Справа № 520/33695/25
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 р. Справа № 520/33695/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Садівничого товариства "Тишина" до Державної податкової служби України, Головного управлінням ДПС у Харківській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про скасування податкового повідомлення-рішення

У С Т А Н О В И В :

Садівниче товариство "Тишина" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати, що у позивача відсутнє узгоджене податкове зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням № 0/37535/2418 від 28.07.2025 у зв`язку з порушенням Державною податковою службою України процедури адміністративного оскарження;

- скасувати податкове повідомлення-рішення № 0/37535/2418 від 28.07.2025, прийняте Головним управлінням ДПС у Харківській області, як таке, що не могло бути реалізоване та не набуло статусу узгодженого податкового зобов`язання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про протиправність податкового повідомлення-рішення № 0/37535/2418 від 28.07.2025. Позивач зазначив, що вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржене ним в адміністративному порядку. Під час адміністративного оскарження Державною податковою службою України допущено істотні порушення вимог Податкового кодексу України, унаслідок чого було порушено право позивача на належну процедуру адміністративного оскарження та принцип правової визначеності. Зокрема, рішення за результатами розгляду скарги позивачу належним чином не вручалося, повідомлення про продовження строку розгляду скарги не доводилося до відома позивача, а доводи скарги та доповнення до неї не були належним чином досліджені та оцінені. Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 02.01.2026 було відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів. Витребувано в Державної податкової служби України докази направлення рішення за результатами розгляду скарги позивачу. Витребувані документи зобов`язано надати до суду протягом п`ятнадцяти календарних днів із моменту отримання даної ухвали суду.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження доставлена позивачу та відповідачу до їх електронних кабінетів через систему "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку до електронного кабінету ЄСІТС.

Відповідач, Державна податкова служба України, подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого виклав свої заперечення проти позову. Відповідач зазначив, що рішення за результатами розгляду скарги було належним чином направлено позивачу. Також, відповідач зазначив, що оскаржуване рішення ДПС України про результати розгляду скарги саме по собі не є юридично значеним для позивача, оскільки не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки останнього шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, а відтак, безпосередньо не порушує права та інтереси позивача. Просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою від 23.01.2026 залучено в якості співвідповідача Головне управлінням ДПС у Харківській області, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України до участі в розгляді адміністративної справи.

Відповідач, Головне управлінням ДПС у Харківській області, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого виклав свої заперечення проти позову, зазначивши про правомірність оскаржуваного в даній справі податкового повідомлення-рішення. Просить відмовити в задоволенні позову.

Позивач подав до суду відповідь на відзив та додаткові пояснення, згідно яких підтримав свої позовні вимоги та зазначив додаткові доводи щодо протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою від 26.02.2026 позовну заяву Садівничого товариства "Тишина" було залишено без руху та надано позивачу термін - п`ять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з даним позовом із зазначенням обґрунтованих та поважних причин його пропуску та доказів поважності таких причин.

Позивач 27.02.2026 подав до Харківського окружного адміністративного суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду. В обґрунтування заяви позивач зазначив, що ним ще 06.12.2023 було подано заяву за формою J1391602 про здійснення листування з контролюючими органами через Електронний кабінет платника податків. Однак, рішення ДПС України від 05.08.2025 та від 25.09.2025 не були направлені йому через Електронний кабінет платника податків. Поштові відправлення були повернуті з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», при цьому контролюючому органу було відомо про об`єктивну неможливість доступу до податкової адреси позивача у зв`язку з перебуванням відповідної території на території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси. Позивач просить поновити строк звернення до суду та продовжити розгляд справи.

Ухвалою від 05.03.2026 поновлено позивачу строк звернення до суду з позовом до Державної податкової служби України, Головного управлінням ДПС у Харківській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про скасування податкового повідомлення-рішення. Продовжено розгляд справи за позовною заявою Садівничого товариства "Тишина" до Державної податкової служби України, Головного управлінням ДПС у Харківській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про скасування податкового повідомлення-рішення. Витребувано в Головного управлінням ДПС у Харківській області та в Державної податкової служби України: акт проведення перевірки та документи, які були враховані при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №0/37535/2418 від 28.07.2025. Зобов`язано Головне управління ДПС у Харківській області та Державну податкову службу України подати до суду витребувані документи протягом п`яти календарних днів із моменту отримання копії даної ухвали суду.

Відповідач 10.03.2026 подав до суду через систему "Електронний суд" заяву про виконання вимог ухвали суду, до якої додав витребувані судом докази.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи та вказані заяви, суд встановив наступне.

Головним управлінням ДПС у Харківській області проведено камеральну перевірку Садівничого товариства "Тишина" () із питання несвоєчасного подання Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за січень 2025 року, лютий 2025 року, травень 2025 року, якою встановлено несвоєчасне подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за січень 2025 року, лютий 2025 року, травень 2025 року, відповідальність за що передбачена пунктом 119.1 статті 119 розділу ІІ Податкового кодексу України.

За результатами камеральної перевірки складено акт про результати камеральної перевірки від 21.07.2025 № 31134/20-40-24-18-03/34072921.

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 28.07.2025 № 0/37535/2418, яким Садівничому товариству "Тишина" нараховано штраф у сумі 1 020,00 грн за платежем - податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами з доходів платника податку у вигляді заробітної плати (а.с. 6-7).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 51 Податкового кодексу України (далі за текстом - ПК України) платники податків, у тому числі податкові агенти, платники єдиного внеску, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового місяця, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску.

Підпунктом 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено поняття доходу з джерелом їх походження з України.

Відповідно до пп. 162.1.3 п. 162.1 ст. 162 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є податковий агент.

Об`єктом оподаткування є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (пп.163.1.1 п.163.1 ст.163 ПКУ).

Пункт 164.2 ст.164 ПКУ визначає які доходи включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку. Такими доходами є у тому числі , зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (пп.164.2.17), зокрема, у вигляді суми грошового або майнового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що обов`язково відшкодовуються згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з цим розділом (пп. «г» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПКУ).

Ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами (п.167.1 ст.167 ПКУ).

Стаття 168 ПКУ визначає порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету.

Відповідно до пп.168.1.12 п.168.1 ст.168 ПКУ податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст.167 цього Кодексу.

Крім того, п.16 прим.1 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір, платниками якого є особи, визначені п.162.1 статті 162 цього Кодексу; об`єктом оподаткування збором є для платників - доходи, визначені ст.163 цього Кодекс.

Відповідно п.176.2 ст.176 ПК України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску зобов`язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску до контролюючого органу за основним місцем обліку: для інших податкових агентів, крім фізичних осіб - підприємців та/або осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, - у строки, встановлені цим Кодексом для податкового місяця.

Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку фізичній особі податковим агентом, платником єдиного внеску протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності із зазначених питань не допускається.

Згідно п.п.47.1.3. п.47.1. ст.47 ПКУ, відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть: податкові агенти.

Відповідно до п.119.1. ст.119 ПКУ, неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), - тягнуть за собою накладення штрафу.

Так, Головним управлінням ДПС у Харківській області під час проведення камеральної перевірки Садівничого товариства "Тишина" () із питання несвоєчасного подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за січень 2025 року, лютий 2025 року, травень 2025 року, встановлено несвоєчасне подання позивачем податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, а саме:

- за січень 2025 року фактично подано 21.04.2025 (граничний строк подання 20.02.2025)

- за лютий 2025 року фактично подано 21.04.2025 (граничний строк подання 20.03.2025)

- за травень 2025 року фактично подано 30.06.2025 (граничний строк подання 20.06.2025), відповідальність за що передбачена пунктом 119.1 статті 119 розділу ІІ Податкового кодексу України.

Перевіркою встановлено, що позивачем несвоєчасно подано податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, а саме:

Доводів та відповідних доказів щодо існування об`єктивних обставин, що виключали подання позивачем податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за січень 2025 року, лютий 2025 року, травень 2025 року, позивачем до суду не надано. Судом таких обставин не встановлено.

Матеріали справи свідчать, що податковий розрахунок за відповідні звітні періоди був поданий позивачем з порушенням встановлених законодавством строків, що підтверджується актом камеральної перевірки від 21.07.2025 № 31134/20-40-24-18-03/34072921.

Суд зазначає, що відповідно до вимог податкового законодавства обов`язок щодо своєчасного подання податкової звітності покладається безпосередньо на платника податків або податкового агента. Невиконання або неналежне виконання такого обов`язку тягне за собою застосування передбачених Податковим кодексом України заходів фінансової відповідальності.

При цьому, суд звертає увагу, що сам по собі факт подання звітності після встановленого строку не звільняє платника податків від відповідальності, передбаченої пунктом 119.1 статті 119 Податкового кодексу України, оскільки склад податкового правопорушення у такому випадку є формальним і пов`язується саме з порушенням строку подання відповідної звітності.

Суд також звертає увагу, що матеріалами справи підтверджується факт подання позивачем податкових розрахунків за відповідні звітні періоди, однак таке подання було здійснено з порушенням встановлених Податковим кодексом України строків.

Наведена обставина свідчить про те, що позивачем фактично було подано відповідну податкову звітність, що, у свою чергу, спростовує доводи позивача про відсутність підстав для подання податкового розрахунку у разі відсутності нарахованих доходів.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог податкового законодавства обов`язок щодо подання податкового розрахунку пов`язується не лише з фактом виплати доходу, а й із виконанням платником податків функцій податкового агента та платника єдиного внеску, а також з необхідністю відображення відповідних показників у податковій звітності у встановленому порядку.

Отже, сам факт подання позивачем зазначених податкових розрахунків свідчить про наявність у нього обов`язку щодо подання такої звітності, а тому посилання позивача на відсутність підстав для її подання суд вважає необґрунтованими.

Так, встановлені контролюючим органом під час проведення камеральної перевірки обставини щодо несвоєчасного подання позивачем податкової звітності знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, а тому суд вважає правомірним застосування до позивача штрафних санкцій на підставі пункту 119.1 статті Податкового кодексу України.

При цьому, суд зазначає, що окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматись як безумовні підстави для висновку про його протиправність і, як наслідок, про скасування такого податкового повідомлення-рішення.

Якщо відповідний акт індивідуальної дії прийнятий контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього податкового повідомлення-рішення (зокрема, порушення законодавства, за яке здійснюється донарахування, та розмір останнього), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів його форми.

У такому разі податкове повідомлення-рішення органу доходів і зборів варто розцінювати як акт індивідуальної дії з окремими дефектами, які не змінюють суті спірного рішення.

Вказане відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 06 листопада 2018 року у справі №820/2753/17, від 18 лютого 2021 року у справі №826/25700/15, від 21 жовтня 2021 року у справі №814/724/17.

Так, позивач, обґрунтовуючи протиправність спірного податкового повідомлення-рішення вказує на невірне зазначення його коду ЄДРПОУ в акті перевірки.

Суд зазначає, що невірне зазначення коду ЄДРПОУ позивача в акті перевірки не спростовує висновків контролюючого органу, викладених в акті перевірки, та не впливає на суть прийнятого на підставі такого акту податкового повідомлення-рішення.

Вказаний недолік акту перевірки має характер технічної помилки, оскільки в інших частинах акту перевірки зазначено правильний код ЄДРПОУ позивача, а невірний код наведено лише один раз по тексту документа, що не створює невизначеності щодо суб`єкта перевірки та не впливає на зміст встановлених під час перевірки обставин.

Таким чином, наведені позивачем доводи щодо наявності дефектів у акті перевірки не спростовують встановлених контролюючим органом обставин порушення податкового законодавства та не свідчать про протиправність оскаржуваного рішення.

Щодо доводів позивача про неналежне направлення йому рішення за результатами розгляду ДПС України скарги на податкове повідомлення-рішення, суд зазначає таке.

Так, судом установлено, що позивач 29.07.2025 звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою на спірне податкове повідомлення - рішення.

Рішенням ДПС України від 05.08.2025 № 22573/6/99-00-06-01-02-06 продовжено розгляд скарги позивача по 27.09.2025 включно.

Зазначене рішення ДПС було направлено позивачу 05.08.2025 засобами поштового зв`язку за податковою адресою позивача за трек-номером поштового відправлення 972, однак зазначене поштове відправлення повернулося на адресу відправника з поміткою про відсутність адресата за адресою. Копія конверту та довідки про причини повернення відправлення містяться в матеріалах справи.

У подальшому рішенням ДПС України від 25.09.2025 № 27945/6/99-00-06-01-02-06 податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0/37535/2418 від 28.07.2025 залишено без змін, а скаргу позивача залишено без задоволення.

Зазначене рішення ДПС було направлено позивачу 25.09.2025 засобами поштового зв`язку за податковою адресою позивача за трек-номером поштового відправлення 532, однак зазначене поштове відправлення 11.10.2025 було повернуто на адресу відправника з поміткою про відсутність адресата за адресою та таке відправлення отримано відправником 14.10.2025. Копія конверту містяться в матеріалах справи. Зазначені відомості також підтверджуються роздруківкою з сайту "Укрпошта" за трек-номером відправлення - 532.

Відповідно до п. 42.2 ст.42 Податкового України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно з п. 42.5 ст.42 Податкового України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Також, рішення ДПС України від 25.09.2025 № 27945/6/99-00-06-01-02-06 за результатом розгляду скарги було надіслано позивачу 25.09.2025 на його електронну адресу, зазначену в скарзі, що підтверджується наявним у матеріалах справи скріншотом (назва листа: DPS 27945/6/99-00-06-01-02-06).

Відповідно до абзацу першого пункту 56.9 статті 56 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово або в електронній формі засобами електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Так, ураховуючи викладені положення Податкового кодексу України, суд доходить висновку, що документи, які надсилалися Державною податковою службою України позивачу, вважаються належним чином врученими, оскільки такі документи (рішення) були надіслані в строки, визначені процедурою адміністративного оскарження, у зв`язку з чим твердження позивача про неузгодженість суми податкового зобов`язання є необґрунтованими.

Отже, доводи позивача щодо неналежного надіслання рішення за результатами розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення не приймаються судом до уваги.

Крім того, суд зазначає, що наведені позивачем доводи щодо порушення порядку направлення рішень за результатами адміністративного оскарження жодним чином не спростовують встановлених під час камеральної перевірки обставин та не впливають на правильність висновків, викладених в акті перевірки.

Суд виходить з того, що акт перевірки містить встановлені контролюючим органом фактичні обставини щодо несвоєчасного подання позивачем податкової звітності, а податкове повідомлення-рішення було прийняте на підставі таких встановлених обставин відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Отже, навіть у випадку наявності зауважень позивача до процедури направлення рішень за результатами розгляду скарги, такі обставини самі по собі не можуть свідчити про неправомірність висновків, викладених у акті перевірки, та не є підставою для скасування податкового повідомлення-рішення, оскільки не спростовують факту вчинення позивачем порушення податкового законодавства, встановленого під час проведення перевірки.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.11.2019 у справі № 826/1647/16, обов`язковою умовою визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 25.06.2020 по справі №520/2261/19 визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень, довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Під час розгляду справи позивачем не наведено обґрунтованих доводів та не надано відповідних доказів щодо протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Судом таких обставин не встановлено.

Суд також ураховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу в судовому рішенні, оскільки наведених вище висновків суду не спростовують.

Отже, на підставі вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог без задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Садівничого товариства "Тишина" (с. Верхній Салтів, Чугуївський р-н, Харківська обл., 62535, ) до Державної податкової служби України (пл. Львівська, буд. 8, м. Київ, 04053, ) про скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН