Справа № 160/3929/26
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

16 березня 2026 року Справа № 160/3929/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши в м.Дніпрі в порядку письмового провадження клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВНЕГАЗ ЗБУТ» про зупинення провадження в адміністративній справі №160/3929/26, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №160/3929/26 за позовною заявою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі Національна комісія) до Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВНЕГАЗ ЗБУТ» про стягнення штрафу та пені.

10 березня 2026 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано клопотання про зупинення провадження у справі, яке надійшло від відповідача в підсистемі «Електронний Суд». відповідач просить зупинити провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №320/57555/25.

12 березня 2026 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заперечення проти клопотання про зупинення провадження у справі, яке надійшло від позивача в підсистемі «Електронний Суд». Позивач зазначає, що відповідач просить зупинити провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 236 КАС України, проте, звертаємо особливу увагу суду, що відповідно до положень частини третьої статті 5 Закону № 1540-VIII, рішення Регулятора можуть бути оскаржені в судовому порядку, оскарження рішень Регулятора не зупиняє їх виконання. Як зазначалося вище, відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 КАС України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Відтак, предметом розгляду даної справи є стягнення штрафу у розмірі 168 300 грн накладеного Постановою № 1550, та нарахованої пені у розмірі 13 007,52 грн, а не надання правової оцінки правомірності прийняття Постанови № 1550. Отже, предмет судового розгляду у справі № 320/57555/25 відрізняється від предмету розгляду по справі № 160/3929/26.

Вирішуючи вказане клопотання, суд виходить з наступного.

В межах адміністративної справи №160/3929/26 позивач заявив вимоги про стягнення штрафу, накладеного постановою «Про накладення штрафу на ТОВ «РІВНЕГАЗ ЗБУТ» від 30.09.2025 року №1550.

Водночас, в межах адміністративної справи №320/57555/25 вже ТОВ «РІВНЕГАЗ ЗБУТ» оскаржує вищевказану постанову, яка фактично є підставою позову в адміністративній справі №160/3929/26.

Так, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року відкрито провадження в адміністративній справі №320/57555/25, в якій ТОВ «РІВНЕГАЗ ЗБУТ» просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про накладення штрафу на ТОВ «РІВНЕГАЗ ЗБУТ» порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу» від 30.09.2025 №1550;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про усунення порушення ТОВ «РІВНЕГАЗ ЗБУТ» від 30.09.2025 №162-р.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Таким чином, результат судового розгляду в адміністративній справі №160/3929/26 щодо стягнення штрафу згідно постанови залежить від результату розгляду адміністративної справи №320/57555/25 щодо правомірності цієї ж постанови.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку адміністративного судочинства адміністративної справи №320/57555/25.

Щодо доводів позивача суд зазначає наступне.

Під час розгляду аналогічного спору в межах адміністративної справи №300/933/20 вже сам позивач висував аргумент про необхідність зупинення провадження в спорі про стягнення штрафу до остаточного завершення розгляду спору про правомірність такого штрафу, однак відмінність полягала в тому, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у спорі про правомірність штрафу винесені не на користь Національної комісії. Тим не менш, Національна комісія вважала, що навіть попри набрання законної сили судовим рішенням про скасування штрафу спір про стягнення такого штрафу все ж має зв`язок зі спором про правомірність штрафу і просила зупинити провадження до завершення касаційного перегляду. Тобто, сама Національна комісія визнавала зв`язок цих спорів. В свою чергу у задоволенні клопотання відмовлено саме через те, що рішення суду вже набрало законної сили (а не через те, що зв`язок відсутній).

Вже Касаційний адміністративний суд у постанові від 23.02.2024 року вказував: враховуючи, що постанова Нацкомісії, яка покладена в основу заявленого позову у цій справі, скасована в судовому порядку і рішення суду щодо її скасування набрало законної сили, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо відсутності у відповідача обов`язку сплати суми штрафу та нарахованої пені, та ухвалили рішення про відмову в позові.

Тобто, підтримано позицію про похідне вирішення спору про стягнення штрафу відносно результатів спору про правомірність такого штрафу.

Окремо слід звернути увагу на те, що в межах адміністративної справи №300/933/20 провадження у справі в суді першої інстанції також зупинялося до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі (у спорі про правомірність штрафу).

У п. 29 постанови Касаційного адміністративного суду від 14.09.2023 року в адміністративній справі № 460/3141/20 зазначено аналогічний висновок: з урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову шляхом стягнення з відповідача заборгованості, оскільки постанови Нацкомісії, які покладені в основу заявленого позову у цій справі, скасовані в судовому порядку і рішення суду щодо їх скасування набрали законної сили.

Слід зауважити, що і в цій справі провадження у справі зупинялося в суді першої інстанції.

Безпосередня оцінка Верховного Суду необхідності зупинення провадження в таких справах наявна у п. 45 постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 09.03.2023 року в адміністративній справі №380/3481/20: оскільки справа №380/580/20 стосувалась правомірності постанови НКРЕКП від 06 грудня 2019 року № 2647, на підставі якої Регулятор у справі, що розглядається, звернувся до суду з позовом про примусове стягнення суми штрафу з відповідача, колегія суддів доходить висновку, що прийняття рішення у цій справі було об`єктивно можливе лише після прийняття рішення у справі № 380/580/20 та набрання ним законної сили.

Тобто, Верховний Суд вже оцінював аналогічні обставини і констатував, що спір про стягнення штрафу об`єктивно не можливо вирішити до завершення спору про правомірність постанови про накладення такого штрафу.

Доводи позивача про те, що оскарження рішення суду не зупиняє його виконання, є нерелевантними, оскільки у відповідній нормі йдеться про зміни в правовому становищі особи, яку притягнуто до відповідальності: вона не може просити суд зупинити дію такої постанови про накладення штрафу з огляду на його оскарження, її обов`язки не припиняються також і в зв`язку з самим фактом оскарження.

Водночас, це не змінює об`єктивної дійсності щодо предмету доказування у справі: в межах спору про стягнення штрафу суд не перевіряє правомірність постанови, яка в цей же час є окремим предметом оцінки іншого суду в іншій справі. З огляду на принцип диспозитивності суд саме об`єктивно позбавлений можливості в межах даної справи встановити та оцінити обставини правомірності прийняття відповідної постанови про штраф. В свою чергу така постанова є фактично головною підставою позову, яка наразі переглядається в іншій справі на предмет її правомірності.

Отже, наявні підстави для зупинення провадження у справі.

У зв`язку з перебування у відрядженні судді Боженко Н.В., ухвала постановлена в перший робочий день судді.

Керуючись статтями 236, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВНЕГАЗ ЗБУТ» про зупинення провадження в адміністративній справі №160/3929/26 задовольнити.

Зупинити провадження у справі №160/3929/26 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №320/57555/25.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко