютого 2015, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування відсутні дані щодо сплати страхових внесків, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затверджено Порядок №637.

Згідно із пунктом 10 Порядку № 637 час догляду за особою з інвалідністю I групи, дитиною з інвалідністю віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, встановлюється на підставі:

інформації про отримання допомоги, компенсації за догляд за такою особою, одержаної органами Пенсійного фонду України від органів соціального захисту населення, або акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду;

документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для осіб з інвалідністю I групи і дітей з інвалідністю) і вік (осіб похилого віку і дітей з інвалідністю).

Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їх сусідів, інших даних.

Документами, які підтверджують встановлення інвалідності, можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів соціального захисту населення або Пенсійного фонду України та інші документи.

Документами, що підтверджують вік, можуть бути свідоцтво про народження, паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу.

До того ж, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 № 558 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги», чинної на час здійснення позивачкою догляду за особою з інвалідністю похилого віку, непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійноії сторонньої допомоги (крім осіб, котрих обслуговують соціальні служби), призначається щомісячна компенсацій на виплата.

При зарахуванні до страхового стажу періоду догляду за інвалідом І групи до управління Пенсійного фонду України надається довідка управління праці та соціального захисту населення, яка підтверджує отримання щомісячної компенсаційної виплати за яку сплачені страхові внески.

У разі, якщо до січня 2004 року непрацююча працездатна особа доглядала за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду, час догляду зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, незалежно від отримання допомоги або компенсації. Періоди догляду за пенсіонерами зараховуються до страхового стажу на вказаних вище умовах при призначенні пенсії на загальних підставах.

На підставі викладеного слідує, що час догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду в період до 2004 року (включно) зараховується, зокрема, на підставі акта фактичних обставин здійснення догляду за такою особою, а починаючи з 01.01.2005 - у разі отримання компенсації по догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду, в управлінні праці та соціального захисту населення.

У справі, яка розглядається судом становлено, що позивач перебуває на обліку у Броварському районному управлінні соціального захисту населення і отримувала компенсацію за надання соціальних послуг по догляду за інвалідом 1 групи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом травня 2013 року лютого 2015 року, що підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення № 86 від 10.04.2023 року.

Тому, матеріалами справи підтверджується, що у спірний період, який відповідачем не зарахований до страхового стажу позивача, остання здійснювала догляд за особою з інвалідністю і групи, яка потребувала стороннього догляду, а документи надані відповідачу для призначення пенсії підтверджують час догляду позивачем за такою особою в розумінні пункту 10 Порядку № 637, та має бути зарахований до її страхового стажу.

Таким чином, спірне рішення підлягає скасуванню, а спірний стаж зарахуванню до страхового стажу позивача.

При цьому, суд звертає увагу, що помилковим є твердження позивача, що дії стосовно зарахування до страхового стажу мають бути здійснені Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві, з огляду на наступне.

Пунктом 4.2 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку №22-1 передбачено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію.

Після реєстрації заяви позивача та сканування копій наданих документів засобами програмного забезпечення, органом, що розглядає заяву, згідно принципу екстериторіальності, було визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Згідно з вимогами пункту 4.3 розділу ІV Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до абзацу другого пункту 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Згідно з пунктом 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, а після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні підстави для задоволення щодо неї позовних вимог.

Суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яке прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу, є уповноваженим органом, який має право зарахувати до страхового стажу, приймати рішення щодо призначення позивачу пенсії за віком, а прийнявши таке рішення, має передати електронну пенсійну справу засобами програмного забезпечення до Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області за місцем проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.09.1993 року по 15.03.1995 року, а також компенсації за надання соціальних послуг по догляду за інвалідом 1 групи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом травня 2013 року лютого 2015 року згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 та довідки № 86 від 10.04.2023 року, та повторно розглянути заяву від 20.04.2023 року року про призначення пенсії за віком.

При цьому, вимога призначити позивачу пенсію за віком є передчасною і задоволенню не підлягає.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 77, 139, 241 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) та Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 27.04.2023 року № 95 про відмову у призначенні пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.09.1993 року по 15.03.1995 року, а також періоду виплати компенсації за надання соціальних послуг по догляду за інвалідом 1 групи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом травня 2013 року лютого 2015 року згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 та довідки № 86 від 10.04.2023 року, та повторно розглянути заяву від 20.04.2023 року.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17.03.2026 року.

Суддя О.В. Малих