Справа № 280/11211/25
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 березня 2026 року Справа № 280/11211/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Стрельнікової Н.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 застосовуючи показник середньої заробітної плати по Україні за 3 календарних роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 , починаючи з 19.06.2025 відповідно до вимог ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, за 3 календарних роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2022-2024 роки).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що починаючи з 29.04.2025 позивачу було призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058. Однак, відповідачем при розрахунку пенсії Позивача в 2025 році було неправомірно та безпідставно взято показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2014-2016 роки, хоча в 2025 році мав застосовуватись (враховуватись) показник середньої заробітної плати по Україні за 3 роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії, тобто 2022-2024 роки. 11.06.2025 позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Листом від 20.06.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовили позивачу із посиланням на те, що пенсія позивача розрахована вірно у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахування середньої заробітної плати з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою судді від 29.12.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 09.01.2026 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, повернуто позивачеві в частині позовних вимог за період з 29.04.2025 по 18.06.2025.

Ухвалою судді від 09.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що Досягнувши пенсійного віку відповідно до статті 26 Закону №1058 позивач 29.04.2025 звернувся з заявою за переведенням з пенсії за вислугу років на пенсію за віком. Переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком здійснено з 29.04.2025 відповідно до Закону №1058. Враховуючи вищевикладене, з 29.04.2025 позивача було переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком та перераховано відповідно до ст.ст. 40, 42, 45 Закону №1058. Відповідно ч. 2 ст. 42 Закону № 1058 для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії. На теперішній час пенсію розраховано згідно з наданими документами та у відповідності до вимог діючого законодавства. Таким чином, виходячи з норм чинного законодавства України та на підставі вищевикладеного, у відповідача відсутні правові підстави для застосування показника середньої заробітної плати по Україні за 2022-2024 роки при перерахунку пенсії за віком, оскільки показник середньої заробітної плати по Україні за 2022-2024 роки застосовуються лише при первинному призначенні пенсії у 2025 році. Також відповідач зазначає, що заяву про перерахунок пенсії розглянуто саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, а також прийнято рішення про перерахунок пенсії за віком саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, вважаю за необхідне залучити саме Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якості другого відповідача. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Щодо залучення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якості другого відповідача, суд зазначає наступне.

Пунктом 4.2 Порядку № 22-1, у редакції на час подання заяви про призначення пенсії, визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Таким чином, з 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

У зв`язку із чинністю вказаної норми Порядку № 22-1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області розглянуто заяву позивача та відмовлено в перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 3 календарних роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2022-2024 роки).

Суд зазначає, що спірним у вказаній справі є відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 3 календарних роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2022-2024 роки).

Враховуючи зміст позовних вимог, та положення норми статті 48 КАС України, суд не знаходить підстав для залучення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якості другого відповідача у справі, оскільки відповідачем у справі має бути особа, зобов`язана перед позивачем відповідними правовими підставами. В даному випадку позивач не заявляє вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, а суд не встановив обставин, які б свідчили, що за позовом має відповідати інша особа, ніж Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яким розглянуто заяву позивача та відмовлено в перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 3 календарних роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2022-2024 роки).

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

ОСОБА_1 , з 02.01.2020 перебував на обліку в органі Пенсійного фонду України у зв`язку з призначенням пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

З 14.01.2021 позивача переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII.

Досягнувши пенсійного віку відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV позивач 29.04.2025 звернувся з заявою за переведенням з пенсії за вислугу років на пенсію за віком.

Переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком здійснено з 29.04.2025 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

11.06.2025 позивачем подано заяву про призначення/перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 3 календарних роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2022-2024 роки).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 20.06.2025 позивача повідомлено, що підстави для застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2022-2024 роки при обчисленні його пенсії відсутні.

Вважаючи дії відповідача, щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 3 календарних роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2022-2024 роки), позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

За правилами частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV; тут та надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з приписами частини другої статті 40 Закону № 1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Отже, у випадку призначення пенсії на підставі Закону № 1058-IV, при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

З матеріалів справи вбачається, та не заперечується сторонами по справі, що ОСОБА_1 , з 02.01.2020 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

З 14.01.2021 позивача переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII.

Досягнувши пенсійного віку відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV позивач 29.04.2025 звернувся з заявою за переведенням з пенсії за вислугу років на пенсію за віком.

Переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком здійснено з 29.04.2025 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 з 02.01.2020 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, то відповідно до положень статті 45 Закону № 1058-ІV показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV, тобто на час первинного призначення пенсії по інвалідності (02.01.2020).

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 , як особа, якій у 2020 році вже було призначено пенсію по інвалідності в рамках Закону №1058-IV, не має права на повторне призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку із чим правові підстави для їх задоволення відсутні.

Щодо інших посилань учасників справи, суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно із пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами частини першої статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

На підставі системного аналізу положень законодавства України та доказів наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

З огляду на те, що позивачу відмовлено в задоволенні позову, підстави для вирішення питання розподілу судових витрат згідно із статтею 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова