Справа № 200/7571/25
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року справа №200/7571/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року у справі № 200/7571/25 (головуючий суддя І інстанції Льговська Ю.М.) за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського міського центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання до вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 05 січня 2022 року № НТ 220105 щодо відмови в наданні статусу безробітної особи згідно з підпунктом 6 пункту 23 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року № 792 (неповернення коштів);

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 05 січня 2022 року про надання статусу безробітної особи з урахуванням висновку суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року позовна заява залишена без руху, та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим позовом та доказів поважності його пропуску з 28 жовтня 2024 року.

На виконання вимог ухвали суду позивачем надана заява про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, яка обґрунтована зверненням 02 листопада 2024 року з письмовою заявою до Костянтинівського міського центру зайнятості про повторний розгляд заяви про надання статусу безробітної особи від 05 січня 2022 року з урахуванням висновків Дніпровського апеляційного суду, викладених у постанові від 21 жовтня 2024 року у справі № 233/6253/21; зверненням 05 серпня 2025 року до адміністративного суду щодо оскарження бездіяльності Костянтинівського міського центру зайнятості стосовно нерозгляду заяви від 02 листопада 2024 року про повторний розгляд заяви про надання статусу безробітної особи від 05 січня 2022 року; зобов`язання Костянтинівського міського центру зайнятості повторно розглянути заяву від 02 листопада 2024 року про повторний розгляд заяви про надання статусу безробітної особи від 05 січня 2022 року (справа № 200/5934/25); повторним зверненням з аналогічними позовами до суду, як у цій справі, у листопаді та грудні 2024 року (справи № 200/7707/24 та № 200/8957/24).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169, ст. 123 КАС України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду.

Обгрунтування апеляційної скарги.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 21.10.2024 у справі № 233/6253/21, якою відмовлено Костянтинівському міському центру зайнятості у задоволенні позовних вимог до позивача про стягнення 15 030,74 грн у якості відшкодування отриманої допомоги по безробіттю, позивач отримав 28.10.2024.

02.11.2024 позивач звернувся з заявою до Костянтинівського міського центру зайнятості про повторний розгляд заяви про надання статусу безробітної особи від 05.01.2022 з урахуванням висновків, які зазначені в постанові Дніпровського апеляційного суду від 21.10.2024 по справі № 233/6253/21.

Відповідь на звернення позивач отримав 06.02.2025, проте відповідне рішення відповідач йому не направив.

У зв`язку з цим, позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання протиправною бездіяльності Костянтинівського міського центру зайнятості щодо не розгляду його заяви від 02 листопада 2024 року про повторний розгляд заяви про надання статусу безробітної особи від 05.01.2022 з урахуванням висновків, які зазначені в постанові Дніпровського апеляційного суду від 21.10.2024 у справі № 233/6253/21 та зобов`язання Костянтинівського міського центру зайнятості повторно розглянути заяву позивача від 02 листопада 2024 року (Справа № 200/5934/25).

У своєму відзиві на позовну заяву у вказаній справі, відповідач зазначив, що для повторного розгляду заяви від 05.01.2022 про надання позивачу статусу безробітної особи, йому треба офіційно звернутися з відповідною заявою до будь якого центру зайнятості на території Донецької області.

В зв`язку з чим, позивач протягом тривалого часу звертався до Павлоградського міського центру зайнятості Дніпропетровської області та Кам`янського міського центру зайнятості Донецької області з метою написання відповідної заяви про повторний розгляд заяви від 05.01.2022, однак у зазначених центрах зайнятості позивачу роз`яснили, що заяву від 05.01.2022 вже не можливо повторно розглянути, а йому потрібно в судовому порядку скасовувати наказ Костянтинівського міського центру зайнятості від 05.01.2022 № НТ220105.

Доказом активної поведінки щодо вирішення спірного питання з відповідачем, також є звернення позивача з аналогічними позовними вимогами до Донецького окружного адміністративного суду (справи № 200/7707/24 та № 200/8957/24), проте позовні заяви повернуті позивачу та заначено, що він не позбавлений можливості повторного звернення з аналогічним адміністративним позовом.

Таким чином, позивач в своїх намірах звернення до суду займав активну поведінку, шукав шляхи вирішення спірного питання з відповідачем без зайвих судових справ.

В зв`язку з вищевикладеним, позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом з поважним причин.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 312, п. 3 ч. 1 ст. 294 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Встановлені обставини справи.

01.10.2025 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 05 січня 2022 року № НТ 220105 щодо відмови в наданні статусу безробітної особи згідно з підпунктом 6 пункту 23 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року № 792 (неповернення коштів);

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 05 січня 2022 року про надання статусу безробітної особи з урахуванням висновку суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року позовна заява залишена без руху, та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим позовом та доказів поважності його пропуску з 28 жовтня 2024 року.

На виконання вимог ухвали суду від 13.10.2025 позивачем надана заява про поновлення строку звернення до суду з позовом, яка обґрунтована зверненням 02 листопада 2024 року з письмовою заявою до Костянтинівського міського центру зайнятості про повторний розгляд заяви про надання статусу безробітної особи від 05 січня 2022 року з урахуванням висновків Дніпровського апеляційного суду, викладених у постанові від 21 жовтня 2024 року у справі № 233/6253/21; зверненням 05 серпня 2025 року до адміністративного суду щодо оскарження бездіяльності Костянтинівського міського центру зайнятості стосовно нерозгляду заяви від 02 листопада 2024 року про повторний розгляд заяви про надання статусу безробітної особи від 05 січня 2022 року; зобов`язання Костянтинівського міського центру зайнятості повторно розглянути заяву від 02 листопада 2024 року про повторний розгляд заяви про надання статусу безробітної особи від 05 січня 2022 року (справа № 200/5934/25); повторним зверненням з аналогічними позовами до суду, як у цій справі, у листопаді та грудні 2024 року (справи № 200/7707/24 та № 200/8957/24).

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, виходив з того, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, поважні причини пропуску строку відсутні, що є підставою для повернення позову відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169, ст. 123 КАС України.

Оцінка суду.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною другою статті 171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно з частиною першою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, установлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За правилами статей 123 та 169 КАС України суд зобов`язаний перевірити дотримання позивачем строків звернення до суду, які передбачені статтею 122 КАС України.

Згідно із частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Таким чином, при вирішенні питання чи пропущений позивачем строк звернення до суду з позовом, суд першої інстанції повинен встановити дату (час), коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права; встановити дату (час), коли особа звернулася до суду (подала позов); з`ясувати, чи в межах передбаченого законодавством строку особа звернулася до суду; якщо строк звернення порушено, з`ясувати причини пропуску цього строку та визначити, чи є ці причини поважними.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постановах від 26.06.2018 у справі № 473/653/17, від 18.01.2019 у справі № 576/1434/17, при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд повинен звертати увагу на усі доводи позивача; на тривалість строку, який пропущено; на поведінку позивача протягом цього строку; на дії, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності. Суди повинні гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.

Підсумовуючи зазначене, реалізувати своє право на захист в порядку адміністративного судочинства, потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні і об`єктивні причини.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Як свідчать матеріали справи, предметом позову у цій справі є протиправність, на думку позивача, наказу Костянтинівського міського центру зайнятості від 05 січня 2022 року № НТ 220105 про відмову йому в наданні статусу безробітної особи згідно з пп. 6 п. 23 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року № 792 (неповернення коштів).

Позивач зазначає, що про протиправність цього наказу він дізнався 28.10.2024, отримавши постанову Дніпровського апеляційного суду від 21.10.2024 у справі № 233/6253/21, якою відмовлено Костянтинівському міському центру у задоволенні позовних вимог до позивача про стягнення 15 030,74 грн у якості відшкодування отриманої допомоги по безробіттю.

Таким чином, датою, коли позивач дізнався про порушення своїх прав наказом Костянтинівського міського центру зайнятості від 05 січня 2022 року № НТ 220105, є 28 жовтня 2024 року і строк звернення до суду з цим позовом спливає 28 квітня 2025 року.

Між тим, з цим позовом до суду ОСОБА_1 звернувся тільки 01 жовтня 2025 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України.

За усталеною практикою Верховного Суду причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Як свідчать матеріали справи, в якості поважних причин пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 вказує на свою активну поведінку щодо усунення порушення права, а саме: звернення до Костянтинівського міського центру зайнятості із заявою про повторний розгляд його заяви від 05.01.2022 про надання статусу безробітної особи з урахуванням висновків, які зазначені в постанові Дніпровського апеляційного суду від 21.10.2024 у справі № 233/6253/21; звернення до інших центрів зайнятості з аналогічних питань; звернення до суду з позовами про визнання протиправним та скасування наказу від 05 січня 2022 року № НТ 220105 та зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву від 05 січня 2022 року про надання статусу безробітної особи з урахуванням висновку суду.

Дійсно, дані Єдиного державного реєстру судових рішень свідчать, що у листопаді 2024 року (тобто в межах шестимісячного строку), ОСОБА_1 звертався до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Костянтинівського міського центру зайнятості про скасування наказу від 05.01.2022 № НТ 220105, згідно якого відмовлено у наданні статусу безробітної особи згідно пп. 6 п. 23 Порядку від 19.09.2018 № 792 (неповернення коштів), як незаконного; зобов`язання повторно розглянути заяву від 05.01.2022 про надання йому статусу безробітної особи з урахуванням висновку суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року у справі у справі № 200/7707/24 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду:

- виправленої позовної заяви із зазначенням інформації про наявність або відсутність електронного кабінету стосовно відповідача; інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- доказів звернення до суду в межах строків, визначених статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України або заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з зазначенням причин поважності його пропуску та доказами на їх підтвердження;

- доказів в обґрунтування позову, а саме: заяви позивача від 05.01.2022 про надання статусу безробітної особи, яка була подана до Костянтинівського міського центру зайнятості.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року у справі № 200/7707/24 продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 968,96 грн, або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, зокрема, які підтверджують наявність/продовження позивачу інвалідності ІІ групи на час звернення до суду, тощо.

В зв`язку з не усуненням недоліків позовна заява ОСОБА_1 ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року у справі № 200/7707/24 повернута позивачу відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

В апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про повернення позову у справі № 200/7707/24 ОСОБА_1 не оскаржувалася.

Крім того, у грудні 2024 року, (тобто в межах шестимісячного строку), ОСОБА_1 знову звертався до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Костянтинівського міського центру зайнятості про скасування наказу від 05.01.2022 № НТ 220105, згідно якого йому відмовлено у наданні статусу безробітної особи згідно пп. 6 п. 23 Порядку від 19.09.2018 № 792 (неповернення коштів), як незаконного; зобов`язання повторно розглянути заяву від 05.01.2022 про надання йому статусу безробітної особи з урахуванням висновку суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року у справі № 200/8957/24 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з вказанням інших причин його пропуску; оригіналу квитанції про сплату судового збору в розмірі 968,96 грн.

В зв`язку з не усуненням недоліків позовна заява ОСОБА_1 ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року у справі № 200/8957/24 повернута позивачу відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року у справі № 200/8957/24 оскаржена позивачем до Першого апеляційного адміністративного суду.

Проте, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року у справі № 200/8957/24 повернута апелянту відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України в зв`язку з не усуненням недоліків апеляційної скарги ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року.

В касаційному порядку ухвали суду першої та апеляційної інстанції у справі № 200/8957/24 ОСОБА_1 не оскаржувалися.

Наявність справ № 200/7707/24 та № 200/8957/24, в яких позови ОСОБА_1 , що є аналогічними позову, поданому до суду в цій справі, повернуті судами позивачу з причин не усунення недоліків позовних заяв, апеляційної скарги відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України свідчить про пасивну поведінку позивача щодо реалізації своїх процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі, що не є поважною причиною пропуску ним строку на звернення до суду з відповідним позовом в цій справі.

Крім цього, позивач в заяві про усунення недоліків не вказав жодних об`єктивних поважних (непереборних) причин, які унеможливили його звернення до суду в установлений процесуальним законодавством строк. Не наведено змістовних і вагомих доводів щодо вчинення ним всіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати свої процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку; не доведено, що в цій справі можливість вчасного подання ним позовної заяви не мала суб`єктивного характеру, тобто не залежала від волевиявлення позивача.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції правильно виснував, що повідомлені позивачем причини пропуску строку звернення до суду є неповажними, а тому заява про поновлення строку звернення до суду з позовом задоволенню не підлягає.

Конституційний Суд України у рішенні від 13.12.2011 № 17-рп/2011 зауважив, серед іншого, на тому, що обмеження строків звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" вказано, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (Perez de Rada Cavanilles c. Espagne, № 116/1997/900/1112).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (caso Osman contra Reino Unido, № 23452/94; Kreuz v. Poland, № 28249/95).

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі й встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження цих строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Строки звернення до суду обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду або здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Для цього має бути дотримано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки згідно з національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Враховуючи, що позовна заява подана позивачем після закінчення строку, встановленого КАС України, і підстави для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, вказані ОСОБА_1 , визнані неповажними, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

На підставі пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення в цій частині є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статями 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року у справі № 200/7571/25 залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року у справі № 200/7571/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 16 березня 2026 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 16 березня 2026 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв