Справа № 420/5866/26
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5866/26
УХВАЛА

16 березня 2026 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Завальнюк І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом, в якому просить суд :

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у вигляді не здійснення автоматичного перерахунку пенсії з 01.03.2026 року позивачу, передбаченого Порядком КМУ № 124 від 20.02.2019 року та постанов КМУ № 124 від 20.02.2019 року, постанов КМУ № 251 від 01.04.2020 року, № 127 від 22.02.2021 року, №118 від 16.02.2022 року, № 168 від 24.02.2023 року, № 185 від 23.02.2024 року, № 209 від 25.02.2025 року, № 236 від 25.02.2026 року з застосуванням коефіцієнту збільшення за відповідні періоди (1.17, 1.1, 1.11, 1.14, 1.197, 1.0796, 1.115, 1.121);

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.03.2026 року перерахунок та виплату пенсії та сплачувати пенсію позивачу з урахуванням: рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/29410/25 та Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою КМУ № 124 від 20.02.2019, постанов КМУ № 124 від 20.02.2019 року, постанов КМУ № 251 від 01.04.2020 року, № 127 від 22.02.2021 року, №118 від 16.02.2022 року, № 168 від 24.02.2023 року, № 185 від 23.02.2024 року, № 209 від 25.02.2025 року, № 236 від 25.02.2026 року із застосуванням коефіцієнту збільшення за відповідні періоди (1.17, 1.1, 1.11, 1.14, 1.197, 1.0796, 1.115, 1.121).

Ухвалою судді від 09.03.2026 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.

Так, згідно з ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В порушення вимог вищезазначеної статті позивачем до позову додано документ про сплату судового збору в розмірі 1064,96 грн, що є неповною сумою судового збору за пред`явленими позовними вимогами.

Відповідно до ч. 2 ст. 169 КАС України, якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Розмір судового збору за одну вимогу немайнового характеру становить 1331,20 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2026 року) та 1064,96 грн, якщо позов подано засобами Електронного суду (з урахуванням ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Перевіряючи правильність сплати позивачем судового збору та визначаючи кількість вимог немайнового характеру, звернених до суду, суд враховує, що вимога про визнання протиправними дій як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування рішень) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Позивачем оскаржуються вісім окремих проявів дій (бездіяльності) Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не проведення індексації пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2026 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1.17, 1.1, 1.11, 1.14, 1.197, 1.0796, 1.115, 1.121. Також заявлено вісім похідних позовних вимог про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Таким чином, позов в сукупності містить вісім вимог немайнового характеру, за що підлягає сплаті судовий збір в розмірі 8519,68 грн (1064,96 х 8), у зв`язку із чим позивачу належить доплатити 7454,72 грн судового збору та надати до суду відповідний доказ.

На виконання вищезазначеної ухвали представником позивача 10.03.2026 до суду надано заяву, в якій зазначено, що позивачем заявлено одну вимогу, а не вісім, і суд повинен виправити власну помилку, яка допущена в ухвалі про залишення позову без руху.

Заявник стверджує, що Одеський окружний адміністративний суд незаконно залишив позов без руху, помилково нарахувавши судовий збір за вісім окремих вимог (понад 7 тисяч грн). Адвокат Кияшко Олександр Олександрович (представник позивача) наголошує, що в позові заявлена лише одна основна вимога про право на індексацію пенсії з 01.03.2026 року. Перелік коефіцієнтів за 2019-2025 роки є лише складовою механізму розрахунку згідно з Порядком КМУ №124, а не окремими вимогами про перерахунок за минулі роки.

Адвокатом у заяві підкреслюється, що право позивача на індексацію за період з 2019 по 2025 роки вже підтверджено судовим рішенням у справі №420/29410/25, яке набрало законної сили. У тій справі вимоги були сформульовані аналогічно, і суд визнав достатньою сплату лише одного судового збору. Також посилається на правовий висновок Верховного Суду у справі №160/24242/24, який визначає саме такий спосіб формулювання вимог як належний.

У поданій заяві адвокат Кияшко О.О. зазначає, що штучне затягування розгляду через вимогу надмірної оплати збору порушує право позивача на доступ до правосуддя. У разі повернення позову сторона захисту заявляє про намір оскаржити дії судді в апеляційному порядку, а також звернутися до Вищої ради правосуддя та ЄСПЛ, оскільки вважає вимоги суду такими, що підривають авторитет правосуддя та суперечать практиці Верховного Суду.

Таким чином, вимоги ухвали суду станом на 16.03.2026 позивачем не виконано. Натомість представник позивача висловив свою незгоду із правовою позицією суду, навівши власне тлумачення спірних правовідносин, які суд визнає неспроможними.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява містить 8 окремих позовних вимог немайнового характеру, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Суд не приймає до уваги доводи представника позивача про те, що заявлені у позові вимоги становлять одну вимогу немайнового характеру, яка складається з основної та похідної.

Так, представник позивача зазначає, що в прохальній частині позову не ставиться вимога про окремий перерахунок пенсії за кожен рік, а зобов`язальна частина стосується проведення індексації лише з 01.03.2026 у сукупності з усіма коефіцієнтами. Проте суд вважає ці аргументи неспроможними з огляду на таке.

По-перше, предметом спору у даній справі є правомірність дій відповідача щодо нездійснення індексації із застосуванням 8 окремих коефіцієнтів збільшення середньої заробітної плати - 1.17, 1.1, 1.11, 1.14, 1.197, 1.0796, 1.115, 1.121. Кожен із них відповідає різному часовому періоду та різним нормативним актам Кабінету Міністрів України, якими встановлювався відповідний коефіцієнт. Визнання протиправності бездіяльності щодо одного коефіцієнта не тягне автоматичного висновку про протиправність щодо іншого, оскільки кожен випадок має самостійний фактичний склад та окремі правові наслідки для позивача.

По-друге, посилання представника позивача на те, що перерахунок здійснюється «наростаючим підсумком», не змінює правової природи вимог. Наявність технічного механізму нарахування індексації не нівелює того факту, що позивач оспорює кілька різних дій (бездіяльностей) відповідача щодо застосування конкретних коефіцієнтів, по кожному з яких управлінням ПФУ здійснюється окремий розрахунок (вчиняється дія або допускається бездіяльність).

По-третє, правові висновки Верховного Суду, на які посилається представник позивача, стосуються ситуацій, коли оскаржувалась одна дія чи одне рішення суб`єкта владних повноважень, а вимога про зобов`язання вчинити певні дії розглядалася як похідна. У даній справі позивач оспорює 8 різних дій відповідача, що за своєю природою утворює 8 окремих немайнових вимог.

Суд констатує, що позивач фактично оскаржує не одну узагальнену бездіяльність відповідача, а вісім окремих випадків незастосування різних коефіцієнтів індексації середньої заробітної плати (1.17, 1.1, 1.11, 1.14, 1.197, 1.0796, 1.115, 1.121), кожен з яких встановлений самостійним нормативно-правовим актом Кабінету Міністрів України та стосується різного періоду правовідносин, що, в свою чергу, свідчить про самостійність підстав виникнення відповідних правовідносин.

При цьому, у випадку задоволення таких вимог суд повинен був би надати оцінку правомірності дій відповідача щодо кожного окремого коефіцієнта, що свідчить про наявність самостійного предмета доказування щодо кожної з цих вимог. Саме тому такі вимоги не можуть розглядатися як одна узагальнена вимога немайнового характеру.

Суд також враховує, що кількість позовних вимог визначається не лише формальним способом їх викладення у прохальній частині позовної заяви, а насамперед змістом спірних правовідносин та характером заявленого способу судового захисту.

Штучне об`єднання кількох самостійних вимог у межах одного формулювання або подання їх як складових однієї узагальненої вимоги не змінює їх правової природи, якщо такі вимоги стосуються різних юридичних фактів, різних періодів правовідносин та різних дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, кожна з яких потребує окремої правової оцінки суду.

Таким чином, суд доходить висновку, що позовна заява містить 8 самостійних вимог немайнового характеру, кожна з яких має похідну вимогу про зобов`язання відповідача провести відповідний перерахунок. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», позивач зобов`язаний сплатити судовий збір у розмірі, пропорційному кількості заявлених вимог, а саме - 8519,68 грн, з яких фактично сплачено лише 1064,96 грн.

Суд також звертає увагу, що посилання представника позивача на рішення у справі №420/29410/25 не може впливати на вирішення питання щодо сплати судового збору у даній справі, оскільки відповідно до ч. 7 ст. 78 КАС України правова оцінка, надана судом певним фактам під час розгляду іншої справи, не є обов`язковою для суду, а кожна справа вирішується судом виходячи з конкретного змісту позовних вимог та їх формулювання.

Суд також звертає увагу представника позивача адвоката Кияшка О.О. на обраний спосіб викладення аргументів.

Так, статті 42 та 43 Правил адвокатської етики зобов`язують адвоката дотримуватися принципу законності, бути коректним та стриманим у відносинах із судом, а також утримуватися від будь-яких дій, що можуть бути сприйняті як спроба впливу на суд.

Водночас, використання у процесуальних документах риторики щодо можливого звернення до Вищої ради правосуддя чи звинувачень судді у порушенні присяги у залежності від результату вирішення процесуального питання виходить за межі належної правової аргументації та може розцінюватися як спроба позапроцесуального впливу на суд.

Суд наголошує, що реалізація процесуальних прав повинна здійснюватися добросовісно та виключно у формах, передбачених процесуальним законом.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Приймаючи до уваги те, що до теперішнього часу позивачем недоліки не усунено, суд вважає за потрібне позовну заяву відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України повернути позивачу, що не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного та керуючись ст. 169 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Завальнюк