Справа № 500/1131/26
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

Справа № 500/1131/26

17 березня 2026 рокум.Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Чепенюк О.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Єрьоміну Вікторію Анатоліївну звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 в період з 19.07.2022 по 20.05.2023 грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, щорічної основної відпустки, додаткової відпустки, одноразової грошової допомоги, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі - Постанова №704), з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (далі - Порядок №44);

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 , здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 20.05.2023 грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, щорічної основної відпустки, додаткової відпустки, одноразової грошової допомоги, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 Постанови № 704, з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44.

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , щодо не підготовки та не направленні до уповноваженого органу, через який було подано заяву про призначення пенсії за вислугою років оновлених грошового атестату та довідки на ім`я ОСОБА_1 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб",

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати оновлених грошового атестату та довідки на ім`я ОСОБА_1 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність, має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником), відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності, позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними), немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Під час вирішення питання про наявність підстав для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у даній справі, суддя встановив, що згідно з даними автоматизованої системи комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" на розгляді в Тернопільському окружному адміністративному суді перебувала справа №500/4641/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 з аналогічними позовними вимогами, що й у цій справі (позовна заява зареєстрована в суді 04.08.2025).

Ухвалою суду від 05.01.2026 у справі №500/4641/25 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду в частині позовних вимог, які стосуються перерахунку грошового забезпечення позивача за період з 19.07.2022 по 20.05.2023, через пропуск строку звернення до суду з цими позовними вимоги.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.05.2026 у справі №500/4641/25 позов задоволено в частині перерахунку грошового забезпечення позивача за період з 01.07.2022 по 18.07.2022, у задоволені решти позовних вимог відмовлено, а саме про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо видачі оновлених грошового атестату та довідки, що подаються для призначення пенсії.

З огляду на це у цій справі суддя ухвалою від 04.03.2026 відмовила у відкриті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо видачі оновлених грошового атестату та довідки, що подаються для призначення пенсії.

Стосовно повторно поданого ОСОБА_2 позову з позовними вимогами про перерахунок грошового забезпечення позивача за період з 19.07.2022 по 20.05.2023 (які у справі №500/4641/25 було залишено без розгляду через пропущення строку звернення до суду), ухвалою судді від 04.03.2026 у цій справі залишено без руху, зважаючи на те, що позивач звернувся до суду із позовом в частині позовних вимог за період з 19.07.2022 по 20.05.2023 після закінчення встановленого строку, а причини пропуску такого строку вказані у поданій заяві про поновлення строку звернення до суду суд визнав неповажними, та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позову (десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху).

Позивачу у цей строк необхідно було усунути недоліки позовної заяви шляхом подання (надіслання) до суду нової заяви про поновлення строку звернення до суду, у якій вказати інші підстави для поновлення строку, надати докази поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху представником позивача 06.03.2026 подано заяву про поновлення строку звернення до суду.

Адвокатом Єрьоміною В.А. зазначено, що позивачем не було одержано письмового повідомлення, який розмір прожиткового мінімуму був застосований при розрахунку грошового забезпечення заявника, а також грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань /інших щомісячних основних та додаткових видів з 01.07.2022 по 20.05.2023, інформації про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022, 01.01.2023 за останньою займаною посадою заявника, з обов`язковим зазначенням процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії та розмір у відсотках, інформацію щодо тарифного розряду, згідно з яким розраховується посадовий оклад заявника з 01.07.2022 по 20.05.2023. Позивач не мав підстав для сумнівів у добросовісності відповідача при здійсненні розрахунку грошового забезпечення. Лише після отримання відповіді на адвокатський запит 23.01.2026 позивачу фактично стало відомо про порушення свого права.

Водночас, на думку представника позивача, до спірних правовідносин строки звернення до суду не застосовуються, оскільки охоплюють період з 19.07.2022 по 19.0.2022.

Крім того, представником позивача вказано про те, що Велика палата Конституційного Суду України 11.12.2025 розглянула справу за конституційним поданням Верховного Суду про конституційність частини першої статті 233 Кодекс законів про працю України та ухвалила Рішення № 1-р/2025. У Рішенні наголошується, що установлення тримісячного строку звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат суперечить Конституції України, оскільки призводить до фактичного звуження змісту та обсягу конституційних прав, гарантованих статтями 43 і 55 Конституції України, порушує гарантії своєчасного одержання винагороди за працю та позбавляє працівника реальної можливості ефективно реалізувати право на судовий захист.

У зв`язку із цим просить поновити строк звернення до суду.

Вирішуючи питання чи є причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з даними позовними вимогами поважними, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною третьою статті 122 КАС України визначено, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Разом з тим, Кодекс законів про працю України (далі КЗпП України) встановлює інші строки звернення до суду щодо вирішення трудових спорів.

Спір щодо виплати грошового забезпечення охоплюється визначенням законодавство про оплату праці, яке міститься в частині другій статті 233 КЗпП України.

Частина друга статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 18.07.2022 включно) передбачала, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду без обмеження будь-яким строком.

Однак, Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин були внесені зміни до цієї статті КЗпП України і з 19.07.2022 строки звернення до суду стали обмеженими. Зокрема, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

У постанові від 19.11.2025 у справі № 420/27284/24 Судова палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду вказала, що частина перша статті 233 Кодексу законів про працю України містить загальне правило про те, що тримісячний строк звернення до суду обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Частина друга статті 233 Кодексу законів про працю України конкретизує це правило, зокрема, у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні. У цьому випадку тримісячний строк звернення до суду обчислюється з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Характерною особливістю спірних правовідносин є те, що позивачем заявлено вимоги, зокрема, здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення, право на які він набув під час проходження військової служби. При цьому важливим є те, що позов про стягнення належного грошового забезпечення подано вже після звільнення позивача з військової служби.

З огляду на викладене, строк звернення позивача до суду з вимогами, що охоплюють період з 19.07.2022 по 20.05.2023, регулюється частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України, якою визначено тримісячний строк (з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні) звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні.

Отже, початок перебігу строку звернення до суду у цій справі з вимогами щодо виплати грошового забезпечення у період з 19.07.2022 по 20.05.2023 слід пов`язувати з моментом, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум. Таким моментом може бути день вручення розрахункового листа, довідки про нараховані та виплачені суми тощо.

Такий підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23, постановленій у складі Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду, у якій Судова палата сформувала єдиний підхід до застосування частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, якого дотримується Верховний Суд і у подальшій правозастосовній практиці, зокрема, у постанові від 25.09.2025 у справі № 440/9690/24.

Представник позивача долучила до матеріалів позовної заяви відповідь відповідача від 23.01.2026 з довідкою про суми нарахованого та виплаченого позивачу грошового забезпечення, проте така довідка та інформація представнику позивача адвокату Єрьоміній В.А. подана повторно. Первинно цю ж інформацію Єрьоміна В.А. як представник позивача отримала з відповіддю відповідача від 02.06.2025, яку подавала до суду, вже звертаючись з аналогічними позовними вимогами у справі №500/4641/25. Тобто позивач та її представник достеменно знали про нараховане грошове забезпечення вже з відповіді від 02.06.2025.

У справі №500/4641/25 у заяві про поновлення строку звернення до суду адвокат Єрьоміна В.А. зазначала таке: Позивачем не було одержано письмового повідомлення, який розмір прожиткового мінімуму був застосований при розрахунку грошового забезпечення заявника, а також грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань /інших щомісячних основних та додаткових видів 01 липня 2022 року по 20 травня 2023 року, інформації про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2022, 01 січня 2023 року за останньою займаною посадою заявника, з обов`язковим зазначенням процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії та розмір у %, інформацію щодо тарифного розряду, згідно з яким розраховується посадовий оклад заявника з 01 липня 2022 року по 20 травня 2023 року. Позивач не мав підстав для сумнівів у добросовісності Відповідача при здійсненні розрахунку грошового забезпечення. Лише після отримання відповіді на адвокатський запит 02.06.2025 року позивачу фактично стало відомо про порушення свого права.

До позовної заяви у справі №500/4641/25 представник позивача долучила відповідь Військової частини НОМЕР_1 від 02.06.2025 про розмір нарахованого грошового забезпечення ОСОБА_1 , а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, щорічної основної відпустки, додаткової відпустки, одноразової грошової допомоги, премії, додатком до якого була інформація про розмір грошового забезпечення (особова картка військовослужбовця). У відповіді вказано про розрахункову величину у розмірі 1762 грн для обчислення грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Звертаючись повторно до суду з тими ж позовними вимогами представник позивача Єрьоміна В.А. ще раз звернулася до відповідача та повторно отримала листом від 23.01.2026 ту ж саму інформацію, що й згідно з листом Військової частини НОМЕР_1 від 02.06.2025 про розмір нарахованого грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Позов надійшов до суду поштовим зв`язком, його здано на пошту 26.02.2026, тобто позов подано з пропущенням тримісячного строку звернення до суду, установленого законом.

Представник позивача подала разом з позовом заяву про поновлення строку звернення до суду, проте така містить лише загальні та формальні фрази та посилання на вже вказану судом вище практику Верховного Суду щодо обчислення строків звернення до суду. Проте поважних причин, які дійсно перешкоджали своєчасно звернутися до суду, представник позивача не зазначила, доказів суду не надала.

Попереднє звернення до суду позивача у серпні 2025 року (справа №500/4641/25) з аналогічними позовними вимогами до того ж відповідача та залишення позову без розгляду через пропущення строку звернення до суду однозначно свідчить про обізнаність позивача стосовно розміру нарахованого та виплаченого йому грошового забезпечення, а представник позивача намагається маніпулювати питанням дотримання строку звернення до суду.

При цьому представник позивача у позовній заяві наводить недостовірні відомості з підтвердженням того, що позивачем не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також суд вважає помилковим посилання представника позивача на Рішення Конституційного Суду України №1-р/2025 від 11.12.2025, бо воно стосується частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України, тобто оплати праці (грошового забезпечення) діючих працівників (військовослужбовців). У спірному випадку позивач звернувся до суду після звільнення зі служби, а тому до спірних правовідносин застосовується строк, визначений у частині другій статті 233 Кодексу законів про працю України.

Отже, викладені у заяві про поновлення строку звернення до суду факти не свідчать про наявність обставини, які перешкодили своєчасно звернутися до суду, після звільнення з військової служби 09.12.2024 та отримання повної й достовірної інформації про суми нарахованого та виплаченого грошового забезпечення (з відповіді Військової частини НОМЕР_1 від 02.06.2025). Інших поважних причин пропуску строку звернення до суду представником позивача не наведено. Така заява не підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями частини другої статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 КАС України.

Пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Оскільки з позовними вимогами позивач звернулася до суду поза межами встановленого законом строку, зазначені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду обставини не є поважними причинами пропуску цього строку, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачеві.

Керуючись статтями 123, 169, 243, 248, 256 КАС України суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою і доданими до неї документами, а копію позовної заяви залишити в суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня підписання ухвали суддею. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 17 березня 2026 року.

Суддя Чепенюк О.В.