Справа № 420/39647/25
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2026-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 березня 2026 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., за участю секретаря судового засідання Грабової Т.П., представник позивача не з`явився, представника відповідача - Нікора О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника Одеського обласного центру зайнятості про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю 5АП до Одеського обласного центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю 5АП звернулося до суду з позовом до Одеського обласного центру зайнятості, в якому просить:

- Визнати протиправним та скасувати наказ Одеського обласного центру зайнятості від 26.11.2025 №1153 в частині відкликання (скасування) дозволів на застосування праці іноземців №3174, №3175, №3176 від 09.01.2025, виданих ТОВ 5АП щодо громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- Зобов`язати Одеський обласний центр зайнятості поновити дію дозволів на застосування праці іноземців №3174, №3175, №3176 від 09.01.2025 та внести відповідні відомості до інформаційних систем Державного центру зайнятості.

Ухвалою від 01.12.2025 року відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю 5АП про забезпечення позову.

Ухвалою від 02.12.2025 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Також 02.12.2025 року (вхід. від 03.12.2025 року) Товариство з обмеженою відповідальністю 5АП подало заяву про забезпечення позову, в якій просило:

- Зупинити дію наказу Одеського обласного центру зайнятості від 26.11.2025 №1153 у частині застосування до ТОВ 5АП наслідків, передбачених п.5 ч.1 ст.42-9 Закону України Про зайнятість населення (річна заборона подання заяв про видачу, продовження строку дії та внесення змін до дозволів), до набрання законної сили рішенням суду у справі № 420/39647/25;

- Заборонити Одеському обласному центру зайнятості до набрання законної сили рішенням суду у справі № 420/39647/25 відмовляти ТОВ 5АП у видачі, продовженні строку дії або внесенні змін до дозволів на застосування праці іноземців з посиланням на наказ від 26.11.2025 №1153 та/або застосування п.5 ч.1 ст.42-9 Закону України Про зайнятість населення у зв`язку з цим наказом.

Ухвалою від 04.12.2025 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю 5АП про забезпечення позову задоволено. Зупинено дію наказу Одеського обласного центру зайнятості від 26.11.2025 №1153 у частині застосування до ТОВ 5АП наслідків, передбачених п.5 ч.1 ст.42-9 Закону України Про зайнятість населення (річна заборона подання заяв про видачу, продовження строку дії та внесення змін до дозволів), до набрання законної сили рішенням суду у справі № 420/39647/25. Також цією ухвалою заборонено Одеському обласному центру зайнятості до набрання законної сили рішенням суду у справі № 420/39647/25 відмовляти ТОВ 5АП у видачі, продовженні строку дії або внесенні змін до дозволів на застосування праці іноземців з посиланням на наказ від 26.11.2025 №1153.

04.03.2026 року до канцеляції суду через «Електронний суд» надійшло клопотання представника Одеського обласного центру зайнятості про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 04.12.2025 року.

Дане клопотання обґрунтоване тим, що на момент звернення з цим клопотанням строк дії дозволів №3174, №3175 та № 3176 від 09.01.2025, виданих ТОВ 5АП» на застосування праці громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на посадах підсобних робітників закінчився 08.01.2026 року.

Відповідно до ст. 42-3 Закону України «Про зайнятість населення», дозвіл видається на визначений строк, і його закінчення є безумовною підставою для припинення трудових відносин.

Порядок прийняття заяв про видачу, продовження дії, внесення змін до дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства та порядок прийняття рішень про видачу, продовження дії, внесення змін до дозволу регламентований ст.42-7 Закону України «Про зайнятість населення».

У той же час, ст.42-10 вищевказаного Закону встановлює ряд умов для скасування дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства в Україні, до яких, зокрема, віднесено:

- неподання роботодавцем у встановлений цим Законом строк до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, копії трудового договору (контракту), укладеного з іноземцем або особою без громадянства, якщо подання такої копії є обов`язковим відповідно до цього Закону;

- наявності рішення про примусове повернення або примусове видворення іноземця або особи без громадянства, прийнятого відповідно до ст.ст.26 та 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»;

- встановлення факту застосування праці іноземця або особи без громадянства на інших умовах, ніж ті, що визначені дозволом, або іншим роботодавцем (крім роботи за сумісництвом відповідно до абз.2 ч.2 ст.42 цього Закону та суміщення посад відповідно до ч.3 ст.42 цього Закону);

- несплати роботодавцем, за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за особу, на застосування праці якої отримано дозвіл, протягом двох місяців з дати укладення трудового договору (контракту) з іноземцем чи особою без громадянства, крім випадків, передбачених законодавством.

З огляду на вказане, скасування дозволу на застосування праці іноземців за рішенням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, проводиться виключно у разі встановлення ним відповідних підстав.

Оцінку ж виявленим підставам суд може надати лише під час розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.

Водночас, у межах досліджуваного питання на даний час є неможливим встановлення наявності чи відсутності таких умов (підстав) в контексті правомірності скасування дозволу на застосування праці іноземців.

Заявник вважає, що забезпечення даного позову шляхом, зазначеним в ухвалі суду, фактично свідчить про ухвалення рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Також заявник вказує, що як вбачається з листа від 18.11.2025 ТОВ « 5АП» та листа ГУ ДПС в Одеській області (міститься в матеріалах справи) фактично приступили до виконання трудових обов`язків тільки 9 іноземців (станом на грудень 2025), серед яких, відсутні іноземні громадяни, прийняття рішення про відкликання дозволів, які оскаржуються в межах даної справи. Таким чином, твердження про наявність ризику порушення прав Позивача в подальшому є необґрунтованим та не підтверджується фактичними обставинами справи. Отже, відповідач вважає відсутнім існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, захист яких є неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або ж, що для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

За викладених обставин, відповідач вважає, що подальше існування заходів забезпечення позову є неспівмірними, такими, що втратили процесуальну доцільність та фактично вирішують спір по суті.

05.03.2026 року до канцеляції суду через «Електронний суд» надійшли заперечення позивача на клопотання Одеського обласного центру зайнятості про скасування заходів забезпечення позову, згідно яких позивач вважає, що підстави для їх скасування відсутні, оскільки наведені відповідачем доводи не підтверджують відпадіння підстав забезпечення і не доводять втрату ними процесуальної доцільності.

Вирішуючи клопотання представника Одеського обласного центру зайнятості, суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1-4 ст.157 КАС України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Ухвала про скасування заходів забезпечення позову або про відмову у скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

Частиною 6 ст.156 КАС України передбачено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову ухвалою від 04.12.2025 року, суд вказав, що у всіх зазначених вище випадках (витяг з наказу № 1157 від 27.11.2025) як підставу відмови зазначено п.5 ч.1 ст.42-9 Закону, у зв`язку з наявністю рішення про відкликання (скасування) дозволу на підставі п.10 ч.2 ст.42-10 Закону, тобто фактично це посилання на наказ №1153.

Отже, суд погодився з доводами позивача, що наказ №1153 від 26.11.2025 року використовується відповідачем не лише як разове рішення щодо трьох дозволів, а як загальна "санкційна" підстава для відмови у видачі та відмови у продовженні строку дії інших дозволів, за механізмом п.5 ч.1 ст.42-9 Закону («річна заборона»), що створює істотні перешкоди в господарській діяльності позивача.

Також суд узяв до уваги доводи позивача, що фактично оспорюваний наказ №1153 блокує можливість ТОВ « 5АП» подавати заяви про видачу та продовження дозволів; створює реальну загрозу повної втрати бізнесу, побудованого на моделі найму іноземних працівників для подальшого направлення до українських роботодавців.

Тому суд дійшов висновків, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, та подальшого застосування наслідків наказу №1153: до моменту ухвалення рішення по суті переважна частина або всі чинні дозволи можуть втратити чинність без можливості продовження; позивач втратить клієнтську базу, укладені договори та репутацію на ринку посередництва; іноземні працівники втратять можливість продовжити легальне працевлаштування в Україні. Тобто, невжиття таких заходів може, у разі задоволення позову, істотно ускладнити чи навіть унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Слід зауважити, що доводи клопотання про скасування заходів забезпечення позову фактично є незгодою відповідача із застосованими ухвалою від 04.12.2025 року заходами забезпечення позову, а тому можуть бути підставою для апеляційного оскарження ухвали, а не підставами для скасування ухвали судом першої інстанції.

Виходячи з підстав забезпечення позову, наведених в ухвалі від 04.12.2025 року, суд доходить висновку про відсутність до вирішення справи по суті підстав для скасування вжитих судом заходів забезпечення позову. Доводи заявника про відсутність наразі підстав для забезпечення позову, у тому числі й щодо закінчення строку дії дозволів №3174, №3175 та № 3176 від 09.01.2025, висновків суду не спростовують.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання представника Одеського обласного центру зайнятості про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04.12.2025 року по справі № 420/39647/25, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 150, 157, 248, 256, 293 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника Одеського обласного центру зайнятості про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04.12.2025 року по справі № 420/39647/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повної ухвали.

Повний текст ухвали складено 16.03.2026 року.

Суддя В.В. Андрухів