Справа № 160/21060/25
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 березня 2026 рокуСправа № 160/21060/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши у письмовому провадженні заяву Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №160/21060/25.

Ухвалою суду від 25.07.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Позивачу встановлено десятиденний строк, з моменту отримання копії цієї ухвали, усунути недоліки позовної заяви, зокрема надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати підстави для поновлення строку, а також надати докази поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали суду від 25.07.2025 року від представника позивача було подано заява про поновлення процесуального строку, яка обґрунтована тим, що з оскаржуваним наказом позивача було ознайомлено лише 16.07.2025 року у фінансово-економічній службі військової частини НОМЕР_2 , під час оформлення переводу позивача на службу до військової частини НОМЕР_3 . Отже, позивач строк звернення до адміністративного суду пропустив з причин перебування в іншій військовій частині (за наказом командира) та хвороби, тобто від причин, що не залежали від позивача, а тому вважає за необхідне клопотатись про визнання причин поважними та про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду

Ухвалою суду від 04.08.2025 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду було задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Клопотання ОСОБА_1 про залучення до участі у справі Військової частини НОМЕР_4 та Військової частини НОМЕР_1 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору задоволено.

Залучено до участі у справі Військову частину НОМЕР_4 та Військову частину НОМЕР_1 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , третя особа: Військова частина НОМЕР_1 зі збільшеним розміром позовних вимог у справі №160/21060/25 прийнято до розгляду.

Залучено Військову частину НОМЕР_3 в якості співвідповідача у справі №160/21060/25.

Позовні вимоги прийнято до розгляду в наступній редакції:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 27.03.2025 року №241/нагд в частині здійснення відрахувань (утримань) з усіх видів грошового забезпечення ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 незаконно утримані на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 27.03.2025 року №241/нагд кошти грошового забезпечення ОСОБА_1 .

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_3 в частині здійснення відрахувань (утримань) з грошового забезпечення ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 на покриття переданих з військової частини НОМЕР_2 за актом приймання-передачі заборгованості з відшкодування державі збитків, завданих ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 у переданому розмірі 695 638,64 грн.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 незаконно утримані кошти грошового забезпечення ОСОБА_1 на покриття переданих з військової частини НОМЕР_2 за актом приймання-передачі заборгованості з відшкодування державі збитків, завданих ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 .

Залучено до участі у справі в якості третьої особи - Військову частину НОМЕР_1 .

Розгляд справи розпочато спочатку.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 року матеріали адміністративної справи №160/21060/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , третя особа: Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії передано на розгляд Луганського окружного адміністративного суду.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.11.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року в адміністративній справі №160/21060/25 скасовано, матеріали справи направлено до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 року прийнято справу №160/21060/25 до провадження та розпочато спочатку розгляд адміністративної справи №160/21060/25.

Цією ж ухвалою призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання.

Так, у справі містяться пояснення Військової частини НОМЕР_1 , в яких зазначено про пропуск позивачем строку звернення до суду. Зокрема представник наголошує, що позивач проходить військову службу, яка є різновидом публічної служби, до спірних відносин застосовується місячний строк звернення до адміністративного суду. Позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку. Позивачем додано до матеріалів справи скріншот з зарплатної картки відповідно до якої Позивач дізнався про суми, які підлягають виплаті, що в свою чергу і є моментом, коли він дізнався про можливе порушення його законних прав та інтересів. Крім того, представником позивача самостійно вказано у первісно поданій позовній заяві, що Починаючи з березня 2025 року з грошового забезпечення позивача були здійснені утримання (відрахування), про природу яких позивачу не було повідомлено, що примусило позивача звернутись до адвокатського об`єднання "ТСТ" для надання правничої допомоги з метою з`ясування природи зазначених відрахувань та повернення відрахувань, якщо виявиться їх неправомірність. Більш того, військовою частиною НОМЕР_4 надано відповідь від 12.06.2025 №1658 і військовою частиною НОМЕР_1 від 13.06.2025 №705/6-50 на адвокатський запит представника Позивача із зазначенням інформації, яка свідчить про утримання з позивача грошових коштів, а позов подано 21.07.2025, тобто з пропуском строку.

У проведених судом підготовчих засіданнях представник Військової частини НОМЕР_1 наголошував про пропущення позивачем строку звернення до суду та наявності підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Представник позивача проти таких доводів заперечував.

Розглянувши подану заяву, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши інші докази, які є у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Аналіз усіх вищевказаних норм КАС України дає підстави стверджувати про обов`язок суду з`ясувати в кожному випадку чи адміністративний позов подано у строк, установлений законом, а якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

За загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Суд зазначає, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Позивач обґрунтовує поважність пропуску строку на звернення до суду тим, що з оскаржуваним наказом його було ознайомлено лише 16.07.2025 року у фінансово-економічній службі військової частини НОМЕР_2 , під час оформлення переводу позивача на службу до військової частини НОМЕР_3 . Отже, позивач строк звернення до адміністративного суду пропустив з причин перебування в іншій військовій частині (за наказом командира) та хвороби, тобто від причин, що не залежали від позивача.

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них, визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, було введено воєнний стан. Строк дії Указу в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України та на даний час не скасований.

Суд зазначає, що сам факт введення воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Водночас суд враховує, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення, проходить військову службу та боронить Україну від збройної агресії з боку рф, що свідчить про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом його прав з поважних причин та є підставою для поновлення судом строків, встановлених частиною другою статті 122 КАС України.

Аналогічний підхід було застосовано Верховним Судом під час вирішення питання про поновлення процесуальних строків в ухвалах від 02 червня 2022 року у справі №757/30991/18-а, від 14 липня 2022 року у справі №380/10696/21, від 27 липня 2022 року у справі №380/13558/21, від 27 липня 2022 року у справі №380/12913/21, від 04 серпня 2022 року у справі №420/2429/20, від 12 серпня 2022 року у справі №400/3957/21 та від 21 вересня 2022 у справі №360/4969/21.

Також суд зазначає, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначений підхід неодноразово був застосований Верховним Судом, зокрема у постановах від 11 липня 2019 року у справі №182/634/17(6-а/0182/32/2018), від 07 лютого 2023 року у справі №340/56/22, від 19 жовтня 2023 року у справі №420/1011/20, від 15 листопада 2023 року у справі №380/6752/21, від 20 грудня 2023 року у справі №460/44271/22, від 21 грудня 2023 року у справі №520/1189/23, від 12 лютого 2024 року у справі №140/10393/23, від 12 лютого 2024 року у справі №140/23249/23, від 12 лютого 2024 року у справі №140/21477/23 та від 02 липня 2024 року у справі №440/2984/21.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією рф, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Представник третьої особи зазначає, що позивачем додано до матеріалів справи скріншот з зарплатної картки відповідно до якої позивач дізнався про суми, які підлягають виплаті, що в свою чергу і є моментом, коли він дізнався про можливе порушення його законних прав та інтересів.

Однак ключовим у даному випадку є аргумент про можливе порушення.

Натомість ані відповідачами, ані третьою особою не надано доказів, з яких можна встановити дату коли позивача було ознайомлено з матеріалами службового розслідування, з оскаржуваним наказом та ін.

У справі містяться відповіді на адвокатський запит, які датовані 12 червня 2025 та 13 червня 2025 року, але третьою особою не надано доказів коли саме адвокатом позивача були отримані запитувані документи.

Дану позовну заяву було сформовано в системі «Електронний Суд» 21.07.2025 року та 21.07.2025 року зареєстровано судом.

Суд вважає, що проміжок часу між отриманням адвокатом запитуваних документів та зверненням до суду є не значним.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, у постанові від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22.

Верховний Суд у постанові від 29 листопада 2024 року у справі №120/359/24 сформував наступний правовий висновок щодо застосування положень статей 122 та 123 КАС України у правовідносинах, пропуск процесуального строку у яких пов`язаний саме з призовом по мобілізації до Збройних Сил України для виконання конституційного обов`язку із захисту суверенітету і незалежності Держави Україна:

Проходження особою військової служби, призваною по мобілізації у Збройні Сили України, може бути підставою для поновлення строку звернення до суду з кількох причин, пов`язаних із особливим статусом військовослужбовців та характером їхньої служби:

Обмеження доступу до правової допомоги: під час служби військовослужбовці можуть перебувати у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, де відсутній доступ до адвокатів чи інших правових ресурсів, що обмежує можливість своєчасного звернення до суду.

Виконання обов`язків служби: військовослужбовці, особливо в умовах воєнного стану, часто перебувають у стані, коли фізично або психологічно неможливо займатися приватними справами, зокрема ініціювати судові спори.

Фактор часу: участь військовослужбовця у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях може унеможливити дотримання, визначеного процесуальним законом, строку для звернення до суду.

Повага до особливого статусу військовослужбовців: враховуючи виконання військовослужбовцями важливої функції із захисту держави, законодавство та судова практика мають враховувати обставини, пов`язані з проходженням військової служби, як вагому підставу для поновлення строку.

Обов`язок держави забезпечувати реалізацію принципу рівного доступу до правосуддя: проходження військової служби може суттєво ускладнити реалізацію особами цього права, а отже, з метою належного забезпечення зазначеного принципу, може визнаватися об`єктивною причиною пропуску процесуального строку.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom, заява № 4451/70, п. 36). Проте ці права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність вказаних прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria, заява № 36760/06, п. 230). Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Тож позиція ЄСПЛ свідчить, що основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що у рішенні від 27 червня 2000 року у справі «Ілхан проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично, не має абсолютного характеру і перевіряючи його виконання слід звернути увагу на обставини справи.

ЄСПЛ також у справі «Корня проти Республіки Молдова» (Cornea v. the Republic of Moldova, заява № 22735/07, п.п. 21-26; констатовано порушення пункту 1 статті 6 Конвенції) зазначив, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним й може підлягати в деяких випадках обмеженням. Суд повинен переконатись у тому, що застосовані заходи не обмежують та не знижують можливості доступу до суду таким чином, що порушується сам зміст цього права. Більше того, обмеження буде неспівмірним з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету та якщо не існує розумної співмірності між застосованими заходами і переслідуваною метою (рішення у справі «Уейт і Кеннеді проти Німеччини», заява № 26083/94, пункт 59). Право на доступ до суду буде порушеним, коли регулювання не переслідує більше мету правової безпеки і належного управління правосуддям, а являє собою бар`єр, який перешкоджає особі добитися розгляду по суті своєї справи компетентним судом (рішення у справі «Цалкізіс проти Греції» (Tsalkitzis v. Greece, заява № 11801/04, пункт 44).

Оскільки позивачем було пропущено строк звернення до суду з поважних причин, беручи до уваги, що суд, ухвалою від 04.08.2025 року заяву позивача про поновлення строку звернення до суду задовольнив та поновив строк звернення до суду з даною позовною заявою, відкрив провадження в адміністративній справі, заява Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 240, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду,- відмовити.

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Ухвала суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 256 та 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Повний текст ухвали складено та підписано 16.03.2026 року.

Суддя О.М. Неклеса