Справа № 440/3556/25
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 р. Справа № 440/3556/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Семененко М.О. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Петрова, повний текст складено 15.12.25 по справі № 440/3556/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області, в якій просила визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Полтавській області №1-дс від 20.02.2025 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 ».

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 відмолено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу , вважає рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Посилаючись на обставини та обґрунтування , викладенні в апеляційній скарзі , вважає , що судом не доведено наявність жодного елементу, а ні приватного інтересу, а ні наявність повноважень, які можуть бути застосовані нею, а ні ризику впливу приватного інтересу посадової особи на об`єктивність чи неупередженість прийняття ним рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених обов`язків та повноважень в майбутньому. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів складу дисциплінарного правопорушення та існування у позивачки потенційного конфлікту інтересів. Крім того, вказує , що суд не надав оцінки жодним доказам, зазначеним в позовній заяві. Просить суд скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 року по справі № 440/3556/25, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

ГУ ДПС у Полтавській області подало до суду відзив на апеляційну скаргу, вважає її необґрунтованою, не підтвердженою належними доказами, аргументи викладені у апеляційній скарзі не спростовують виявлені факти порушень викладені у оскаржуваному наказі. Вважає , що ГУ ДПС у Полтавській області, діючи відповідно до Закону № 889 та Порядку № 1039, повною мірою використовуючи надані законодавством права, правомірно прийнято оскаржуваний наказ від 20.02.2025 № 1- дс, який в повній мірі відповідає нормам закону. Просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 по справі №440/3556/25 без змін.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що ОСОБА_1 згідно наказу ГУ ДПС від 14.11.2024 №477-о «Про переведення працівників» призначена на посаду начальника відділу контролю міжнародної діяльності управління трансферного ціноутворення Головного управління ДПС у Полтавській області з 15.11.2024 року.

Наказом відповідача № 1-дс від 20.02.2025 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктами 2 та 5 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», підставами для прийняття якого є подання дисциплінарної комісії від 12.02.2025 року №210/16-31-01-дк, пояснення ОСОБА_1 від 13.01.2025 №39/16-31-23-02-05, від 07.02.2025 №124/16-31-23-02-05, від 19.02.2025 №153/16-31-23-02-01.

У наказі зазначено, що у зв`язку з переведенням ОСОБА_1 не повідомлено відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції» про наявний потенційний конфлікт інтересів стосовно близьких осіб, які перебувають на обліку в ГУ ДПС, а саме чоловіка ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_1 ), який є фізичною особою підприємцем, директором, бухгалтером та засновником ТОВ «Фірма Харчпромсервіс» (), рідного брата чоловіка ОСОБА_3 , який є директором, бухгалтером та засновником ПП «Зерноторгова компанія «Укрзернотранзит» ( ), директором Опішнянської філії ТОВ «Метекс» (), засновником ТОВ «Фірми Харчпромсервіс» та ПП «Маркеттрейд» (), зважаючи на повідомлення про потенційний конфлікт інтересів, здійснене ОСОБА_1 за попередньою посадою, який був врегульований шляхом застосування зовнішнього контролю відповідно до наказу ГУ ДПС від 29.03.2024 р. № 11 «Про врегулювання потенційного конфлікту інтересів».

Позивач не погодилася із наказом Головного управління ДПС у Полтавській області № 1-дс від 20.02.2025 та оскаржила його до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості висновку відповідача про те, що ОСОБА_1 достовірно знала, що її чоловік зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, є директором, бухгалтером і засновником ТОВ «Фірма Харчпромсервіс» (), стосовно рідного брата чоловіка ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_2 ), що він є директором, бухгалтером та засновником ПП «Зерноторгова компанія «Укрзернотранзит» (), директором Опішнянської філії ТОВ «Метекс» (), засновником ТОВ «Фірма Харчпромсервіс» () та ПП «Маркет Трейд» (), але при цьому, після переведення позивача на іншу посаду, повідомлення про потенційний конфлікт інтересів своєчасно не здійснила, чим порушила вимоги частини 1-2 статті 28 Закону № 1700.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про державну службу" (далі Закон № 889-VIII) визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Згідно зі ст. 62 Закону № 889-VIII державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців.

Засади дисциплінарної відповідальності регламентовані главою 2 розділу VIII Закону № 889-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Закону № 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 65 Закону № 889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Як передбачено п. п. 2, 5 ч. 2 ст. 65 Закону № 889-VIII дисциплінарними проступками є порушення правил етичної поведінки державних службовців; невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону № 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Згідно з ч. 1 ст. 67 Закону № 889-VIII, дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Як передбачено ч. 1 ст. 69 Закону № 889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Закону № 889-VIII з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Вимоги до дисциплінарної справи визначені у ч. 2 ст. 73 Закону № 889-VIII.

Як передбачено вимогами ст. 74 Закону № 889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

Згідно з ч. 1 ст. 75 Закону № 889-VIII перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 77 Закону № 889-VIII рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.

У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Пропозиція Комісії, подання дисциплінарної комісії є обов`язковими для розгляду суб`єктами призначення та враховуються ними під час вирішення питань щодо застосування дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

Отже, передумовою вирішення питання про притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є проведення дисциплінарного провадження із обов`язковим дотриманням гарантій прав особи, щодо якої таке провадження здійснюється, а також порядку та процедури такого.

Порядок здійснення дисциплінарного провадження затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1039 Про затвердження Порядку здійснення дисциплінарного провадження.

Згідно з п. 24 Порядку № 1039, з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Відповідно до п. 33 Порядку № 1039 дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.

При цьому дисциплінарна комісія повинна встановити: чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження; чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку; чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби; чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності; який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця.

Як передбачено п. 34 Порядку № 1039 результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії.

Зазначене положення кореспондує з ч. 10 ст. 69 Закону № 889-VIII, де крім того зазначено, що такі мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Таким чином, однією з підстав для застосування до державного службовця такого стягнення як попередження про неповну службову відповідність є вчинення ним дисциплінарного проступку, а саме: невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини державного службовця з`ясовуються під час розгляду дисциплінарної справи, за наслідками якого керівник державної служби вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні державного службовця складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

Для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника. Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами спеціального законодавства про працю, які регламентовані зокрема Законом №889-VII, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень роботодавця, уповноваженої ним адміністрації.

Схожі висновки сформував Верховний Суд у постановах від 16 березня 2021 року у справі № 140/2819/19, від 26 січня 2021 року у справі № 420/2949/19, від 04 вересня 2020 року у справі № 826/6165/17.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає, що за змістом абз. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України від 14.10.2014 № 1700-VII "Про запобігання корупції" (далі - Закон № 1700-VII) близькі особи - члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також, зокрема чоловік та рідний брат чоловіка.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Згідно з пунктами 3.1, 3.5 розділу 3 Правил № 52 працівники під час виконання своїх посадових обов`язків зобов`язані неухильно дотримуватися загальновизнаних етичних норм поведінки та цих Правил, бути доброзичливими та ввічливими, дотримуватися високої культури спілкування, з повагою ставитися до прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, об`єднань громадян, інших юридичних осіб. Для забезпечення повної впевненості громадян України у неприйнятному ставленні до корупції та порушень загальноприйнятих у суспільстві норм поведінки кожен Працівник зобов`язаний знати та дотримуватися вимог Законів України «Про державну службу», «Про запобігання корупції», цих Правил та розпорядчих документів ДПС з питань запобігання корупції.

Працівники зобов`язані вживати заходів щодо запобігання корупційним та пов`язаним з корупцією правопорушенням, запобігати та врегульовувати конфлікт інтересів, дотримуватися вимог фінансового контролю.

Надаючи оцінку наявності потенційного конфлікту інтересів, суд зазначає, що поняття потенційного конфлікту інтересів, включає в себе поняття неупередженості та об`єктивності при вчиненні чи невчиненні певних дій під час виконання повноважень. При цьому, поняття потенційного конфлікту інтересів значно ширше і потребує з`ясування інших ознак, а саме наявності у особи приватного інтересу.

Потенційний конфлікт інтересів, як і реальний конфлікт інтересів має три елементи.

Перший елемент це наявність у посадової особи повноважень, які можуть бути використані для задоволення приватного інтересу. Другий елемент це наявність у такої особи приватного інтересу в тій сфері, в якій він виконує зазначені вище повноваження. І третій елемент це ризик впливу приватного інтересу посадової особи на об`єктивність чи неупередженість прийняття ним рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених обов`язків та повноважень в майбутньому. При цьому, всі три елементи повинні бути доведені, а не ґрунтуватися на припущеннях. Зокрема, стверджуючи про приватний інтерес необхідно зазначити, в чому він проявляється чи може бути проявлений.

Такі висновки неодноразово викладалися Верховним Судом та наведені, зокрема, і в постанові цього суду від 07.10.2024 р. у справі № 990/28/24.

З матеріалів справи вбачається , що відповідно до службової записки управління податкових сервісів ГУ ДПС від 10.01.2025 №79/16-31-12-02-04 з інформацією у вигляді реєстраційних даних щодо ФОП ОСОБА_2 ( ПН НОМЕР_1 ), ТОВ «Фірма Харчпромсервіс» (код СДРПОУ 23811528), ПП «Зерноторгова компанія «Укрзернотранзит" (001 СДРПОУ 35724028), ТОВ «Фірма Харчпромсервіс» (код СДРПОУ 23811528) та «Маркет Трейд» (код (ДРПОУ 32316965), ТОВ «Метекс» (): мають можливість здійснювати господарську діяльність: ТОВ «Фірма Харчпромсервіс» (), ІІІ «Зерноторгова компанія «Укръстиотранни (код СДРПОУ 35724028); припинено господарську діяльність: ФОП ОСОБА_2 , ПП "Маркет трейд", ТОВ "Метекс".

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (від 10.01.2023 серії НОМЕР_3 встановлено, що шлюб між ними зареєстрований 10.01.2023, отже з цього моменту ОСОБА_4 та брат чоловіка ОСОБА_3 є близькими особами для ОСОБА_1 в розумінні статті 1 Закону № 1700 та стосовно таких осіб у неї виник приватний інтерес, пов`язаний сімейними стосунками, що полягає в прагненні піклуватися про членів сім`ї.

При цьому, перебуваючи на попередній посаді, 28.03.2024 ОСОБА_1 здійснено повідомлення про потенційний конфлікт інтересів № 208/16-31-23-01 відповідно до пункту 5.1. Розділу V Порядку № 226, у зв`язку з перебуванням на обліку ГУ ДПС її чоловіка ОСОБА_2 ( ПН НОМЕР_1 ), який є фізичною-особою підприємцем, директором, бухгалтером і засновником ТОВ «Фірма Харчпромсервіс» () та стосовно рідного брата чоловіка ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_2 ), який є директором, бухгалтером та засновником ПП «Зерноторгова компанія «Укрзернотранзит» (), директором Опішнянської філії ТОВ «Метекс» (), засновником ТОВ «Фірма Харчпромсервіс» () та ПП «Маркет Трейд» (), шляхом застосування зовнішнього контролю відповідно до наказу ГУ ДПС від 29.03.2024 № 111 «Про врегулювання потенційного конфлікту інтересів».

Наказом ГУ ДПС від 29.03.2024 № 111 «Про врегулювання потенційного конфлікту інтересів» врегульовано конфлікт інтересів шляхом застосування зовнішнього контролю відповідно до статті 33 Закону № 1700.

Надаючи оцінку наявності потенційного конфлікту інтересів колегія суддів зазначає наступне.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що ОСОБА_1 зверталася до Полтавського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просила визнати протиправним та скасувати наказ № 27-дс від 01.08.2024 року "Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 ".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.01.2025 року по справі № 440/10411/24 позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС у Полтавській області № 27-дс від 01.08.2024 року "Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 ".

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.05.2025 у справі № 440/10411/24 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області задоволено, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.01.2025 року по справі № 440/10411/24 скасовано та прийнято нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

За висновками Другого апеляційного адміністративного суду у вказаній справі ОСОБА_1 достовірно знала, що її чоловік зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, є директором, бухгалтером і засновником ТОВ Фірма Харчпромсервіс (), стосовно рідного брата чоловіка ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_2 ), що він є директором, бухгалтером та засновником ПП Зерноторгова компанія Укрзернотранзит (), директором Опішнянської філії ТОВ Метекс (), засновником ТОВ Фірма Харчпромсервіс () та ПП Маркет Трейд (), але при цьому повідомлення про потенційний конфлікт інтересів своєчасно не здійснила, чим порушила вимоги частини 1-2 статті 28 Закону № 1700.

Другим апеляційним адміністративним судом у вказаній справі 440/10411/24 встановлено , що потенційний конфлікт інтересів ОСОБА_1 полягає у наявності у неї приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених вище повноважень щодо її чоловіка ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_1 ), який є фізичною-особою підприємцем, директором, бухгалтером і засновником ТОВ Фірма Харчпромсервіс () та стосовно рідного брата чоловіка ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_2 ), який є директором, бухгалтером та засновником ПП Зерноторгова компанія Укрзернотранзит (), директором Опішнянської філії ТОВ Метекс (), засновником ТОВ Фірма Харчпромсервіс () та ПП Маркет Трейд ().

Відповідно до статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, керуючись ч.4 ст.78 КАС України, колегія суддів приймає до уваги цей факт, який вже не потребує доказуванню щодо наявності потенційного конфлікту інтересів наявності потенційного конфлікту інтересів ОСОБА_1 стосовно близьких осіб, які перебувають на обліку в ГУ ДПС, а саме чоловіка ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_1 ), який є фізичною особою підприємцем, директором, бухгалтером та засновником ТОВ «Фірма Харчпромсервіс» (), рідного брата чоловіка ОСОБА_3 , який є директором, бухгалтером та засновником ПП «Зерноторгова компанія «Укрзернотранзит» ( ), директором Опішнянської філії ТОВ «Метекс» (), засновником ТОВ «Фірми Харчпромсервіс» та ПП «Маркеттрейд» ().

Що стосується доводів апелянта про те, що відповідачем не доведено суду наявності у позивача будь-яких службових повноважень, під час реалізації яких ОСОБА_1 могла приймати рішення (вчиняти дії або бездіяльність) відносно чоловіка ОСОБА_2 , який є фізичною особою підприємцем, директором, бухгалтером та засновником ТОВ «Фірма Харчпромсервіс», рідного брата чоловіка ОСОБА_3 , який є директором, бухгалтером та засновником ПП «Зерноторгова компанія «Укрзернотранзит», директором Опішнянської філії ТОВ «Метекс», засновником ТОВ «Фірми Харчпромсервіс» та ПП «Маркеттрейд», колегія суддів зазначає, що в оскаржуваному наказі йдеться саме про потенційний конфлікт інтересів, а не реальний, тобто у разі прийняття позивачем будь-яких рішень або вчинення/невчинення дій, використовуючи власні повноваження за посадою, відносно ОСОБА_2 , який є фізичною особою підприємцем, ТОВ «Фірма Харчпромсервіс», ПП «Зерноторгова компанія «Укрзернотранзит», Опішнянської філії ТОВ «Метекс», ТОВ «Фірми Харчпромсервіс» та ПП «Маркеттрейд», це свідчило б про прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а не потенційного.

Колегія суддів зазначає , що до поняття потенційного конфлікту інтересів входить і ризик впливу приватного інтересу посадової особи на об`єктивність чи неупередженість прийняття ним рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених обов`язків та повноважень в майбутньому.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700 особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Враховуючи вищенаведене , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості висновку відповідача про те, що ОСОБА_1 достовірно знала, що її чоловік зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, є директором, бухгалтером і засновником ТОВ «Фірма Харчпромсервіс» (), стосовно рідного брата чоловіка ОСОБА_3 , що він є директором, бухгалтером та засновником ПП «Зерноторгова компанія «Укрзернотранзит» (), директором Опішнянської філії ТОВ «Метекс» (), засновником ТОВ «Фірма Харчпромсервіс» () та ПП «Маркет Трейд» (), розуміла можливість настання реального чи потенційного конфлікту інтересів, а тому після призначення на посаду зобов`язана була виконати вимоги статті 28 Закону №1700-VII, шляхом подання нової заяви у встановлені законодавцем строки, але при цьому, після переведення позивача на іншу посаду, повідомлення про потенційний конфлікт інтересів своєчасно не здійснила, чим порушила вимоги частини 1-2 статті 28 Закону № 1700.

Фактично доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, позивачем не зазначено. Позивачем наводяться доводи, аналогічні тим, які містяться у позові та були предметом розгляду судом першої інстанції інстанцій та спростовані ним.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Інші аргументи, наведені сторонами, не вимагають детального обґрунтування, оскільки не є вирішальними.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 по справі № 440/3556/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) М.О. Семененко І.С. Чалий