Справа № 240/12513/24
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/12513/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Токарева Марія Сергіївна

Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б.

12 березня 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Сторчака В. Ю. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_1 ) в якому просив:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за жовтень 2022 року;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду визначену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі в бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) або забезпеченні здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території України, за жовтень 2022 року.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 07 травня 2022 року № 114 (по стройовій частині) ОСОБА_1 призначений на посаду командира 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 6 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.08.2022 №207 старший сержант ОСОБА_1 08.08.2022 прибув до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в смузі відповідальності Оперативного угруповання військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

Відповідно до витягу з наказу командира оперативно-тактичного угруповання " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (по стройовій частині) від 15.10.2022 №122 вважати такими, що прибули до складу сил та засобів, які залучаються та приймають безпосередню участь у бойових діях(забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних(бойових) дій (проведення заходів) у складі оперативно-тактичного угруповання " ІНФОРМАЦІЯ_2 " у Донецькій області, з метою виконання службових (бойових, спеціальних) завдань 13.10.2022 старшого сержанта ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 09.12.2022 позивач в період з 08.08.2022 по 16.09.2022, з 17.09.2022 по 05.10.2022, з 13.10.2022 по 14.11.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (селище Дружба Донецької області).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №4702 від 27.10.2022 на підставі рапорту підполковника ОСОБА_2 , командира 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , вхідних №9997/окп від 27.10.2022 призначено службове розслідування по факту невиконання наказу командира солдатом старшим сержантом ОСОБА_1 .

За таких обставин, позивача було позбавлено додаткової винагороди у зв`язку з невиконанням наказу командира.

Так, представник позивача з підстав неотримання позивачем додаткової винагороди за жовтень 2022 року звернувся із адвокатським запитом до військової частини НОМЕР_1 щодо надання інформації про причини невиплати додаткової винагороди.

У відповідь на адвокатський запит військова частина повідомила, що сержант ОСОБА_1 не отримав додаткову винагороду за жовтень 2022 року, так як його було позбавлено данї виплати у зв`язку за невиконанням бойового наказу згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №4702 від 27.10.2022.

Так, за результатами службового розслідування по факту не виконання наказу командира старшим сержантом ОСОБА_1 було видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2023 року №1693 «Про результати службового розслідування по факту не виконання наказу командира старшим сержантом ОСОБА_1 », згідно з яким, службовим розслідуванням встановлено, що 24 жовтня 2022 року, близько 10:10 старший сержант ОСОБА_1 , командир 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 6 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи в районі виконання завдань за призначенням на території Донецької області, в районі тимчасового зосередження 6 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону в АДРЕСА_1 , в умовах воєнного стану, відмовився виконувати бойовий наказ. Проте, 24 жовтня 2022 року близько 11:00, старший сержант ОСОБА_1 , усвідомивши можливі наслідки своїх дій, повідомив тимчасово виконуючого обов`язки командира 6 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , старшого лейтенанта ОСОБА_3 , що він готовий виконати бойовий наказ.

У подальшому, старший сержант ОСОБА_1 вибув до місця виконання поставлених завдань згідно бойового розпорядження командира НОМЕР_2 стрілецького батальйону № 41 від 09 жовтня 2022 року. Своїми діями, старший сержант ОСОБА_1 , військову дисципліну не порушив.

Вказані вище дії не призвели до порушення встановленого порядку несення військової служби, та не вплинули на забезпечення боєздатності та бойової готовності 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 . Відсутність у діях старшого сержанта ОСОБА_1 ознак правопорушення підтверджується фактами та обставинами, що були встановлені в ході проведення службового розслідування та зазначені в розділі 3 акту службового розслідування. Виходячи з матеріалів службового розслідування, вина старшого сержанта ОСОБА_1 відсутня.

Вважаючи свої права на отримання належного грошового забезпечення порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо обґрунтованості позовних вимог.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 статті 2 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII, дія якого, в силу приписів пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, поширюється в тому числі на військовослужбовців правоохоронних органів спеціального призначення, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

У частині другій статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (Постанова №168).

Відповідно до п. 1 Постанови №168 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 Постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування, застосовується з 24.02.2022.

