Справа № 140/580/25
Суддя: Стецик Назар Васильович
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року ЛуцькСправа № 140/580/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Стецика Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Любомльського районного суду Волинської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Любомльського районного суду Волинської області (далі також Відповідач 1), Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області (далі також Відповідач 2) про визнання протиправним та скасування наказу керівника апарату Любомльського районного суду Волинської області від 01.01.2025 №01-2/02-05 Про визначення державним службовцям суду стажу державної служби та встановлення надбавки за вислугу років в частині встановлення позивачу надбавки за вислугу років на державній службі у розмірі 30 відсотків посадового окладу, та зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області здійснити перерахунок та виплату позивачу надбавки за вислугу років державної служби з 01.01.2025, відповідно до частини 1 статті 52 Закону України Про державну службу, а саме: на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працює на посаді секретаря судового засідання Любомльського районного суду Волинської області та є державним службовцем.

Наказом Любомльського районного суду Волинської області від 11.07.2022 №20-2/02-05 їй було встановлено щомісячну надбавку за вислугу років при стажі державної служби 17 років у розмірі 50 відсотків посадового окладу.

Надалі наказом керівника апарату Любомльського районного суду Волинської області від 01.01.2025 №01-2/02-05 Про визначення державним службовцям суду стажу державної служби та встановлення надбавки за вислугу років позивачу встановлено надбавку за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу при стажі державної служби 19 років 5 місяців 21 день.

На думку позивача, прийняття зазначеного наказу призвело до зменшення розміру надбавки за вислугу років та порушення її права на належний рівень оплати праці державного службовця, гарантований статтями 50, 52 Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII. Позивач зазначає, що відповідно до частини першої статті 52 цього Закону надбавка за вислугу років встановлюється у розмірі 3 відсотків посадового окладу за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

При цьому позивач посилається також на положення статей 3, 19, 43 та 130 Конституції України, відповідно до яких держава зобов`язана забезпечувати права людини, органи державної влади мають діяти виключно на підставі та у спосіб, визначені законом, а кожен має право на належні умови праці та оплату праці не нижчу від визначеної законом.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що положення пункту 13 розділу Прикінцеві положення Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік від 19.11.2024 № 4059-IX, яким передбачено встановлення надбавки за вислугу років у розмірі 2 відсотків посадового окладу за кожний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу, суперечить положенням Закону України Про державну службу, який є спеціальним законом у сфері правового регулювання державної служби. На думку позивача, зменшення розміру надбавки фактично звужує зміст та обсяг існуючих прав державного службовця.

З огляду на викладене позивач просить суд визнати протиправним та скасувати оскаржуваний наказ в частині встановлення їй надбавки за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу та зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Волинській області здійснити перерахунок і виплату надбавки за вислугу років з 01.01.2025 відповідно до частини першої статті 52 Закону України Про державну службу.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 22.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву Любомльський районний суд Волинської області позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Відповідач 1 зазначає, що наказ керівника апарату Любомльського районного суду Волинської області від 01.01.2025 №01-2/02-05 Про визначення державним службовцям суду стажу державної служби та встановлення надбавки за вислугу років прийнято в межах повноважень керівника апарату суду, передбачених Законом України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII, а також Типовим положенням про апарат суду, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 08.02.2019 № 131.

Відповідач 1 вказує на те, що у 2025 році особливості оплати праці державних службовців визначено Законом України Про Державний бюджет України на 2025 рік від 19.11.2024 № 4059-IX, пунктом 13 розділу Прикінцеві положення якого встановлено, що надбавка за вислугу років на державній службі визначається у розмірі 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.

На думку Відповідача 1, оскаржуваний наказ прийнято саме на виконання вимог зазначеного Закону, а тому він є правомірним і підстави для його скасування відсутні.

У відзиві Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Волинській області також заперечило проти задоволення позову.

Відповідач 2 зазначає, що відповідно до статей 148, 151 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII Державна судова адміністрація України є головним розпорядником коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів, а її територіальні управління здійснюють функції розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня щодо місцевих судів.

Вказує, що фінансування судів та виплата заробітної плати працівникам апаратів судів здійснюється виключно в межах бюджетних призначень, визначених законом про Державний бюджет України, що узгоджується зі статтею 95 Конституції України та статтями 22, 23 Бюджетного кодексу України.

На думку Відповідача 2, у 2025 році розмір надбавки за вислугу років державним службовцям визначається положеннями пункту 13 розділу Прикінцеві положення Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік, а положення Закону України Про державну службу застосовуються лише в частині, що не суперечить цьому Закону.

З огляду на викладене Відповідач 2 вважає, що підстави для перерахунку та виплати позивачу надбавки за вислугу років у розмірі, передбаченому статтею 52 Закону України Про державну службу відсутні, а тому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 провадження в даній адміністративній справі зупинено до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №240/7215/24, а ухвалою цього суду від 16.03.2026 провадження в даній справі поновлено.

Перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 працює на посаді секретаря судового засідання Любомльського районного суду Волинської області та є державним службовцем.

Наказом Любомльського районного суду Волинської області від 11.07.2022 №20-02/02-05 Про встановлення надбавки за вислугу років ОСОБА_1 встановлено секретарю судового засідання Любомльського районного суду Волинської області Кузьміній А.В. з 09.07.2022 надбавку за вислугу років на державній службі в розмірі 50 відсотків посадового окладу як такій, стаж державної служби якої становить 17 повних років.

Наказом керівника апарату Любомльського районного суду Волинської області від 01.01.2025 №01-2/02-05 Про визначення державним службовцям суду стажу державної служби та встановлення надбавки за вислугу років позивачу встановлено з 01 січня по 31 грудня 2025 року включно надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 30 відсотків посадового окладу при стажі державної служби 19 років 5 місяців 21 день.

Не погодившись із вищезазначеним наказом, та зважаючи на те, що внаслідок його видання порушено право на належний рівень оплати праці державних службовців, гарантований статтями 50 та 52 Закону України Про державну службу, позивач звернулася до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус державного службовця та відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає Закон України Про державну службу від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 889-VIII державний службовець має право, зокрема, на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).

Згідно з частиною першою статті 46 Закону № 889-VIII стаж державної служби дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Частинами першою, другою статті 50 Закону № 889-VIII передбачено, що держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

Заробітна плата державного службовця складається з: посадового окладу; надбавки за вислугу років; надбавки за ранг державного службовця; премії (у разі встановлення).

Відповідно до частини першої статті 52 Закону № 889-VIII надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

Водночас суд враховує, що Законом України Про Державний бюджет України на 2025 рік від 19.11.2024 № 4059-IX (далі - Закон № 4059-IX) на 2025 рік зупинено дію частини першої статті 52 Закону № 889-VIII у частині встановлення надбавки за вислугу років на державній службі для державних службовців державних органів, оплата праці яких здійснюється на основі класифікації посад.

Так, пунктом 3 Прикінцевих положень Закону № 4059-IX зупинено на 2025 рік дію частини першої статті 52 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 2016 р., № 4, ст. 43; 2019 р., № 43, ст. 250) в частині встановлення надбавки за вислугу років на державній службі державним службовцям державних органів, які здійснюють оплату праці на основі класифікації посад.

При цьому, пунктом 11 Прикінцевих положень Закону № 4059-IX установлено, що у 2025 році оплата праці державних службовців здійснюється на основі класифікації посад, з урахуванням класифікації посад, проведеної у 2024 році, крім державних органів, зазначених у пунктах 16 та 17 цього розділу та частині сьомій статті 50 Закону України Про державну службу.

Також, як визначено пунктом 13 Прикінцевих положень Закону № 4059-IX, у 2025 році оплата праці державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з:

1) сталої заробітної плати - посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за ранг державного службовця, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, інших доплат, передбачених законами України;

2) варіативної заробітної плати - премій, компенсацій за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця та за вакантною посадою державної служби, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.

Грошова допомога, що виплачується державному службовцю під час надання щорічної основної відпустки, визначається у розмірі суми посадового окладу, надбавки за вислугу років та надбавки за ранг державного службовця станом на останній день місяця, що передує першому дню такої відпустки, незалежно від фактично відпрацьованого часу в місяці.

Норми Закону України Про державну службу щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Крім того, суд додатково зазначає, що Законом України Про внесення змін до деяких законів України щодо впровадження єдиних підходів в оплаті праці державних службовців на основі класифікації посад від 11.03.2025 № 4282-IX, який набрав чинності 01.04.2025, статтю 52 Закону № 889-VIII викладено у новій редакції, зокрема частину першу статті 52 сформульовано таким чином: Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотки посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.

У цій справі судом встановлено, що оскаржуваним наказом, прийнятим на виконання наведених положень Закону № 4059-IX, позивачу з 01.01.2025 на 2025 рік визначено виплату надбавки за вислугу років на державній службі у розмірі 30 % посадового окладу, виходячи зі стажу державної служби 19 років 5 місяців 21 день, тобто з розрахунку 2 % посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 % посадового окладу.

Набрання чинності Законом № 4059-IX (зокрема, пунктом 13 його розділу Прикінцеві положення) сприяло формуванню в позивачки враження, що з 01 січня 2025 року питання про визначення розміру надбавки за вислугу років державним службовцям по-різному врегульовано двома окремими законами, що нібито показує наявність колізії в національному законодавстві.

З цього приводу суд зауважує, що пізніше прийнятим Законом № 4059-IX визначено, що надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.

До того ж у цьому Законі визначено, що норми раніше прийнятого Закону № 889-VIII про умови та порядок оплати праці державних службовців застосовуються лише в тій частині, що не суперечить цьому Закону.

З наведеного логічно випливає, що норми Закону № 889-VIII щодо оплати праці державних службовців, які суперечать Закону про державний бюджет, не застосовуються, бо їхню дію зупинено на період чинності відповідних приписів Закону № 4059-IX.

Таке тлумачення дозволяє зробити висновок, що у спірних правовідносинах немає колізії, а відтак немає потреби у віднайденні механізму її подолання, оскільки є пряма норма Закону № 4059-IX, яка зупинила дію норми Закону № 889-VIII та чітко врегульовує особливості оплати праці певних категорій державних службовців, що виключає потребу у відшукуванні іншої норми права для регулювання цих відносин.

Щодо конкуренції правових норм, яка не пов`язана з колізією у законодавстві, то варто враховувати те, що частина перша статті 52 Закону № 889-VIII з 01 січня 2025 року з огляду на пряму вказівку в пункті 13 розділу Прикінцеві положення Закону № 4059-IX не застосовується на період чинності останнього. Тобто дія однієї конкуруючої норми фактично зупинена, а інша норма, запроваджена новішим законом, діє та регулює спірні відносини.

Тож визначення механізму обчислення надбавки за вислугу років та її граничного розміру з 01 січня 2025 року врегульоване винятково Законом № 4059-IX, а ситуації, за якої одні й ті ж правовідносини по-різному впорядковуються окремими нормами права, не спостерігається.

Регулювання спірних суспільних відносин є однозначним, передбачуваним і чітким, що забезпечує дотримання принципу правової визначеності в питанні нарахування та виплати державним службовцям надбавки за вислугу років.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2026 у справі № 240/7215/24, у якій зазначено, що нарахування та виплата державним службовцям надбавки за вислугу років у відповідному бюджетному періоді має здійснюватися з урахуванням спеціальних положень закону про Державний бюджет України на відповідний рік, якими тимчасово зупинено дію положень Закону України Про державну службу, а тому такі приписи підлягають застосуванню суб`єктами владних повноважень до моменту їх визнання неконституційними у встановленому законом порядку.

Суд зазначає, що предметом розгляду у цій справі є перевірка правомірності дій відповідачів як суб`єктів владних повноважень при застосуванні чинного законодавства. Натомість питання відповідності Конституції України положень закону про Державний бюджет України на відповідний рік не належить до повноважень адміністративних судів, оскільки вирішення питання про конституційність законів віднесено до виключної компетенції Конституційного Суду України. Відтак, адміністративний суд при вирішенні спору виходить із презумпції конституційності закону та застосовує чинні норми законодавства.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 43 Закону України Про державну службу ОСОБА_1 письмово повідомлено про зміну істотних умов державної служби з 01.01.2025. У свою чергу позивач у заяві від 09.12.2024 надала згоду на продовження проходження державної служби в умовах зміни оплати праці, передбачених пунктом 13 розділу Прикінцеві положення Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік, починаючи з 01.01.2025.

Таким чином, позивач була належним чином повідомлена про зміну істотних умов державної служби та, усвідомлюючи характер таких змін, добровільно погодилася на продовження проходження державної служби на запропонованих умовах, що також свідчить про відсутність порушення її прав відповідачами у спірних правовідносинах.

У згадуваній постанові від 19.02.2026 у справі № 240/7215/24 Велика Палата Верховного Суду в узагальнених висновках зазначила, що зміни щодо розміру надбавки за вислугу років на державній службі в сукупності зі збільшенням посадового окладу не є проявом очевидного свавілля та в кінцевому результаті не призвели до реального порушення будь-яких прав позивачки як державного службовця. Саме лише зменшення розміру надбавки за вислугу років на державній службі не спричинило звуження соціальних гарантій і зменшення загального розміру грошової винагороди, а є складовим елементом послідовного та виваженого підходу держави до поступового підвищення конкурентоспроможності заробітних плат на посадах державної служби.

Відтак, з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 19.02.2026 у справі № 240/7215/24, та чинності пункту 13 розділу Прикінцеві положення Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік, який не визнаний неконституційним у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку, що відповідачі діяли відповідно до вимог чинного законодавства, а тому підстав для задоволення позову немає.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 244, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач 1: Любомльський районний суд Волинської області (44301, Волинська область, Ковельський район, місто Любомль, вулиця Франка, будинок 1; ідентифікаційний код юридичної особи 02890529).

Відповідач 2: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Волинській області (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Сенаторки Левчанівської, будинок 1; ідентифікаційний код юридичної особи 26276277).

Суддя Н. В. Стецик