Справа № 160/18791/25
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2026-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2026 року м. Дніпросправа № 160/18791/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Коршуна А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2025 року в адміністративній справі №160/18791/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Груп Інтрейд» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2025 року задоволено адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Груп Інтрейд», визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 12436218/41071921 від 30.01.2025 року про відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 03.12.2024 року, і зобов`язано ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №1 від 03.12.2024 року, датою її фактичного подання на реєстрацію, а також стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Груп Інтрейд» понесені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській в сумі 1514,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 750,00 грн., а також за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України в сумі 1514,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 750,00 грн.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області з підстав порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права, а також не з`ясування та невірного дослідження наданих до суду доказів у справі, що слугувало підставою для прийняття необґрунтованого і незаконного рішення суду, яке просить скасувати та відмовити у задоволені позовних вимог ТОВ «Груп Інтрейд» в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність їх правової оцінки, і застосування до них норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача виходячи з нижченаведеного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за результатом здійсненої ТОВ «Груп Інтрейд» поставки товару на адресу покупця ТОВ «ЛУЦЬКИЙ РЕМОНТНИЙ ЗАВОД «МОТОР» на виконання умов укладеного Договору №846 від 03.12.2024 року, а саме, поставки товару за видатковою накладною №3612 від 03.12.2024 року на суму 72 960,00 грн. з ПДВ згідно Специфікації №1 від 03.12.2024 до цього Договору, та виставленої ТОВ «Груп Інтрейд» покупцю рахунку-фактури №0002497 від 03.12.2024 року на суму 149 760,00 грн, за фактом господарської операції із постачання вказаного товару позивачем було складено податкову накладну №1 від 03.12.2024 року, яку направлено на реєстрації в ЄРПН.

Згідно квитанції про реєстрацію ПН/РК кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН від 24.12.2024 року за №, вказана податкова накладна №1 від 03.12.2024 року збережена, але реєстрація цієї податкової накладної зупинена, і підставою для такого зупинення слугувало те, що ТОВ «Груп Інтрейд» відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платників податків, а також запропоновано подати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Груп Інтрейд» на виконання вищезазначених умов були надані відповідні пояснення та копії документів, судом першої інстанції правильно у цій справі було узято до уваги: як пояснення ТОВ «Груп Інтрейд» про основні види діяльності, якими є неспеціалізована оптова торгівля (46.90) та виробництво повітряних і космічних літальних апаратів, супутнього устаткування (30.30), а також про те, що Товариство здійснює продаж радіоелектронних компонентів, здебільшого покупцями таких товарів є підприємства, які входять до складу ДК «Укроборонпром» (АТ «Українська оборонна промисловість»), та про те, що Товариство, яке є постачальником ТОВ «Груп Інтрейд» не являється платником ПДВ, то ж податкового кредиту не буде зареєстровано по даному коду товару згідно з УКТ ЗЕД; так і документально підтверджений факт того, що господарська операція із поставки товару за видатковою накладною №3612 від 03.12.2024 року здійснена повністю в рамках договірних зобов`язань, які викладені у Договорі, найменування та кількість товару, вказаного у видатковій накладній, його ціна, повністю відповідає товару, вказаному у Специфікації до Договору, що підтверджено наданими копіями: Договору із Покупцем товару, Специфікацією до нього, видатковою накладною №3612 від 03.12.2024 року, рахунком-фактурою і копією платіжної інструкції №32230 від 30.12.2024 року, якою підтверджено здійснення покупцем позивача часткової оплати за придбаний товар; а також копію платіжної інструкції №2149 від 20.12.2024 року на суму 786 100,00 грн, якою підтверджено сплату коштів на електронний ПДВ рахунок; та картки по субрахунку 361, з якої вбачається факт здійснення поставки товару на користь покупця за видатковою накладною №3612 від 03.12.2024 року та картки по рахунку 281; і документів на підтвердження операції з придбання товару ТОВ «Груп Інтрейд» у ТОВ «КЛАРІКСОН 24», а саме, Договору №17 від 04.11.2024 року, видаткової накладної №431 від 02.12.2024 року про придбання ТОВ «Груп Інтрейд» товару.

Як встановлено судом у цій справі, саме за результатами розгляду Комісією ГУ ДПС у Дніпропетровській області наведених у попередньому абзаці документів та пояснень позивача, наданих з Повідомленням до податкової накладної №1 від 03.12.2024 року, було винесено Рішення № 12436218/41071921 від 30.01.2025 року про відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 03.12.2024 року, і підстава для прийняття такого рішення Комісією зазначено «Надання платником податків копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства. Додаткова інформація: не встановлено походження товару, який реалізується», що саме і стало підставою для звернення позивача до суду з позовом у цій справі, які суд першої інстанції вирішуючи по суті правильно виходив з положень: ст.19 Конституції України; ч.2 ст.2 КАС України; пп.14.1.60. п.14.1. ст.14, 187.1. ст.187, п.201.1. п.201.10. п.201.16. ст.201 Податкового кодексу; п.2, п.12, п.13 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 (далі по тексту - Порядок №1246); п.5, п.6, п.7, п.10, п.11 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1165 з Додатками 1, 2, 3 (далі Порядок № 1165), на підставі правового аналізу яких суд правильно звернув увагу на те, що відповідно до отриманої позивачем квитанції, реєстрація спірної податкової накладної зупинена саме у зв`язку із відповідністю платника податку пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податків, але разом з тим, в цій в квитанції до спірної податкової накладної відповідачем не було зазначено, а до суду не надано жодних обґрунтованих доводів щодо підстав віднесення позивача до ризикових платників податку відповідно до пункту 8 Критеріїв, що саме і призвело до висновків суду про те, що вищезазначена квитанція про реєстрацію податкової накладної не містить інформації (конкретного переліку) документів, необхідних контролюючому органу для прийняття рішення про реєстрацію спірної податкової накладної, в результаті чого позивач потрапив у стан правової невизначеності.

За наведених визе обставин, а також виходячи з висловленої Верховним Судом правової позиції у постановах від 23 жовтня 2018 року по справі №822/1817/18, від 10 квітня 2020 року по справі №819/330/18 судом першої інстанції обґрунтовано підкреслено, що недотримання принципу правової визначеності під час зупинення реєстрації податкових накладних призвело до необізнаності платника податків щодо вичерпного переліку необхідних документів, які він повинен був надати контролюючому органу, внаслідок чого не зміг належним чином зареєструвати податкові накладні.

Крім того, звертаючи увагу, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства, суд першої інстанції правильно наголосив на тому, що здійснення моніторингу не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу, що також підтверджено раніше вже наведеними Верховним Судом у постановах від 23 жовтня 2018 року по справі №822/1817/18 та від 21 травня 2019 року по справі №0940/1240/18 висновками.

Погоджується колегія суддів також з наданою судом першої інстанції у спірному випадку оцінки наведеної комісією ГУ ДПС в оскаржуваному рішенні підставою для відмови у реєстрації спірної податкової накладної, а саме, того, що надані платником копії документів складені з порушенням законодавством, з означенням додаткової інформації «наявність ризикових операцій», оскільки виходячи з положень п.5 і п.11 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року №520 (далі по тексту - Порядок №520) рішення комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної, проте, в оскаржуваному рішенні контролюючим органом визначено лише загальні підстави для відмови у реєстрації податкової накладної і саме рішення не містить конкретної інформації щодо причин та підстав його прийняття. При цьому, контролюючим органом не сформовано конкретних вимог щодо необхідності подання вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної не вказано, які саме документи складені з порушенням законодавства, які вимоги законодавства порушено при складанні документів та яких документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

За наведених обставин та виходячи з того, що відповідачами не надано до суду доказів подання платником податку контролюючому органу копій документів, які складені з порушенням законодавства, а можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом конкретного критерію оцінки ступеня ризиків, а також зазначення у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної чіткого переліку документів, чого зроблено не було, суд першої інстанції наголошуючи на тому, що вживання податковим органом загального посилання на пункти Критеріїв ризиковості здійснення операцій, без зазначення такого критерію(їв) ризиковості платника податку та/або критерію(їв) ризиковості здійснення операцій та без зазначення переліку документів, які пропонується надати контролюючому органу для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, а не будь-яких на власний розсуд.

Оскільки надіслані позивачем письмові пояснення з копіями первинних та інших документів повністю відображають зміст господарської операції позивача із його контрагентом та були достатніми для прийняття податковим органом рішень про реєстрацію податкової накладної, судом першої інстанції правильно констатовано, що факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних не спростовує факту здійснення платником податків господарської операції, що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування, а тому, саме лише зазначення про відсутність документів не є достатньою та законною підставою для відмови в реєстрації податкових накладних, оскільки контролюючим органом повинно бути зазначено об`єктивні обставини, які перешкоджають реєстрації податкової накладної з урахуванням відсутності таких документів, при цьому та надана оцінка тим документам, що фактично подано платником податку.

Колегія суддів у повному обсязі погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, оскільки позивачем на підтвердження правомірності виписування податкової накладної та реальності господарської операції було надано копії відповідних первинних документів та пояснення, які Комісією Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригувань Єдиному реєстрі податкових накладних взагалі не було прийнято до уваги не зважаючи на сталу судову практику з приводу того, що саме лише зазначення про складення документів з порушенням законодавства не є достатньою підставою для відмови в реєстрації податкової накладної, оскільки контролюючим органом повинно бути зазначено об`єктивні обставини, які перешкоджають реєстрації податкової накладної з урахуванням дефектності таких документів, при цьому, обов`язково повинна бути надана оцінка тим документам, що фактично подано платником податку.

Окрім того, відповідачем у даному спірному випадку не наведено ні в оскаржуваному рішенні ні під час його судового оскарження про недоліки щодо поданих позивачем документів і про причини чому подані позивачем документи не є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію ПН.

Отже, проаналізувавши надані позивачем документи, якими оформлено здійснення господарської операції, з урахуванням висновків Верховного Суду, наведених у постанові від 10 квітня 2020 року по справі №819/330/18, суд першої інстанції на переконання колегії судів дійшов цілком обґрунтованого висновку, що надані позивачем документи не суперечать вимогам діючого законодавства та підтверджують реальність господарської операції, а відповідачем в свою чергу не надано суду жодних доказів на підтвердження обґрунтованості прийнятого ним рішення № 12436218/41071921 від 30.01.2025 року про відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 03.12.2024 року.

Колегія суддів також звертає увагу, що невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії має наслідком визнання його протиправним. Аналогічна правова позиція вже неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.05.2019 у справі №0940/1240/18, від 10.04.2020 у справі №819/330/18 та від 18.06.2020 у справі №824/245/19-а. При цьому, Верховний Суд у постанові від 05.01.2021 у справі №640/11321/20 зазначив, що незважаючи на те, що затверджена Порядком № 1165 форма рішення, яка не передбачає конкретизації підстав у разі відповідності пунктам 1-8 критеріїв ризиковості платника податку, не скасовує обов`язок податкового органу необхідності доказування, передбаченого ч.2 ст.77 КАС України.

Зважаючи на наведену вище практику Верховного Суду щодо застосування норм Порядку №520 та Порядку №1165, встановлені у цій справі фактичні обставини в комплексному аналізі наявних у матеріалах справи доказів, що надавались для реєстрації податкової накладної, на переконання колегії суддів підтверджують зроблені судом першої інстанції висновки про те, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені податковим законодавством, необхідні для реєстрації податкових накладних.

Не знаходить колегія суддів також правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги податкового органу та для скасування рішення суду першої інстанції в частині, яка стосується покладення на Державну податкову службу України обов`язку зареєструвати податкову накладну №4009 від 25.12.2023 року, фактичною датою її подання на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд зазначає наступне, оскільки виходячи з положень п.4 ч.2 та ч.4 ст.245 КАС України законодавець прямо передбачив право суду у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язати суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту, і це не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Колегія суддів також враховує, що чинним законодавством покладено на Державну податкову службу України обов`язок щодо прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, проте, свобода розсуду податкового органу у разі встановлення судом протиправності відмови у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, звужується до єдиного юридично допустимого рішення, в даному випадку рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У даному спірному випадку, суд першої інстанції встановивши протиправність прийнятого Комісією рішення, що є предметом оскарження у цій справі, цілком обґрунтовано задовольнив і вимоги позивача щодо зобов`язання ДПС зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №1 від 03.12.2024 року, оскільки саме у такий спосіб є гарантованим, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, і такий спосіб не суперечить положенням пунктів 19 та 20 Порядку №1246.

З урахуванням вищевикладеного у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно було досліджено усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення спору, суд надав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне та обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального і процесуального права, а усі аргументи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2025 року у адміністративній справі №160/18791/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя А.О. Коршун