Постанова №168 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачала, що у разі безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів військовослужбовцями права на отримання збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби військовослужбовці Збройних Сил передбачала отримання додаткової винагороду в розмірі 30 000,00 гривень.

Таким чином, сам факт виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби (несення військової служби), без виконання умов визначених Постановою №168, не покладає на відповідача обов`язок видавати наказ про нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн.

За таких обставин, документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях є достатньою підставою для нарахування такому військовослужбовцю додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн.

Так, механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (Порядок № 260).

Згідно з п. 2 вказаного Порядку, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до п. 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Так, на момент виникнення спірних правовідносин, було чинним рішення (окреме доручення) Міністра оборони України №23.06.2022 №912/з/29 п.п.9.7 пункту 9 якого передбачені підстави, наявність яких позбавляє права військовослужбовців на отримання додаткової винагороди передбаченої Постановою № 168 в розмірі 100 000 грн чи 30 000 грн.

Однією із таких підстав є відмова виконувати бойові накази (розпорядження), у зв`язку із чим військовослужбовцю не виплачується така винагорода за місяць в якому здійснено порушення.

Із матеріалів справи встановлено, що відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 09.12.2022 позивач в період з 08.08.2022 по 16.09.2022, з 17.09.2022 по 05.10.2022, з 13.10.2022 по 14.11.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (селище Дружба Донецької області).

Підставою видачі вказаної довідки є наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.08.2022 №207, наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.09.2022 №250, витяг з наказу командира оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по стройовій частині) від 23.09.2022 101, витяг з наказу командира оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по стройовій частині) від 07.10.2022 №114, витяг з наказу командира оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по стройовій частині) від 15.10.2022 №122, витяг з наказу командира оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по стройовій частині) від 18.11.2022 №156.

Отже, зважаючи на наявність наказу та довідки, суд дійшов висновку, що позивач брав безпосередню участь у бойових діях та відповідно має право на отримання збільшеної виплати додаткової винагороди до 100000 грн відповідно до Постанови №168.

Разом з тим, згідно наказу командира військової частини позивачу була призупинена виплата додаткової винагороди у зв`язку з проведенням службового розслідування по факту невиконання наказу командира.

З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, із матеріалів справи встановлено, що службове розслідування проводилось з приводу порушення військової дисципліни, про яке стало відомо з рапорту підполковника ОСОБА_2 , а саме: про невиконання наказу командира солдатом ОСОБА_1 . На підставі вказаного рапорту проведено службове розслідування за результатами, якого складено акт та на підставі акту винесено наказ від 01.05.2023 №1693 "Про результати службового розслідування по факту не виконання наказу командира старшим сержантом ОСОБА_1 ", згідно з яким, службовим розслідуванням встановлено, що 24 жовтня 2022 року близько 11:00, старший сержант ОСОБА_1 , усвідомивши можливі наслідки своїх дій, повідомив тимчасово виконуючого обов`язки командира 6 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , старшого лейтенанта ОСОБА_3 , що він готовий виконати бойовий наказ.

У подальшому, старший сержант ОСОБА_1 вибув до місця виконання поставлених завдань згідно бойового розпорядження командира НОМЕР_2 стрілецького батальйону № 41 від 09 жовтня 2022 року. Своїми діями, старший сержант ОСОБА_1 , військову дисципліну не порушив. Вказані вище дії не призвели до порушення встановленого порядку несення військової служби, та не вплинули на забезпечення боєздатності та бойової готовності 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Тобто, матеріалами службового розслідування встановлено, що вина позивача відсутня. Запропоновано командиру 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , встановленим порядком подати рапорт про виплату додаткової винагороди за жовтень 2022 року старшому сержанту ОСОБА_1 встановленої Постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року № 168.

При цьому, позивача не було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та не було усунуто від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування.

Також, у матеріалах службового розслідування, зазначено, що позивач відмовився виконувати наказ, але близько 11:00 24.10.2022 повідомив, що він готовий виконати бойовий наказ та вибув до місця виконання поставлених завдань.

Враховуючи викладене вище, за відсутності у діях позивача ознак правопорушення щодо невиконання наказу командира, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність протиправних дій військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за жовтень 2022 року та наявність підстав для зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі в бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) або забезпеченні здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території України, за жовтень 2022 року.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Сторчак В. Ю. Граб Л.С.