Справа № 520/7662/25
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

з питання накладення штрафу

16 березня 2026 року справа № 520/7662/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши заяву від 10.03.2026р. про накладення штрафу по адміністративній справі №520/7662/25 за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник) до Військової частини НОМЕР_1 (далі за текстом - відповідач, суб"єкт владних повноважень, орган публічної адміністрації) про: 1) визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.03.2023 по 07.07.2023 року та у період перебування у відпустці для лікування у зв`язку із отриманням тяжкого поранення рекомендованою Довідкою ВЛК № від 07.07.2023 № 1139 на 30 календарних днів, з урахуванням фактично виплачених сум; 2) зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.03.2023 по 07.07.2023 року та у період перебування у відпустці для лікування у зв`язку із отриманням тяжкого поранення рекомендованою Довідкою ВЛК від 07.07.2023 №1139 на 30 календарних днів, з урахуванням фактично виплачених сум,

встановив:

05.09.2025р. до суду надійшла заява представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням даного судового рішення шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 надати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2025 року по адміністративній справі № 520/7662/25 у встановлений законодавством строк.

Аргументуючи ці вимоги заявник зазначив, що станом на даний час рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2025 у справі №520/7662/25 залишається невиконаним в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2025р. у справі №520/7662/25 заяву представника ОСОБА_1 від 05.09.2025р. про встановлення судового контролю - задоволено. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 протягом трьох місяців з дня отримання копії даної ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суд від 30.05.2025р. по справі №520/7662/25.

Відповідач 09.12.2025р. подав до суду звіт про виконання рішення суду, у якому зазначив, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2025 у справі №520/7662/25 щодо нарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168, фінансово-економічною службою складено розрахунок потреби в коштах та неодноразово подано заявки до забезпечувального органу за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за вересеньгрудень 2025 року. Прізвище позивача відображене в усіх поданих розрахунках. Військова частина наголошує, що рішення суду підлягає виконанню після надходження асигнувань, однак станом на 09.12.2025 кошти на виконання рішення не виділені. Частина не є розпорядником бюджетних коштів, не має власних рахунків і перебуває на фінансовому забезпеченні ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому не може самостійно здійснювати виплати.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2025р. у справі №520/7662/25 було прийнято звіт Військової частини НОМЕР_1 від 09.12.2025р. про виконання рішення суду від 30.05.2025р. у справі №520/7662/25. Встановлено Військовій частині НОМЕР_1 новий строк для подання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2025р. у справі №520/7662/25 - три місяці з дня отримання цієї ухвали.

Відповідач 03.03.2026р. подав до суду звіт про виконання рішення суду, у якому зазначив, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2025 у справі №520/7662/25 щодо нарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168, фінансово-економічною службою складено розрахунок потреби в коштах та неодноразово подано заявки до забезпечувального органу за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за вересень 2025р. березень 2026р. На сьогоднішній день, асигнувань для виконання вищевказаного рішення суду не надходило. В разі їх надходження, кошти невідкладно буде перераховано на карткові рахунки військовослужбовців. Разом з цим, у зв`язку з відсутністю фінансування у Військовій частині НОМЕР_1 кошти ОСОБА_1 ще не надходили, тому виплати йому ще не здійснені. У зв`язку із тим, що Військова частина НОМЕР_1 перебуває на фінансовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_2 і не є розпорядником коштів, то у неї не має можливості самостійно здійснювати такі виплати. Станом на 03 березня 2026 року інформації щодо виділення додаткових асигнувань з цього приводу на адресу Військової частини НОМЕР_1 не надходило.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2026р. у справі №520/7662/25 було прийнято звіт Військової частини НОМЕР_1 від 03.03.2026р. про виконання рішення суду від 30.05.2025р. у справі №520/7662/25. Встановлено Військовій частині НОМЕР_1 новий строк для подання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2025р. у справі №520/7662/25 - три місяці з дня отримання цієї ухвали.

10.03.2026р. представник заявника подав до суду заяву, у якій просив суд накласти штраф на начальника Військової частини НОМЕР_1 відповідно до частини 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з невиконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2025 року у справі № 520/7662/25.

Аргументуючи подану заяву зазначив, що рішення суду від 30.05.2025р. досі фактично не виконано, незважаючи на встановлений судовий контроль та подання відповідачем формальних звітів, які не підтверджують реального виконання рішення і не враховують правові висновки суду, що свідчить про тривале невиконання судового рішення та недобросовісне користування процесуальними правами.

Вирішуючи юридичну долю поданого заявником процесуального документа, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини справи полягають у наступному.

Рішенням суду від 30.05.2025р. у справі №520/7662/25 позов заявника було задоволено частково; з виходом за межі доводів і вимог позову було зобовязано Військову частину НОМЕР_2 призначити, обчислити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у порядку постанови КМУ від 28.02.2022р. №168 у підвищеному до 100.000,00грн. розмірі за усі періоди стаціонарного лікування поранення, одержаного у звязку із захистом Батьківщини згідно з довідкою командира Військової частини НОМЕР_2 від 02.12.2023р. №11825 та за усі періоди перебування у відпустці після стаціонарного лікування поранення, одержаного у звязку із захистом Батьківщини поранення згідно з довідкою командира Військової частини НОМЕР_2 від 02.12.2023р. №11825 стосовно усього часу військової служби ОСОБА_1 з 06.03.2022р. по 15.10.2023р. з урахуванням раніше проведених платежів за цей період часу. Позов у решті вимог було залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 08.07.2025р. внесено виправлення до третього абзацу резолютивної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2025р. шляхом зазначення правильного номеру військової частини відповідача - "Військова частина НОМЕР_1 " замість помилкового "Військова частина НОМЕР_2 ".

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень рішення Харківського окружного адміністративного суду набрало законної сили 01.07.2025р. та 11.07.2025р. судом було виготовлено виконавчий лист по даній справі.

За твердженням суб"єкта владних повноважень на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2025р. у справі №520/7662/25 на користь заявника було нараховано - 438.709,67грн. додаткової винагороди у порядку постанови КИУ від 28.02.2022р. №168 у підвищеному до 100.000,00грн. розмірі.

Відповідно до наданих відповідачем заявки - розрахунку на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" за напрямом грошового забезпечення за вересень 2025р.-березень 2026р. та розрахунку потреб в коштах для військовослужбовців, звільнених з військової служби (переміщених до інших військових частин), виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" за напрямом грошового забезпечення за вересень 2025р.-березень 2026р., дані стосовно виплати грошового забезпечення заявнику були включені до розрахунку (№427, 428) та у графі "Потреби за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" за напрямом грошового забезпечення" встановлена сума до виплати заявнику - 300.000,00грн. та 138.710,00грн. (з урахуванням обов`язку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - 354.000,00 грн та 163.678,00 грн. відповідно).

До установлених обставин справи підлягають застосуванню згадані вище норми права.

Виконання постановлених судових актів в адміністративних справах гарантовано ст.55, п.9 ч.1 ст.129, ст.129-1 Конституції України, ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних 1950 року, ч.2 ст.13 від 02.06.2016р. №1402-VIII Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ч.2 ст.14, ч.1 ст.370, ч.2 ст.372 КАС України.

Статтею 381-1 КАС України у редакції Закону України від 21.11.2024р. №4094-ІХ визначено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч.1 ст.381-1); суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-3823 і 383 цього Кодексу (ч.2 ст.381-1).

Відповідно до ч. 1 ст. 382-3 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Як передбачено ч. 2 ст. 382-3 КАС України, суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

За приписами ч.ч. 3-4 ст. 382-3 КАС України, у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.

Згідно з ч. 10 ст. 382-3 КАС України, у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.

Згідно з ч. 11 ст. 382-3 КАС України, якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.

За твердженням суб"єкта владних повноважень на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2025р. у справі №520/7662/25 на користь заявника було нараховано - 438.709,67грн. додаткової винагороди у порядку постанови КМУ від 28.02.2022р. №168 у підвищеному до 100.000,00грн. розмірі.

Відповідно до наданих відповідачем заявки - розрахунку на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" за напрямом грошового забезпечення за вересень 2025р.-березень 2026р. та розрахунку потреб в коштах для військовослужбовців, звільнених з військової служби (переміщених до інших військових частин), виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" за напрямом грошового забезпечення за вересень 2025р.-березень 2026р., дані стосовно виплати грошового забезпечення заявнику були включені до розрахунку (№427, 428) та у графі "Потреби за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" за напрямом грошового забезпечення" встановлена сума до виплати заявнику - 300.000,00грн. та 138.710,00грн. (з урахуванням обов`язку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - 354.000,00 грн та 163.678,00 грн. відповідно).

За викладеними твердженнями представника відповідача, у зв`язку з відсутністю фінансування у Військовій частині НОМЕР_1 кошти ОСОБА_1 ще не надходили, тому виплати йому ще не здійснені. У зв`язку із тим, що Військова частина НОМЕР_1 перебуває на фінансовому забезпеченні у Фінансовому економічному управлінні Командування сухопутних сил і не є розпорядником коштів, то у неї не має можливості самостійно здійснювати такі виплати. Станом на 03 березня 2026 року інформації щодо виділення додаткових асигнувань з цього приводу на адресу Військової частини НОМЕР_1 не надходило. Військова частина НОМЕР_1 не має впливу на вищий орган, який відповідає за кінцевий результат щодо всіх питань по здійсненню саме виплат грошових коштів, оскільки саме з державного бюджету вкотре не поступають кошти для виконання рішень судів, та не може підпадати до кола осіб - суб`єктів владних повноважень для практичного виконання судового рішення в частині здійснення грошових виплат військовослужбовцям, оскільки Військова частина НОМЕР_1 не має своїх фінансових окремих рахунків, не включена до Єдиного реєстру підприємств та організацій України, а є структурним підрозділом у Збройних Силах України.

Суд також враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

Однак, специфіка застосування цієї міри юридичної відповідальності полягає у тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює.

Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту.

Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про наявність вини у діянні особи, тобто умисного невиконання рішення суду, недобросовісності у діях посадової особи суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення саме цієї посадової особи від виконання рішення суду (постанова Верховного Суду від 10.02.2022 у справі № 160/13013/19).

Суд також враховує, що з 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, який наразі триває, у зв`язку із чим військові частини переводяться на військовий стан.

Крім того, загальновідомим є той факт, що з початку 2025 року триває реформа організаційної структури Збройних Сил України, зокрема, тривають заходи з переміщення та відрядження військовослужбовців із не бойових до бойових військових частин.

Суд відмічає, що запроваджена законодавцем у ч.3 ст.3833 КАС України у редакції Закону України від 21.11.2024р. №4094-ІХ міра юридичної відповідальності у вигляді стягнення штрафу з керівника відповідача - суб"єкта владних повноважень за невиконання рішення суду (у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) за правовою природою, характером, спрямованістю, призначенням та підставою застосування є цілком ідентичною до аналогічної міри юридичної відповідальності, запровадженої законодавцем для суб"єкта владних повноважень - боржника у виконавчому провадженні із правовим статусом юридичної особи публічного права у приписах ч.2 ст.63, ч.3 ст.63, ч.1 ст.75, ч.2 ст.75 Закону України від 02.06.2016р. №1404-VIII "Про виконавче провадження" (штраф у сумі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Поряд із тим, ч.5 ст.3823 КАС України передбачено право суду зменшити штраф або ж взагалі звільнити від його сплати за невиконання судового рішення у частині здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо) у разі подання боржником доказів вжиття його керівником всіх необхідних заходів для виконання рішення суду.

При цьому, ця міра юридичної відповідальності у вигляді штрафу застосовується не до суб"єкта владних повноважень, який є учасником спірних правовідносин, а до іншого суб`єкта права - керівника суб"єкта владних повноважень і штраф підлягає сплаті за рахунок власного майна фізичної особи - громадянина, а не за рахунок фінансових активів суб"єкта владних повноважень.

Також суд зауважує, що розмір штрафу згідно ч.3 ст.3833 КАС України у редакції Закону України від 21.11.2024р. №4094-ІХ у даному конкретному випадку є явним та очевидним втручанням у право керівника суб"єкта владних повноважень на мирне володіння майном у розумінні ст.1 Протоколу Першого до Конвенції про захист прав людини та основоположних 1950 року, а ухвала про зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення за правилами ст.382-3833 КАС України є обов"язковою процедурною передумовою для вирішення питання про накладення згаданого штрафу.

Розмір юридичної відповідальності за ч.3 ст.3833 КАС України у редакції Закону України від 21.11.2024р. №4094-ІХ (від 20 до 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб) є явно та очевидно неспівмірним з максимальним розміром юридичної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення за ст.382 Кримінального кодексу України (ч.2 ст.382 Кримінального кодексу України - штрафом до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (відповідно до п.5 підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або порушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу України для відповідного року)).

Тож станом на 01.01.2026р. за вчинення одного і того ж самого діяння (невиконання рішення адміністративного суду) мінімальний розмір штрафу за ч.3 ст.3833 КАС України у редакції Закону України від 21.11.2024р. №4094-ІХ у 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (66.560,00грн. = 3.328,00грн. згідно з абз.4 ст.7 закону України від 03.12.2025р. №4695-ІХ "Про Державний бюджет України на 2026 рік" * 20) більш як 3,91 разів перевищує максимальний розмір штрафу за ст.382 Кримінального кодексу України (17.000,00грн. = 17,00грн. * 1000), що кваліфікується судом у якості невиправданого втручання у мирне володіння приватним майном керівником суб"єкта владних повноважень у розумінні ст.1 Першої протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, з урахуванням установлених обставин справи, обсягу досліджених доказів та зммісту згаданих вище норм матеріального і процесуального права, суд доходить висновку, що на даний час відсутні правові підстави для застосування до керівника суб"єкта владних повноважень - Військової частини НОМЕР_1 заходу процесуального примусу у вигляді штрафу згідно з ч.3 ст.3823 КАС України через відсутність у матеріалах справи достатнього обсягу доказів наявності вини керівника суб"єкта владних повноважень у невиконанні рішення суду, а також відсутності доказів невчинення керівником суб"єкта владних повноважень достатнього обсягу організаційно-правових заходів, спрямованих на створення умов для виконання судового акту.

Натомість, матеріалами справи підтверджено, що відповідачем здійснено нарахування належної позивачу суми додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, а також вжито реальних організаційних та фінансових заходів, спрямованих на забезпечення виконання судового рішення (а саме: фінансово-економічною службою військової частини були підготовлені відповідні розрахунки потреби у бюджетних коштах та неодноразово подано заявки на фінансування до забезпечувального органу за кодом економічної класифікації видатків 2800 «Інші поточні видатки», у яких враховано суму коштів, необхідних для виплати позивачу, що свідчить про вжиття відповідачем заходів для виконання рішення суду).

Водночас фактичне перерахування грошових коштів залежить від надходження відповідних бюджетних асигнувань від вищого органу фінансового забезпечення, на які Військова частина НОМЕР_1 не має безпосереднього впливу, оскільки не є розпорядником бюджетних коштів, не має самостійних рахунків та перебуває на фінансовому забезпеченні відповідного органу командування, а тому об`єктивна затримка у виплаті грошових коштів зумовлена відсутністю фінансування з державного бюджету, а не умисними або недобросовісними діями посадових осіб відповідача.

За таких умов, суд доходить до переконання про відсутність у справі доказів наявності вини керівника Військової частини НОМЕР_1 , доказів умисного ухилення цього суб"єкта права від виконання судового рішення чи доказів недобросовісної поведінки керівника суб"єкта владних повноважень.

Підтверджений матеріалами справи факт вчинення керівником суб"єкта владних повноважень дій, спрямованих на забезпечення виконання рішення суду виключає можливість застосування до штрафу у порядку ч.3 ст.3823 КАС України, у зв`язку з чим заява представника позивача про накладення штрафу підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4-12, 72-78, 90, 211, 241-243, 248, 255, 295, 370, 382, 3821-3823 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Заяву представника позивача від 10.03.2026р. про накладення штрафу - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що судове рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України, тобто негайно після підписання.

Суддя А.В. Сліденко