Справа № 420/33487/24
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2026-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

13 березня 2026 року

м. Київ

справа №420/33487/24

адміністративне провадження №К/990/242/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Кравчука В.М. та Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці

на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року

у справі №420/33487/24

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці

про визнання незаконним та скасування припису,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці, в якому просила:

- визнати незаконним та скасувати припис Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці від 09 жовтня 2024 року №ПС/ДН/32006/0019/П;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати та розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року, позов задоволено повністю.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби України з питань праці (далі - Держпраці, відповідач, скаржник) 02 січня 2026 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2026 року касаційну скаргу Держпраці залишено без руху на підставі статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з незазначенням підстав касаційного оскарження та встановлено десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для надання касаційної скарги у новій редакції із зазначенням підстав касаційного оскарження.

Копія ухвали надійшла в електронний кабінет Держпраці через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 15 січня 2026 року о 19:14.

У межах встановленого судом строку представник Держпраці направив касаційну скаргу у новій редакції із зазначенням підстав касаційного оскарження.

Таким чином, Держпраці усунуто недоліки касаційної скарги, що стали підставою для залишення її без руху.

Розглядаючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження у цій справі, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Підставами касаційного оскарження судового рішення, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо: відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що суди першої і апеляційної інстанцій ухвалили судові рішення з неправильним застосуванням положень статті 8, частини першої статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року №1906-IV (далі - Закон №1906-IV), пункту 2 частини п`ятої статті 50 Закону України «Про зайнятість населення» від 05 липня 2012 року №5067-VI (далі - Закон №5067-VI), частини другої статті 2 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), за відсутності висновку щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах.

Скаржник стверджує, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про незаконність припису, оскільки не надали належної правової оцінки факту допуску до роботи особи без укладення трудового договору. Мотивація базується на тому, що під час позапланового заходу було виявлено громадянку ОСОБА_2 , яка виконувала обов`язки продавця-консультанта та надала письмові пояснення про умови своєї праці, графік та розмір заробітної плати. На думку заявника, ці пояснення у сукупності з відсутністю прізвища особи у штатному розписі та наказах про прийняття на роботу є прямим доказом порушення пункту 2 частини п`ятої статті 50 Закону №5067-VI.

Іншим ключовим мотивом скарги є незгода з оцінкою суду щодо наказів про призупинення дії трудових договорів із низкою працівників. Скаржник наголошує, що суди безпідставно визнали законним неотримання працівниками заробітної плати, посилаючись лише на формальну наявність заяв про призупинення. Мотиви скарги вказують на те, що суди не перевірили фактичну можливість чи неможливість виконання роботи в умовах воєнного стану для кожного конкретного працівника, що призвело до порушення права на працю та соціальний захист, гарантованих статтею 43 Конституції України та статтею 2 КЗпП України.

Також скаржник мотивує необхідність скасування судових рішень тим, що суди попередніх інстанцій застосували надмірно формалізований підхід до процедурних аспектів перевірки (зокрема, щодо відсутності підпису одного з інспекторів у приписі). Заявник вважає, що такі незначні дефекти акта чи припису не можуть бути самостійною підставою для їх скасування, якщо встановлено фактичні порушення законодавства про працю, які загрожують суспільним інтересам та правам громадян на належні умови праці та пенсійне забезпечення.

Скаржник вказує на необхідність формування висновку Верховного Суду щодо питання застосування вищезазначених норм права, з огляду на відсутність такого висновку на момент подання касаційної скарги у подібних правовідносинах.

У касаційній скарзі Держпраці просить Верховний Суд скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, враховуючи доводи скаржника, зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, а також положення статті 129 Конституції України, якою передбачено право на касаційне оскарження судового рішення, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року, з метою з`ясування правильності застосування судами першої і апеляційної інстанцій положень статті 8, частини першої статті 9 Конституції України, статті 19 Закону №1906-IV, пункту 2 частини п`ятої статті 50 Закону №5067-VI, частини другої статті 2 КЗпП України, а також з метою формування відповідного правового висновку Верховним Судом.

Верховний Суд також зазначає, що перегляд оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку у цій справі може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Суд також звертає увагу на необхідності реєстрації учасників справи в ЄСІКС. Відповідно до частини шостої статті 18 КАС України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, подає процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», якщо інше не визначено цим Кодексом.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

З огляду на вищезазначені положення процесуального закону, запровадження на всій території України воєнного стану, а також з метою процесуальної економії, Суд рекомендує фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 зареєструвати електронний кабінет у підсистемі ЄСІКС «Електронний суд».

Інструкція користувача Електронного суду розміщується на веб-сторінці технічної підтримки користувачів ЄСІКС за веб-адресою https://wiki.court.gov.ua.

Керуючись статтями 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року у справі №420/33487/24 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці про визнання незаконним та скасування припису.

2. Витребувати з Одеського окружного адміністративного суду справу №420/33487/24.

3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

4. Встановити для учасників справи десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

5. Роз`яснити учасникам справи, що у разі невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 145 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя -доповідач Я.О. Берназюк

Судді В.М. Кравчук

В.М. Шарапа