Справа № 200/2741/25
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року справа №200/2741/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Геращенка І.В., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 р. у справі № 200/2741/25 (головуючий І інстанції Смагар С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ), в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби як військовослужбовцю, який звільнився з військової служби за станом здоров`я;

-зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби як військовослужбовцю, який звільнився з військової служби за станом здоров`я;

-зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2024 роки у розмірі місячного грошового забезпечення з включенням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, сплаченої позивачу згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 та з врахуванням раніше здійснених виплат;

-зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу за 2022-2024 роки індексації грошового забезпечення з включенням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, сплаченої позивачу згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 та з врахуванням раніше здійснених виплат;

-зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу за 2022-2024 роки одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з включенням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, сплаченої позивачу згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168, індексації грошового забезпечення, та з врахуванням раніше здійснених виплат.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року задоволено позовні вимоги, а саме суд:

Визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби як військовослужбовцю який звільнився з військової служби за станом здоров`я.

Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_3 ) одноразову грошову допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби як військовослужбовцю який звільнився з військової служби за станом здоров`я.

Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_3 ) матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2024 роки у розмірі місячного грошового забезпечення з включенням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, сплаченої згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 та з врахуванням раніше здійснених виплат.

Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_3 ) за 2022-2024 роки індексації грошового забезпечення з включенням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, сплаченої згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 та з врахуванням раніше здійснених виплат.

Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_3 ) за 2022-2024 роки одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з включенням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, сплаченої згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168, індексації грошового забезпечення, та з врахуванням раніше здійснених виплат.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що під час ухвалення судового рішення суд не застосував Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затверджено наказами Міністра оборони України від 15.10.2010 №595 та №550 від 24.10.2016, яка діяла на момент спірних правовідносин.

Військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період є окремим видом військової служби, що вказує на особливий порядок правового регулювання вказаного виду служби.

Скаржник наполягає, що саме абз. 7 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 20 грудня 1991 року № 2011-XII є спеціальною правовою нормою, що містить особливі умови виплати одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям, які проходили військову службу за призовом по мобілізації, а саме: особливий суб`єкт отримання допомоги - військовослужбовець, який був призваний на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією; обмежений період виплати одноразової грошової допомоги - виплата здійснюється за період проходження військової служби за призовом у зв`язку з мобілізацією; при виплаті такої допомоги не враховується період попередньої військової служби у мирний час, за винятком тих осіб, які при звільненні з військової служби у мирний час не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Відтак, саме положення абз. 7 ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-XI, як положення спеціальної правової норми, є застосовними до спірних правовідносин щодо наявності у позивача, як у військовослужбовця, який проходив військову службу за призовом, у зв`язку з мобілізацією, права на одноразову грошову допомогу, а не правові норми абз. 1 ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-XI, на які помилково посилається позивач.

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 50 від 19 лютого 2025 року, позивачу було нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні за 35 календарних місяців в розмірі 4 % місячного грошового забезпечення згідно постанови КМУ № 460, таким чином, Позивач не тільки не набув при звільненні права на виплату одноразової грошової допомоги передбаченої абз. 1 ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-XI з огляду на його виду військової служби, але і не міг його набути зважаючи абз. 7 ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-XI.

Тобто, у цьому випадку, має місце не факт не набуття позивачем права на отримання грошової допомоги, а відсутність такого права взагалі, а отже відсутні підстави, визначені в ст. 15 Закону №2011-XII, пункті 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393, а також пункті 2 Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року № 460.

Позивач був призваний на військову службу по мобілізації на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», відтак лише цей період в силу вищенаведених правових норм необхідно враховувати при обчисленні одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 15 Закону № 2011- XI.

Ураховуючи правове регулювання спірних правовідносин, при звільненні з військової служби, відповідно до абз. 7 ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-XI та Порядку № 460, позивач мав право на одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення, отриманого ним за кожний повний календарний місяць служби, але не менше, як 25 % місячного грошового забезпечення.

Також скаржник не погоджується з вимогами про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення з включенням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, сплаченої позивачу згідно постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення з включенням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, сплаченої позивачу згідно постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з включенням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, сплаченої позивачу згідно постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168, індексації грошового забезпечення, та з врахуванням раніше здійснених виплат.

Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану (розділ ХХХІV Наказу 260) та одноразова винагороди на період дії воєнного стану (розділ XXXVII Наказу 260) не входять до грошового забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, рядового, сержантського та старшинського складу.

Додаткова винагорода на період дії воєнного стану (виплату якої передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану») не має постійного характеру та не може вважатися щомісячним додатковим видом грошового забезпечення.

Враховуючи те, що додаткова винагорода, виплату якої передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» не має постійного характеру, не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення та не входять до грошового забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, рядового, сержантського та старшинського складу, така винагорода не повинна враховуватися при розрахунку матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації, одноразової грошової допомоги при звільнені, грошової компенсації за всі невикористані дні оплачуваних відпусток (щорічної основної та додаткової).

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

На підставі наказу № 335 від 09.11.2016 позивача було зараховано до військової служби.

На підставі наказу № 274 від 08.11.2021 позивача було звільнено з військової служби.

На підставі наказу № 55 від 24.02.2022 позивач був призваний на військову службу по мобілізації на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 Про загальну мобілізацію.

Відповідно до витягу із наказу № 50 від 19.02.2025 головного сержанта - ОСОБА_1 , колишнього командира бойової машини 1 розрахунку 1 реактивного артилерійського взводу реактивної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 , звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 09.02.2025 № 42-PC, у запас відповідно до підпункту б пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок військову службу (за станом здоров`я - за наявності інвалідності, якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу). Згідно з даним наказом позивачу було нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні за 35 календарних місяців в розмірі 4% місячного грошового забезпечення згідно постанови КМУ № 460.

03.03.2025 позивачем, подано через Міністерство оборони України до Військової частини НОМЕР_1 заяви щодо здійснення розрахунку при звільненні виплат передбачених Законодавством України. Відповідач відмовив у виплаті 50 відсотків місячного грошового забезпечення, згідно частини 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", що підтверджується листом від 14 квітня 2025 року № 749.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Основним Законом, що відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року (далі - Закон № 2011-ХІІ).

Зі змісту пункту 1 частини 1 статті 3 Закону № 2011-ХІІ вбачається, що дія цього Закону поширюється на: військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Відповідно до ч. 2, 3 Закону № 2011-ХІІ, дія цього Закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження.

Дія цього Закону не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу у Збройних Силах України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-XII, до складу грошового забезпечення входять, зокрема, одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абз. 1-2 ч. 4 ст. 9 Закону №2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 15 Закону № 2011-XI військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби, зокрема, за станом здоров`я.

При цьому, за частиною 2 статті 15 Закону № 2011-XI військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їх призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, крім тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України.

За положенням п.1 Розділу XXXII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби, військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період) здійснюється виплата одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

При цьому, за п. 4 Розділу XXXII Порядку № 260, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, при звільненні з військової служби виплачується одноразова грошова допомога в порядку та розмірах, визначених Порядком та умовами виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року № 460.

Пунктом 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» також передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, здійснюється відповідно до Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 р. № 460.

Отже, положеннями ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-XI, п. 4 Розділу XXXII Порядку № 260, та пункту 10 Постанови № 393 передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації здійснюється в порядку та розмірах відповідно до Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 р. № 460.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період (ч. 9 ст. 1 Закону № 2232-XII).

Частиною 6 ст. 2 Закону № 2232-XII передбачено види військової служби: базова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Отже, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період є окремим видом військової служби, що вказує на особливий порядок правового регулювання вказаного виду служби.

За матеріалами справи позивач проходив військову службу за мобілізацією.

У контексті спірних правовідносин саме ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-XI, є спеціальною правовою нормою, що містить особливі умови виплати одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям, які проходили військову службу за призовом по мобілізації, а саме:

- особливий суб`єкт отримання допомоги - військовослужбовець, який був призваний на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією;

- обмежений період виплати одноразової грошової допомоги - виплата здійснюється за період проходження військової служби за призовом у зв`язку з мобілізацією;

- при виплаті такої допомоги не враховується період попередньої військової служби у мирний час, за винятком тих осіб, які при звільненні з військової служби у мирний час не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Таким чином суд звертає увагу, що норми ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-XI, як положення спеціальної правової норми, є застосовними до спірних правовідносин щодо наявності у позивача, як у військовослужбовця, який проходив військову службу за призовом, у зв`язку з мобілізацією, права на одноразову грошову допомогу, а не правові норми абз. 1 ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-XI, на які помилково посилається позивач.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-XI, п. 4 Розділу XXXII Порядку № 260 та пункту 10 Постанови № 393 умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 р. № 460 затверджено Порядок та умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.

Правовими нормами п. 1 - 4 Порядку № 460 визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Розмір допомоги обчислюється з урахуванням пунктів 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (ЗП України, 1992 р., № 7, ст. 182).

Допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення (без урахування винагород), на яке має право військовослужбовець на день звільнення.

При цьому, положеннями Закону № 2011-XI не передбачено можливості набуття військовослужбовцем права на виплату декількох одноразових допомог при звільненні з різних підстав набуття права на них.

Матеріали справи свідчать, що на підставі наказу № 55 від 24.02.2022 позивач був призваний на військову службу по мобілізації на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 Про загальну мобілізацію.

Відповідно до витягу із наказу № 50 від 19.02.2025 позивача звільнено у запас відповідно до підпункту б пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок військову службу (за станом здоров`я - за наявності інвалідності, якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Відтак суд звертає увагу на те, що у силу вищенаведених правових норм, при обчисленні позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 15 Закону № 2011-XI, врахуванню підлягає саме період мобілізації.

Отже, у позивача, як військовослужбовця, що проходив військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, немає права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої абз. 1 п. 2 ст. 15 Закону № 2011- XI.

Враховуючи вищезазначене правове регулювання спірних правовідносин, колегія суддів дійшла до висновку, що позивач при звільненні з військової служби, як військовослужбовець, що проходив військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-XI та Порядку № 460, мав право на одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення, отриманого ним за кожний повний календарний місяць служби з урахуванням попередньої служби, але не менше, як 25 % місячного грошового забезпечення.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 21 серпня 2025 року у справі №160/32903/23.

Матеріали справи свідчать, що в наказі «Про особовий склад» зазначено, виплатити позивачеві допомогу при звільненні в розмірі 4% від місячного грошового забезпечення за 35 повних календарних місяців служби згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460.

Тобто з огляду на встановлені судом обставини у справі та норми права які регулюють спірні правовідносини, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні відповідачем порушено не було.

Посилання суду першої інстанції на правову позицію Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.11.2020 по справі №822/3008/17, колегія суддів вважає помилковим, оскільки обставини та підставі у вказаному рішенні є відмінними від спірних правовідносин . Так у цій справі спірним питання є розмір одноразової допомоги при звільненні військовослужбовця який був призваний на військову службу по мобілізації, що не було спірним у справі №822/3008/17.

Зазначене обумовлює скасування рішення суду у відповідній частині, в зв`язку з помилковим застосування судом норм матеріального права.

Щодо позовних вимог в частині перерахунку та виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2024 роки у розмірі місячного грошового забезпечення з включенням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, сплаченої позивачу згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 та з врахуванням раніше здійснених виплат, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями частини 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначено перелік складових грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За правилами частини 4 статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Частиною третьою статті 15 Закону № 2011-XII передбачено, що військовослужбовцям виплачуються, зокрема, грошова допомога на оздоровлення в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.

За змістом частини першої статті 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 704), окрім тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та розмірів надбавки за вислугу років також затверджено додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 3 Постанови № 704 виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу визначено здійснювати в порядку, що затверджується, зокрема, Міністерством оборони України.

Пунктами 1, 7 - 9 розділу XXIV Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Під час виплати зазначеної допомоги військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні, та тим, які на день підписання наказу про надання цієї допомоги звільнені від посад, усунені або відсторонені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання повноважень на посаді, до місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються оклад за військовим званням, посадовий оклад, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) з урахуванням зміни вислуги років і норм грошового забезпечення, які отримували військовослужбовці за останніми займаними посадами.

Випускникам військових навчальних закладів із числа осіб, які до зарахування до військового навчального закладу не мали військових звань, і військовослужбовців строкової військової служби в році закінчення військових навчальних закладів матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань надається у військових частинах, до яких вони направлені для подальшого проходження служби, після вступу до виконання обов`язків за посадами, на які вони призначені.

Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям, накази про звільнення яких підписано минулого року, але не виключеним зі списків військової частини, в поточному році не надається.

Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 168, у пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд у постановах від 08 серпня 2024 року у справі № 240/26703/23 та 10 квітня 2025 року у справі № 240/31708/23 вже висловив правову позицію щодо питання включення додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, до складу грошової допомоги для оздоровлення на відповідний рік, яка виплачується військовослужбовцю за правилами Порядку № 260.

Верховний Суд констатував, що делегуючи Кабінету Міністрів України право визначати розміри грошового забезпечення, а Міністру оборони України установлювати порядок його виплати, законодавець установив певну ієрархію щодо визначення переліку складових грошового забезпечення, що враховуються при обчисленні окремих видів одноразових виплат для військовослужбовців. Тому саме положення Порядку № 260 унормували приписи Закону № 2011-ХІІ, установивши пряму норму щодо виключення винагороди із категорії складових грошового забезпечення, з суми яких обчислюється розмір допомоги.

За такого правового регулювання Верховний Суд у постанові від 08 серпня 2024 року у справі №240/26703/23 дійшов висновку, що, обчислюючи розмір допомоги, без щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, відповідач діяв правомірно.

Указані висновки підтримані Верховним Судом у низці постанов, зокрема від 23 вересня 2024 року у справі № 240/32125/23, від 23 вересня 2024 року у справі № 240/33138/23, від 28 жовтня 2024 року у справі № 240/23483/23, від 07 листопада 2024 року у справах № 240/1597/24 та № 240/28177/23, від 20 грудня 2024 року у справі № 240/21650/23, від 16 січня 2025 року у справі № 240/31239/23 та від 10 квітня 2025 року у справі № 240/31708/23.

Аналогічний висновок щодо врахування винагороди згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 під час розрахунку матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань міститься в постанові Верховного Суду від 27 листопада 2025 року справа № 240/34321/23.

Враховуючи викладене, право позивача на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань відповідачем порушено не було.

Зазначене обумовлює невірне застосування судом норм права та скасування рішення суду і в цій частині.

Щодо зобов`язання відповідача, здійснити перерахунки та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з включенням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, сплаченої позивачу згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168, колегія суддів зазначає наступне.

Так, за своєю правовою природою додаткова винагорода, запроваджена Постановою №168, є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час дії воєнного стану.

Верховний Суд у постанові від 23 вересня 2024 року в справі №240/32125/23 дійшов висновку, що, обчислюючи розмір одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби без щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, відповідач діяв правомірно.

Відповідаючи на указане питання, Верховний Суд, посилаючись на відповідне правове регулювання, у постанові від 23 вересня 2024 року в справі №240/32125/23, з-поміж іншого, констатував, що за правилами пункту 6 розділу ХХІІІ Порядку №260 до розміру грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова допомога для оздоровлення, не включаються винагороди, незалежно від їхнього виду (щомісячні чи одноразові). Аналогічне виключення стосовно винагород міститься і в пункті 5 розділу ХХХІІ Порядку №260, яким визначено умови виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.

Такої ж позиції дотримувався Верховний Суд у постановах від 07 листопада 2024 року в справі №240/23909/23, від 23 квітня 2025 року в справі №580/769/23 та інших.

Таким чином, відповідно до вже сформованих Верховним Судом правових висновків, передбачена Постановою №168 додаткова винагорода не ураховується до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислюються розміри грошової допомоги при звільненні.

Враховуючи викладене, право позивача на отримання грошової допомоги при звільненні відповідачем порушено не було.

Зазначене обумовлює скасування рішення суду у відповідній частині, у зв`язку з невірним застосуванням судом норм права при вирішенні спору.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача, здійснити перерахунки та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з включенням до складу місячного грошового забезпечення індексації, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів зазначає, що за приписами законодавства індексація має спеціальний статус виплати у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною грошового забезпечення.

У постановах від 30.09.2019 у справі № 750/9785/16-а, від 09.06.2022 року у справі № 822/503/18 Верховний Суд дійшов висновку, що індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер.

Верховний Суд у постановах від 19 червня 2019 року (справа №825/1987/17), від 20 листопада 2019 року (справа №620/1892/19), від 05 лютого 2020 року (справа №825/565/17) зазначив, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення позивача для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.

Отже, одноразова грошова допомога при звільненні мала розраховуватися відповідачем з урахуванням індексації грошового забезпечення, установленої Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Таким чином, оскільки індексація входила до складу грошового забезпечення, підстави вважати такі виплати одноразовими видами грошового забезпечення відсутні.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача, здійснити перерахунок та виплату позивачу за 2022-2024 роки індексації грошового забезпечення з включенням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, сплаченої позивачу згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168, колегія суддів зазначає наступне.

При визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме Закон № 2011-ХІІ, відповідно до якого, щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовця, яка не має разового характеру, що відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17, постанові Верховного Суду від 26.01.2022 по справі № 520/8887/2020.

Крім цього, згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, від 7 серпня 2019 року у справі №825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі №620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Як зазначалось, за своєю правовою природою додаткова винагорода, запроваджена Постановою №168, є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час дії воєнного стану.

Враховуючи викладене, право позивача на отримання індексації відповідачем порушено не було.

Зазначене обумовлює скасування рішення суду у відповідній частині.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене та перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає такі суттєвими і складають підстави для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи та невірне застосування судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову, з вищевикладених мотивів, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені згідно статті 139 КАС України, а тому сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню, що стягується за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 р. у справі № 200/2741/25 задовольнити частково .

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 р. у справі № 200/2741/25 - скасувати.

Прийняти нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з включенням до складу місячного грошового забезпечення щомісячної індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_3 ) одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з включенням до складу місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, з врахуванням раніше здійснених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано 12 березня 2026 року

Суддя-доповідач : Е.Г. Казначеєв

Судді: І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко