Справа № 280/11541/25
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року Справа № 280/11541/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

30.12.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Міністерства оборони України (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України що стосується ОСОБА_1 , оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №112/в від 04.12.2025, про відмову у призначення ОСОБА_1 , як дружині загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини у розмірі відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;

зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 належну частку від одноразової грошової допомоги, як дружині загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 внаслідок захворювання та причини смерті, пов`язаних із захистом Батьківщини, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 15 000 000 грн. та здійснити доплату належної одноразової грошової допомоги.

Ухвалою суду від 05.01.2026 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є дружиною загиблого військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що згідно протоколу засідання штатної ВЛК №2025-0506-0644-3703-0 від 06.05.2025 прийнято рішення по зміну причинного зв`язку на: захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини. Позивачка зазначає, що вона звернулася до відповідача з заявою про виплату одноразової грошової допомоги, як дружина загиблого військовослужбовця. Відповідач відмовив у призначенні відповідної допомоги з посиланням на те, що їй у 2023 році вже було призначено грошову допомогу в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму. Позивачка вважає таку відмову протиправною, та зазначає, що відповідачем не було враховано факт зміни причини смерті відбувся лише 06.05.2025. З урахуванням викладеного у позовній заяві позивачка просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що позивачкою вже отримано одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975. Відповідач зазначає, що враховуючи те, що заява позивачки про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови №168 надійшла на розгляд Комісії після її призначення у повному розмірі відповідно до Постанови №975, тобто після використання заявницею свого права на отримання одноразової грошової допомоги встановленої іншим нормативно-правовим актом, тому правомірно відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови №168 у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_2 . Також, представник відповідача вказував на те, що призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця внаслідок захворювання не передбачено п.2 Постанови №168. Відповідач зазначає, що оскільки ОСОБА_2 помер внаслідок Захворювання, яке не пов`язане з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) отриманим у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, право на отримання одноразової грошової допомоги визначається відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови №975. З урахуванням викладеного у позовній заяві, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 27.01.2023.

Згідно акту спеціального розслідування за фактом смерті молодшого сержанта ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 під час несення варти на тиловому пункті управління 3 механізованного юатальону, біля населеного пункту Красноторка, Донецька область помер командир 2 гранатометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки НОМЕР_3 механізованного батальону, молодший сержант ОСОБА_2 . Головний сержант ОСОБА_4 помітила ОСОБА_2 на землі в лежачому положенні, разом з солдатом ОСОБА_5 підійшли перевірили пульс. Видимих ознак життя ОСОБА_2 не подавав. Після чого були викликані співробітники поліції та медичної допомоги.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 423/НЕ від 27.01.2023, причиною смерті ОСОБА_2 : а) Гостра недостатність кровообігу; б) Атеросклеротична хвороба серця.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 «Про призначення спеціального розслідування за фактом смерті молодшого сержанта ОСОБА_3 » від 31.01.2023 №546 було призначено спеціальне розслідування.

Відповідно до Лікарського свідоцтва про смерть від 27.01.2023 №423/НЕ встановлено, причиною смерті є хвороба: а) Гостра недостатність крообігу; б) Атеросклеротична хвороба серця.

Актом спеціального розслідування за фактом смерті молодшого сержанта ОСОБА_3 від 01.02.2023, встановлено: «вважати: «Гостру недостатність кровообігу, атеросклеротичну хворобу серця», що стала причиною смерті командира 2 гранатометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки НОМЕР_3 механізованного батальону військової частини НОМЕР_1 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України, молодшого сержанта ОСОБА_6 , внаслідок загального захворювання, настала під час проходження військової служби але не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби».

Згідно витягу з протоколу засідання 20 регіональної військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця №1505 від 28.08.2023 «Захворювання молодшого сержанта ОСОБА_7 , 1966 року народження: «Атеросклеротична хвороба серця. Гостра недостатність кровообігу», згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.05.2023 №131, сповіщення про смерть (загибель) №2/53 від 24.01.2023 виданого командиром в/ч НОМЕР_1 , лікарського свідоцтва про смерть №423/НЕ від 27.01.2023, виданого КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, Новокодацьке відділення, свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 13.02.2023, виданого Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Певденного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), послужила причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , захворювання і причина смерті, Так, пов`язані з проходженням військової служби».

Згідно з пунктом 62 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі - Комісія) від 20.09.2024 №104/975 одноразову грошову допомогу призначено матері та дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, молодшого сержанта ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 27.01.2023 - в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2023), в сумі 1342000 (Один мільйон триста сорок дві тисячі) грн. 00 коп. у рівних частках кожній.

Згідно з витягом з протоколу засідання штатної 20 Регіональної військово-лікарської комісії №2025-0506-0644-3703-0 від 06.05.2025 було прийнято рішення про зміну причинного зв`язку на: Захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, Так, пов`язані із захистом Батьківщини.

ОСОБА_1 звернулася до Міністерства оборони України з заявою про призначення одноразової грошової допомоги відповідного до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку із смертю молодшого сержанта ОСОБА_2 .

Відповідно до Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04.12.2025 №112/в, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги та вказано про те, що заява про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови №168 надійшла на розгляд Комісії після її призначення у повному розмірі відповідно до Постанови №975, тобто після використання права на отримання одноразової грошової допомоги встановленої іншим нормативно-правовим актом.

Позивач, не погодившись із прийнятим рішенням, звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Суд зазначає, що відповідно ч.1 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-ХІІ), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 16 Закону №2011-ХІІ, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Суд зазначає, що механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі Порядок №975).

Пунктом 3 Порядку №975 визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до пункту 5 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).

Судом встановлено та не заперечувалось позивачкою, що рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 20.09.2024 №104/975, їй призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму у зв`язку із смертю молодшого сержанта ОСОБА_7 .

Разом з тим, судом встановлено, що 06.05.2025 штатною 20 Регіональної військово-лікарської комісії прийнято рішення (протокол), відповідно до якого змінено причинний зв`язок смерті ОСОБА_8 на: захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, Так, пов`язані із захистом Батьківщини.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» визначено, що Особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через три роки після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.

Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень.

Отже, Закон №2011-ХІІ та постанова Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 визначає різні розміри одноразової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця.

Водночас, частиною 7 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ визначено, що якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.

Суд зазначає, що позивачкою отримана одноразова грошова допомога відповідно до приписів Закону №2011-ХІІ, у зв`язку із смертю молодшого сержанта ОСОБА_7 .

У спірних правовідносинах позивачка просить виплатити їй одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням тієї самої події, а саме смерті молодшого сержанта ОСОБА_7 , але вже на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168.

За таких обставин, з урахуванням положень частини 7 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ, позивачка не має права на отримання одноразової грошової допомоги на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, оскільки реалізувала відповідне право на підставі Закону №2011-ХІІ та Порядку №975.

Також, суд зазначає, що Постанова №168 є нормативно-правовим актом, який встановлює право на отримання одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих осіб, зазначених у п.1-1-2 цієї Постанови, у період дії воєнного стану. При цьому виплата збільшеного до 15000000 грн. розміру одноразової допомоги згідно з п.2 Постанови №168, передбачена для сімей військовослужбовців лише у двох випадках:

1) у разі загибелі військовослужбовця;

2) у разі, якщо військовослужбовець помер саме внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини у період дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

Так, на відміну від Закону №2011-ХІІ та Порядку №975, Постанова №168 містить звужений перелік підстав для виплати допомоги у збільшеному розмірі. Зокрема, такий розмір допомоги передбачений виключно на період дії воєнного стану та покликаний підвищити рівень соціального захисту сімей саме загиблих та померлих військовослужбовців внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва).

Термін «загиблий» у військовій справі означає «військову втрату», що стосується категорії військовослужбовців, котрі брали участь у військових діях і загинули внаслідок дії противника, як безпосередньо під час бойових дій, так і в разі смерті від поранень (контузії, травми, каліцтва) або ж інших пошкоджень, несумісних із життям.

Слід зазначити, що поняття загибель та смерть не є тотожними, коли мова йде про визначення розміру одноразової грошової допомоги у період дії воєнного стану.

Так, питання розміру допомоги визначається окремо та залежить від окремих чинників (умов), а саме:

у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби (абз.1 п.«а» ч.1 ст.16-2 Закону №2011-ХІІ);

у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби (абз.2 п.«а» ч.1 ст.16-2 Закону №2011-ХІІ);

у розмірі 15000000 грн. на період дії воєнного стану для сімей загиблих осіб (абз.1 п.2 Постанови №168). Також, сімей осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва) (абз.6 п.2 Постанови №168).

Відтак, чинним законодавством передбачено три розміри одноразової грошової допомоги, для кожного із яких є свої законодавчо визначені умови для виплати.

При цьому, розмір допомоги, згідно з Постановою №168 в сумі 15 000 000 грн., передбачений виключно на період дії воєнного стану та у чітко визначених випадках, а саме, для сімей загиблих військовослужбовців, а також померлих, але внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва) осіб.

Такий підхід держави у врегулюванні даного спірного питання покликаний підвищити рівень соціального захисту сімей саме загиблих та померлих внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовців.

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження отримання молодшим сержантом ОСОБА_9 за період проходження служби поранень (контузії, травми, каліцтва), від яких могла настати його смерть.

Відповідно до Лікарського свідоцтва про смерть від 27.01.2023 №423/НЕ встановлено, причиною смерті є хвороба: а) Гостра недостатність кровообігу; б) Атеросклеротична хвороба серця.

Отже, первинні медичні документи та матеріали цієї справи містять інформацію, що ОСОБА_2 не мав поранень (контузій, травм, каліцтв), а помер внаслідок захворювання, а відповідно, він не належить до категорії загиблих та померлих внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовців, що давало б родині право на отримання допомоги у збільшеному розмірі, відповідно до вимог Постанови №168, а саме 15000000 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відмова позивачці у нарахування та виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Постанови №168, є обґрунтованою та правомірною.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст.2, 9, 139, 241-243, 254-263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ) до Міністерства оборони України (03168, м.Київ, пр.Повітрофлотський, 6, ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова