Справа № 641/10/26
Суддя: Ященко С. О.
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/641/1/2026 Справа № 641/10/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2026 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова в складі головуючого судді Ященко С.О., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу № 641/10/26

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30.12.2025 року засобами поштового зв`язку звернувся до Слобідського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить скасувати постанову № 2391 від 22.08.2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 19.01.2026 року поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з цим позовом. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

При вирішення питання про поновлення строку звернення до суду з позовом суд виходив з того, що ОСОБА_1 не був обізнаний про накладення на нього адміністративного стягнення, оскільки в період спливу строків на оскарження постанови у застосунку "Резерв+" його було повідомлено про відкриття іншої адміністративної справи за заявою від 26.08.2025 року, яку 27.08.2025 року було закрито постановою № 37718 та у застосунку з`явилось повідомлення "справу закрито, штраф сплачувати не потрібно".

ІНФОРМАЦІЯ_3 подано відзив на позов, з якого судом встановлено, що позивач був присутній при складанні відносно нього 20.08.2025 року протоколу, отримав його копію, у протоколі зазначено, що розгляд справи відбудеться 22.08.2025 року. Крім того, 22.08.2025 року позивач отримав копію оскаржуваної ним постанови, про що свідчить його особистий підпис. З огляду на викладене, перебіг десятиденного строку звернення до суду має обраховуватись саме з 22.08.2025 року.

Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 25.02.2026 на підставі ч. 4 ст. 123 КАС України позов залишено без руху з підстав недотримання позивачем строку звернення до суду та надано строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду протягом 5 днів з дня вручення копії ухвали заяви про поновлення строку звернення до суду, в якій необхідно вказати інші за їх наявності причини пропуску строку звернення до суду, ніж зазначені у клопотанні від 26.12.2025, та докази поважності причин його пропуску.

На виконання ухвали суду від 25.02.2026 року ОСОБА_1 подано заяву про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування заяви посилається на те, що постанову № 2391 від 22.08.2025 року він дійсно отримав у день її винесення. Водночас уже 27.08.2025 року в офіційному застосунку "Резерв+" відобразилась інформація про закриття адміністративної справи з посиланням "справу закрито, штраф сплачувати не потрібно". Як добросовісний громадянин він сприйняв це як підтвердження остаточного врегулювання питання та відсутності будь0яких фінансових та правових наслідків. Крім того, у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів були відсутні відомості про вчинення ним правопорушень. Про постанову №R37718 від 27.08.2025 року він дізнався у застосунку Резерв+, де було вказано, що це постанова про закриття справи за наявною постановою №2391/ГрБр, що знову ж таки ввело його в оману. Після 27.08.2025 року протягом понад 4х місяців жодних повідомлень про необхідність сплати штрафу, відкриття виконавчого провадження, необхідність сплати штрафу він не отримував. таким чином, у нього були всі підстави вважати, що справа завершена. Натомість, 16.12.2025 року державним виконавцем прийнято постанову про арешт коштів боржника в межах ВП № 79756591. Фактично реальне порушення його прав настало 16.12.2025 року з моменту застосування заходів примусового виконання та блокування його рахунків.

На підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України суд вирішує питання про залишення позовної заяви без розгляду у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Суд вважає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі Перетяка та Шереметьєв проти України від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі Мельник проти України від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 18.01.2023 по справі № 380/14985/21 зазначив, що «поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з позовом.

Зокрема, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущений; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування».

З матеріалів справи встановлено, що про наявність оспорюваної постанови № 2391 позивачу було відомо з моменту її прийняття 22.08.2025 року, оскільки 22.08.2025 року ОСОБА_1 отримав копію постанови, про що свідчить його підпис на звороті постанови. З огляду на викладене, посилання позивача в обґрунтування причин поважності пропуску строку звернення до суду на те, що він дізнався про порушення своїх прав тільки після блокування у грудні 2025 року його банківського рахунку є неспроможним. Крім того, строк оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення починає свій перебіг з моменту ухвалення такої постанови, тобто з 22.08.2025 року, а не з моменту коли особа дізналась про порушення своїх прав.

Щодо наявності у застосунку Резерв+ запису про скасування постанови та введення позивача таким чином в оману, то з наданої ОСОБА_1 роздруківки з застосунку Резерв+ встановлено, що постанова про закриття від 27.08.2025 року ухвалена в іншій справі №R37718. Причиною закриття справи була наявність постанови по тому самому факту порушення, зокрема, постанови № 2391/ГрБр від 22.08.2025 року. І саме у справі №R37718 міститься позначка "справу закрито, штраф сплачувати не потрібно".

З наданої ОСОБА_1 роздруківки з застосунку Резерв+ можна недвозначно зрозуміти про наявність іншої, ніж № 2391 від 22.08.2025 року постанови, а тому посилання ОСОБА_1 на те, що така інформація в офіційному застосунку ввела його в оману є безпідставними.

Помилка позивача у сприйнятті факту відсутності обов`язку щодо сплати штрафу за постановою № 2391 від 22.08.2025 року не може бути прийнята судом у якості обставини поважності причини пропуску строку на оскарження такої постанови.

Крім того, такі ж саме причини пропуску строку звернення до суду були наведені заявником і у клопотанні від 26.12.2025 року, інших обставин у заяві від 02.03.2026 року фактично не наведено.

Щодо питання поновлення строку звернення до суду у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, перебування міста під обстрілами, відсутність інтернету, то вказане питання було предметом дослідження Верховним Судом, зокрема у постановах від 04.04.2023 у справі № 140/1487/22, від 23.01.2023 у справі № 496/4633/18, від 23.12.2022 у справі № 760/5369/19, від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22, від 02.06.2022 у справі у №757/30991/18-а.

Зокрема, Верховний Суд зауважив, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

За усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною.

Вказані обставини могли утруднити дотримання строку звернення до суду, однак указані доводи не підтверджені достатніми та належними доказами, водночас, введення на території України воєнного стану не зупиняє перебіг процесуальних строків у судових справах.

З урахуванням викладеного, наведені позивачем причини пропуску строку на звернення до суду з цим позовом як у клопотанні від 26.12.2025 року, так і у заяві від 02.03.2026 року не можуть бути визнані судом поважними.

Згідно з приписами статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч.4 ст.123 КАС України).

Відповідно до п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи, що позов подано до суду з пропуском встановленого законом десятиденного строку, позивач не надав до суду доказів поважності причин його пропуску, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду на підставі ч. 4 ст. 123, п.8 ч.1 ст.240 КАС України.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 9, 45, 229, 240, 243, 247, 248, 257, 294, 295, 297 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 12.03.2026 року.

Суддя С. О. Ященко