Справа № 2а-4906/2006
Суддя: Соловей Г. В.
Дата ухвалення: 2026-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Гапонюк І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Фастів Київської області Звіт ГУ Пенсійного фонду України у м. Києві про виконання судового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

24.02.2026 року Головне управліня Пенсійного фонду України в м. Києві через систему «Електронний суд» надали ЗВІТ про виконання судового рішення в якій зазначили, що на адресу Головного управління Пенсійного фонду україни в м. Києві 02.10.2025 року надійшла ухвала Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.11.2025 року якою встановлено новий строк для подання звіту про виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2006 року у справі №2а-4906/2006 в частині виплати ОСОБА_1 заборгованості за перерахованою доплатою до пенсії.

В звіті зазначили, що в лютому 2024 року на виконання ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.02.2024 року у справі № 2а-4906/2006, ОСОБА_1 . Головним управлінням було перераховано підвищення, як учаснику бойових дій у розмірі 150 % мінімальної пенсії за віком та здійснено нарахування коштів виходячі із прожиткового мінімуму затверджено ЗУ «Про Державний бюджет на 219 рік; 2020; 2021; 2022; 2023; 2024 рік» в сумі 20527,50 грн.

У березні 2024 року Головним управлінням було перераховано підвищення, як учаснику бойових дій у розмірі 150% мінімальної пенсії за віком виходячи з прожиткового мінімуму затвердженого Законом України «Про державний бюджет на 2024 рік» та здійснено нарахування коштів за період з 01.03.2024 по 31.03.2024 в сумі 402,00 грн.

У лютому 2026 року Головним управлінням було перераховано підвищення, як учаснику бойових дій у розмірі 150% мінімальної пенсії за віком виходячі із прожиткового мінімуму затвердженого Законом України «Про Державний Бюджет на 2026 рік» та здійснено нарахування коштів за період з 01.01.2026 р. по 28.02.2026 в сумі 702,00 грн.

Виплату різниці пенсії на виконання вищевказаного рішення суду за період з 01.07.2019 року по 28.02.2026 буде проведено відповідно до Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою КМ України від 03.09.2014 № 440. Вважають судове рішення виконано в повному обсязі. Просять прийняти Звіт.

Згідно Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.03.2026 року справу передано для розгляду судді Соловей Г.В.

Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2026 року справу про прийняття Звіту Головного управління Пенсійного фонду України про виконання рішення прийнято до провадження та призначено до розгляду.

03.03.2026 через систему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшло заперечення проти судового звіту ГУ ПФУ в м. Києві. Просив відмовити у прийняті звіту та зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві подати новий звіт про повне та належне виконання Постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2006 року у справі № 2а-4906/2006 з письмовими доказами щодо такого повного виконання.

Дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними управлінських функцій.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Під час розгляду заяви судом встановлено, що постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2006 року, зокрема, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 перерахувати та виплатити до призначеної пенсії підвищення учасникам бойових дій на 150 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої на рівні прожиткового мінімуму, затвердженого Законом України «Про прожитковий мінімум» та законом України про державний бюджет на відповідний рік ОСОБА_1 з часу отримання права на перерахунок, як учаснику бойових дій:

- з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року виходячи з прожиткового мінімуму 216 грн 56 коп, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2000 рік» від 05.10.2000 року № 2025-ІІІ, у сумі 324 грн 84 коп, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.01.2001 року по 31.12.2001 року виходячи з прожиткового мінімуму 248 грн 77 коп, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2001 рік» від 22.03.2001 року № 2330-ІІІ, у сумі 373 грн 16 коп, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.01.2002 року по 31.12.2002 року виходячи з прожиткового мінімуму 268 грн, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2002 рік» від 15.11.01 року № 2780-ІІІ, у сумі 402 грн, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.01.2003 року по 31.12.2003 року виходячи з прожиткового мінімуму 268 грн, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2003 рік» від 15.11.02 року № 2760-ІІІ, у сумі 402 грн, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.01.2004 року по 30.04.2004 року виходячи з прожиткового мінімуму 268 грн, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2004 рік» від 11.05.04 року № 1704-ІV, у сумі 402 грн, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.05.2004 року по 31.12.2004 року виходячи з прожиткового мінімуму 284 грн 69 коп, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2004 рік» від 11.05.04 року № 1704-ІV, у сумі 427 грн 04 коп, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.01.2005 року по 31.12.2005 року виходячи з прожиткового мінімуму 332 грн, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2005 рік» від 23.12.04 року № 2285-ІV, у сумі 498 грн, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.01.2006 року по 31.03.2006 року виходячи з прожиткового мінімуму 350 грн, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2006 рік» від 20.12.05 року № 3235-ІV, у сумі 525 грн, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.04.2006 року по 30.09.2006 року виходячи з прожиткового мінімуму 359 грн, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2006 рік» від 20.12.05 року № 3235-ІV, у сумі 538 грн 50 коп, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.10.2006 року виходячи з прожиткового мінімуму 366 грн, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2006 рік» від 20.12.05 року № 3235-ІV, у сумі 549 грн, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 нараховувати та виплачувати у подальшому підвищення до пенсії виходячи із мінімальної пенсії за віком, розрахованої, виходячи з розміру поточного прожиткового мінімуму затвердженого Законами України та здійснювати перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії при збільшенні розміру прожиткового мінімуму, зокрема ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій на 150 відсотків мінімальної пенсії за віком та нараховувати у подальшому підвищення до пенсії виходячи із мінімальної пенсії за віком розрахованого з поточного прожиткового мінімуму, затвердженого Законами України.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 перерахувати та виплатити пенсію відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року, з часу виникнення права на перерахунок.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.02.2010 року по справі № 2а-4906/2006 замінено сторону виконавчого провадження щодо виконання даного рішення на Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві.

ОСОБА_1 звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 2а-4906/2006.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 2а-4906/2006 відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2023 року ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2023 року скасовано, та ухвалено постанову, якою заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 2а-4906/2006 задоволено частково. Зобов`язано ГУ ПФ України в м.Києві протягом тридцяти днів з дня отримання копії даної постанови подати до Фастівського міськрайонного суду Київської області звіт про виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2006 у справі № 2а-4906/2006.

11.03.2024 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшов звіт ГУ ПФ України в м.Києві про виконання судового рішення.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.03.2024 року клопотання ОСОБА_1 про встановлення нового звіту про повне належне виконання рішення суду від 23.11.2006 у справі № 2а-4906/2006, в порядку ст.382 КАС України задоволено частково. Прийнято звіт ГУ ПФ України в місті Києві про виконання рішення суду від 23.11.2006 у справі № 2а-4906/2006. В іншій частині заяви відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2024 року ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області суду від 27 березня 2024 року скасовано та прийнято нову постанову, якою в прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2006 року у справі №2а-4906/2006 відмовлено. Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в м.Києві новий строк для подання звіту про виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2006 року у справі №2а-4906/2006 в частині виплати ОСОБА_1 заборгованості за перерахованою доплатою до пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві протягом трьох місяців з дня отримання цієї постанови подати до Фастівського міськрайонного суду Київської області звіт про виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2006 року у справі №2а-4906/2006 разом із письмовими доказами на підтвердження повного виконання судового рішення.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 2-4 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Конституційний Суд України в Рішенні від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013, зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справа №140/279/21.

З матеріалів справи вбачається, що Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві у поданому до суду звіті від 24.02.2026 року зазначало, що рішення суду виконано, здійснено нарахування коштів та нараховані кошти виплачені.

Згідно ч.1 ст.382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно ч.2 статті 382-1 КАС України, Звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення має містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається звіт;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає звіт, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб);

4) номер справи, в межах якої ухвалено відповідне судове рішення;

5) відомості про виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, строк, порядок та спосіб його виконання;

6) у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про обставини, які ускладнюють виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, які заходи вжито та вживаються ним для їх усунення;

7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до звіту та підтверджують обставини, зазначені у ньому.

До звіту мають бути додані довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо звіт поданий представником і такі документи раніше не подавалися; докази направлення копій звіту та доданих до нього матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.

Разом з тим, з матеріалів поданого Звіту до суду вбачається, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві не дотриманні норми щодо відповідності Звіту передбаченим нормам ч. 2 ст. 382-2 КАС України.

Також, із наданих письмових матеріалів, суд вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві не повністю виконано постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2006 у справі № 2а-4906/2006, зокрема, не подано доказів виплати заборгованості за перерахованою доплатою до пенсії.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у пункті 33 рішення у справі «Бакалов проти України» (заява №14201/02) державні органи не можуть довільно посилатись на брак коштів як на виправдання невиконання рішення. Відомо, що затримка у виконанні судового рішення може за певних обставин бути виправдана, але не за рахунок звуження суті права, яке захищається статтею 6 Конвенції.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Зазначені норми означають, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.

Водночас суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 5 червня 2012 року № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Як зазначив Верховний Суд України в ухвалі від 04 жовтня 2022 року справа №200/3958/19-а, адміністративне провадження №Зі/9901/175/21, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 382-3 КАС України, за наслідками розгляду звіту про виконання судового рішення, суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

Таким чином, суд розглянувши наданий суб`єктом владних повноважень Звіт про виконання судового рішення вважає його таким, що не може бути прийнятим у зв`язку з недодержанням вимог ст.382-2 КАС України

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Частина 5 ст. 382-3 КАС України, передбачає, що за клопотанням суб`єкта владних повноважень суд, може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Суд враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та, який є відповідальним за діяльність державного органу, що він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про наявність вини, тобто умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях посадової особи суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення саме цієї посадової особи від виконання рішення суду. Зважаючи на приписи наведених положень процесуального закону, з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи, суд не вбачає наявності таких підстав.

Покладені судом зобов`язання на відповідача можуть бути виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, після надходження відповідних коштів з Державного бюджету України.

З огляду на вищезазначене, суд доходить висновку, що не виконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві в частині виплати заборгованості з пенсії за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Як було зазначено вище, накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Зважаючи на те, що відповідач вжив конкретних заходів, спрямованих на виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2006 у справі № 2а-4906/2006, суд доходить висновку про відсутність підстав для накладення на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві штрафу на цій стадії здійснення судового контролю.

З огляду на вищенаведене, суд вважає за необхідне встановити відповідачу новий строк для подання звіту про виконання рішення суду у справі №2а-4906/2006 в частині виплати ОСОБА_1 заборгованості за перерахованою доплатою до пенсії.

Щодо встановлення нового строку, протягом якого відповідач повинен подати суду звіт про повне виконання рішення, суд зазначає, що він має бути розумним, передбачати час, достатній, з урахуванням обставин справи, для виконання рішення суду, а також відповідати завданню адміністративного судочинства.

Беручи до уваги, що розмір заборгованості вже визначений відповідачем, але не здійснена лише її виплата, а також триваючу наразі в країні повномасштабну війну та продовження дії воєнного стану, що в певній мірі ускладнює виконання судового рішення, суд дійшов висновку про те, що 90-денний строк з дати прийняття цієї ухвали, є розумним та достатнім строком для виконання рішення суду в частині виплати позивачу заборгованості з пенсії.

Керуючись ст. 241, 243, 248, 382 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві новий строк для подання звіту про виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2006 року у справі №2а-4906/2006 в частині виплати ОСОБА_1 заборгованості за перерахованою доплатою до пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (, місцезнах.: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) надати звіт про виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2006 року в справі № 2а-4906/2006 із письмовими доказами на підтвердження повного виконання судового рішення, в трьох місячний строк з дня набрання ухвалою законної сили.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя Г.В. Соловей