Справа № 140/14047/25
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2026-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року ЛуцькСправа № 140/14047/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 про:

- визнання бездіяльності протиправною щодо ненарахування та невиплати щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 18.03.2021 та з 26.02.2022 по 31.03.2023 урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 (далі Постанова №704); зобов`язання здійснити нарахування та виплату щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 18.03.2021 та з 26.02.2022 по 31.03.2023 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, згідно додатків 1 і 14 до Постанови №704, з урахуванням виплачених сум та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004 (далі Порядок №44);

- визнання протиправною бездіяльності щодо неврахування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року згідно додатків 1 і 14 до Постанови №704, до складу грошового забезпечення при обрахунку грошової компенсації за невідбуті 42 доби додаткової оплачуваної відпустки за 2019-2021 роки, як учаснику бойових дій як учаснику бойових дій, згідно пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-ХІІ (далі Закон №3551-ХІІ), за 10 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 та 2021 роки, нараховані та виплачені згідно витягу з наказу №52 від 18.03.2021 (по стройовій частині); зобов`язання провести перерахунок та здійснити виплату грошової компенсації за невідбуті ним 42 доби додаткової оплачуваної відпустки за 2019-2021 роки, як учаснику бойових дій, згідно пункту 12 частини першої статті 12 Закону №3551-ХІІ, за 10 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 та 2021 роки, нараховані та виплачені йому згідно витягу з наказу №52 від 18.03.2021(по стройовій частині) з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вищевказаних виплат прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року згідно додатків 1 і 14 до Постанови №704, з урахуванням раніше виплачених сум та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44;

- визнання протиправною бездіяльності щодо неврахування до складу грошового забезпечення для обрахунку вищевказаних виплат прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, згідно додатків 1 і 14 до Постанови №704, при здійсненні обрахунку грошової компенсації за невідбуті ним 28 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2022-2023 роки, як особі з інвалідністю внаслідок війни, згідно пункту 17 частини першої статті 12 Закону №3551-ХІІ, та за 55 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 та 2023 роки, та під час нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 48 повних календарних місяців служби, відповідно до постанови КМУ від 17.09.2014 №460 «Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби» (далі Порядок №460), що нараховані та виплачені згідно витягу з наказу №94 від 31.03.2021 (по стройовій частині); зобов`язання провести перерахунок та здійснити виплату грошової компенсації за невідбуті ним 28 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2022-2023 роки, як особі з інвалідністю внаслідок війни , згідно пункту 17 частини першої статті 12 Закону №3551-ХІІ, та за 55 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 та 2023 роки, та під час нарахування та одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 48 повних календарних місяців служби, відповідно до Порядку №460, що нараховані та виплачені йому згідно витягу з наказу №94 від 31.03.2023 (по стройовій частині), з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вищевказаних виплат прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року та згідно додатків 1 і 14 до Постанови №704, з урахуванням раніше виплачених сум, та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 в період з 19.03.2018 по 18.03.2021 та з 26.02.2022 по 31.03.2023 проходив військову службу у відповідача. Позивач вважає, що під час проходження військової служби відповідачем з порушенням норм законодавства здійснювалось нарахування та виплата йому грошового забезпечення (постійних та одноразових видів), виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених із застосуванням розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018. Поряд з тим постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова №103), яким було внесено зміни до пункту 4 №704 в частині визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. Оскільки з 29.01.2020 діє редакція пункту 4 Постанови №704, яка діяла до зазначених змін, то розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт. Таким чином, Військова частина НОМЕР_1 у період з 19.03.2018 по 18.03.2021 та з 26.02.2022 по 31.03.2023 нараховувала та виплачувала йому грошове забезпечення в меншому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 поновлено строк звернення ОСОБА_1 до суду з позовом в частині позовних вимог; позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги заперечив, у задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що 21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №103, пунктом 6 якої внесено зміни і до Постанови №704 та пункт 4 у новій редакції при визначенні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу вказує на застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018. Підстави для застосування іншої розрахункової величини відсутні.

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 в період з 19.03.2018 по 18.03.2021 та з 26.02.2022 по 31.03.2023 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується записами у військовому квитку серії НОМЕР_2 (а.с. 34-35), витягом з послужного списку (а.с. 36), витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 26.02.2022 №39 (а.с. 46 зворот), від 19.03.2018 №61 (а.с. 47), від 18.03.2021 №52 (а.с. 51), від 31.03.2023 №94 (а.с. 52).

Листом від 14.11.2025 №2056, у відповідь на звернення щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 23.03.2023, Військова частина НОМЕР_1 повідомила, що грошове забезпечення за 2020-2023 роки розраховане, виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму, встановленого станом на 01.01.2018. Грошова допомога на оздоровлення за 2020-2023 роки розраховувалась, виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018. За 2020 рік 11172,15 грн, за 2021 рік 11172,15 грн, за 2022 рік 14036,10 грн, за 2023 рік 21898,50 грн. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік не виплачувалась, за 2021 рік виплачувалась в розмірі окладу за військове звання 670,00 грн, за 2022 рік в межах фінансування військової частини 6516,96 грн, за 2023 рік не виплачувалось (а.с. 45).

Як видно з карток особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за 2020-2023 (а.с. 47 зворот - 50), його посадовий оклад за займаною посадою «командир відділення» становив у період з січня 2020 року по березень 2021 року 3000,00 грн, у період з квітня 2022 року по березень 2023 2730,00 грн; оклад за військовим званням «молодший сержант» - 670,00 грн.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).

Згідно зі статтею 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (пункт 1).

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (пункт 2).

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (пункт 3).

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (пункт 4).

30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №704.

Пункт 4 Постанови №704, в редакції, чинній на день її прийняття, визначав, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови №704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №103 (набрала чинності 24.02.2018), якою внесено зміни до Постанови №704, зокрема, пункт 4 викладено в новій редакції, якою установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 (пункт 6 Постанови №103).

На момент набрання чинності Постановою №704 (01.03.2018) пункт 4 було викладено в редакції змін, викладених згідно з пунктом 6 Постанови №103.

Отже, станом на 01.03.2018 пункт 4 Постанови №704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.

Також пунктом 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України (далі Закон №1774-VIII) встановлена заборона використання мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення розміру посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Тобто, згідно із внесеними змінами розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням як складових грошового забезпечення став розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений на 01.01.2018, який був сталою незмінною величиною. При цьому мінімальна заробітна плата для розрахунків розмірів цих окладів не застосовувалася взагалі.

Необхідно зазначити, що пунктом 8 розділу Прикінцеві положення Закону України від 23.11.2018 №2629-VIII Про Державний бюджет України на 2019 рік було передбачено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 01 січня 2018 року.

Положення пункту 4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для обчислення розмірів окладів, розрахованих відповідно до цієї постанови, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 до 01.01.2020 - набрання чинності Законом України Про Державний бюджет України на 2020 рік, не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

Однак Закон України від 14.11.2019 №294-ІХ«Про Державний бюджет України на 2020 рік», Закон України від 15.12.2020 №1082-ХІ «Про Державний бюджет України на 2021 рік», Закон України від 02.12.2021 №1928-IX«Про Державний бюджет України на 2022 рік» та Закон України від 03.11.2022 №2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018, у 2020-2023 роках не містять.

Крім того, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103, яким були внесені зміни до пункту 4 Постанови №704. Тобто, з 29.01.2020 (з дати набрання законної сили судовим рішенням у справі №826/6453/18) діяв пункт 4 Постанови №704 щодо розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням в редакції, яка була чинна до набрання чинності Постановою №103.

Згідно з приписами частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 02.08.2022 у справі №440/6017/21 Верховний Суд виснував, що з 01.01.2020 положення пункту 4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік, у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів.

Верховний Суд у постанові від 19.10.2022 у справі №400/6214/21 за позовом військовослужбовця до військової частини у спорі щодо незастосування відповідачем при визначенні посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням відповідно до пункту 4 Постанови №704 розрахункової величини - розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (на 2020, 2021 рік) дійшов таких же висновків.

У цій справі судом встановлено, а відповідачем не спростовано, що у спірному періоді з 30.01.2020 по 18.03.2021 та з 26.02.2022 по 31.03.2023 ОСОБА_1 грошове забезпечення виплачувалося з урахуванням посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, які розраховані згідно з Постановою №704, виходячи з розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018 - 1762,00 грн.

Натомість статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2102,00 грн; статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2270,00 грн; статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня - 2481,00 грн; статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 01 січня прожитковий мінімум для працездатних осіб 2684,00 грн.

Пунктом 2 Постанови №704 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок №260), грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Порядку № 260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням.

За змістом пункту 1 розділу VІ Порядку № 260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу XVI Порядку № 260 командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби. Розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження військової служби.

Згідно з пунктами 1, 6 розділу XXIII Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення (пункт 1 розділу XXIV Порядку № 260).

Суд зазначає, що як основні, так і щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення, залежать від посадового окладу та окладу за військовим званням.

З огляду на наведені вище положення нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, правові висновки Верховного Суду (у подібних правовідносинах) суд у цій справі дійшов висновку, що при визначенні розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням відповідач у період з 30.01.2020 по 18.03.2021 та з 26.02.2022 по 31.03.2023 протиправно не враховував розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року як розрахункової величини, що призвело до виплати грошового забезпечення позивачу не в тому розмірі, який визначений чинним законодавством. Таким чином, підлягає перерахунку за період з 30.01.2020 по 18.03.2021 та з 26.02.2022 по 31.03.2023 все грошове забезпечення з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року виплати (тобто, на 01.01.2020, на 01.01.2021, на 01.01.2022, на 01.01.2023), як розрахункової величини посадового окладу та окладу за військовим званням.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання відповідача вчинити дії щодо проведення перерахунку та здійснення виплати грошової компенсації за невідбуті ним 42 доби додаткової оплачуваної відпустки за 2019-2021 роки, як учаснику бойових дій, згідно пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, за 10 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 та 2021 роки, нараховані та виплачені йому згідно витягу з наказу №52 від 18.03.2021(по стройовій частині), а також грошової компенсації за невідбуті ним 28 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2022-2023 роки, як особі з інвалідністю внаслідок війни , згідно пункту 17 частини першої статті 12 Закону №3551-ХІІ, та за 55 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 та 2023 роки, та під час нарахування та одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 48 повних календарних місяців служби, відповідно до Порядку №460, що нараховані та виплачені йому згідно витягу з наказу №94 від 31.03.2023 (по стройовій частині) з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вищевказаних виплат прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року згідно додатків 1 і 14 до Постанови №704, то суд зазначає таке.

Відповідно до абзацу 3 пункту 7 розділу І Порядку №260, військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку №260, у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Відповідно до пункту 5 розділу XXXI Порядку №260, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають право на щорічні додаткові відпустки відповідно до чинного законодавства України, виплачується компенсація за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, яка надається в повному обсязі або пропорційно часу, прослуженому в році звільнення.

Відповідно до пункту 6 розділу XXXI Порядку №260, розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.

Отже у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 17 частини першої статті 13 та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону №3551-ХІІ.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.03.2021 №52 наказано відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ виплатити грошову компенсацію за 5 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 рік та 5 діб за 2021 рік; виплатити грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій, яка надається відповідно до пункту 12частини першої статті 12 Закону №№3551-ХІІ за 2019-2021 рік 42 доби (а.с. 51).

Також, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.03.2023 №94 наказано відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ виплатити грошову компенсацію за 25 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік та 30 діб за 2023 рік; виплатити грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, як особі з інвалідністю внаслідок війни, яка надається відповідно до пункту 17 частини першої статті 13 Закону №№3551-ХІІ за 2022-2023 роки 28 діб (а.с. 52).

Пунктом 4 розділу XXXII Порядку №260 (у редакції, чинній на день звільнення позивача з військової служби) передбачено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, при звільненні з військової служби виплачується одноразова грошова допомога в порядку та розмірах, визначених Порядком №460.

Одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються, зокрема, звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою;

Відповідно до пунктів 1-4 Порядку №460, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Розмір допомоги обчислюється з урахуванням пунктів 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».

Допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення (без урахування винагород), на яке має право військовослужбовець на день звільнення.

З наведеного висновується, що розрахунок одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби військовослужбовців, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, здійснюється виходячи з місячного грошового забезпечення (без урахування винагород), на яке має право військовослужбовець на день його звільнення.

Як видно з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.03.2023 №94 наказано відповідно до Порядку №460виплатити одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за повних 48календарних місяців служби 42045,12 грн (а.с. 52).

Однак, нарахування позивачу компенсаційних виплат (невідбута додаткова відпустка за 2019-2021 роки як учаснику бойових дій та додаткова відпустка за 2022-2023 роки як особі з інвалідністю внаслідок війни, невикористана щорічна основна відпустка за 2020-2021 роки та за 2022-2023 роки, грошова допомога при звільнені) проведені відповідачем з урахуванням грошового забезпечення позивача у місяці видачі наказу та звільнення, тобто на березень 2021 року та березень 2023 року з урахуванням розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб станом на 01.01.2018, що не спростовано відповідачем.

Відповідно до пункту 2 Порядку №44 громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, виплачується грошова компенсація.

За приписами пунктів 4, 5 Порядку №44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

З урахуванням встановлених обставин, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 шляхом визнання бездіяльності протиправною щодо ненарахування та невиплати щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 18.03.2021 та з 26.02.2022 по 31.03.2023 урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року згідно додатків 1 і 14 до Постанови №704 та зобов`язання здійснити нарахування та виплату щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 18.03.2021 та з 26.02.2022 по 31.03.2023 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, згідно додатків 1 і 14 до Постанови №704, з урахуванням виплачених сум та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44; визнання протиправною бездіяльності щодо неврахування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року згідно додатків 1 і 14 до Постанови №704, до складу грошового забезпечення при обрахунку грошової компенсації за невідбуті 42 доби додаткової оплачуваної відпустки за 2019-2021 роки, як учаснику бойових дій як учаснику бойових дій, згідно пункту 12 частини першої статті 12 Закону №3551-ХІІ, за 10 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 та 2021 роки, нараховані та виплачені згідно витягу з наказу №52 від 18.03.2021 (по стройовій частині); зобов`язання провести перерахунок та здійснити виплату грошової компенсації за невідбуті ним 42 доби додаткової оплачуваної відпустки за 2019-2021 роки, як учаснику бойових дій, згідно пункту 12 частини першої статті 12 Закону №3551-ХІІ, за 10 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 та 2021 роки, нараховані та виплачені йому згідно витягу з наказу №52 від 18.03.2021(по стройовій частині) з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вищевказаних виплат прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року згідно додатків 1 і 14 до Постанови №704, з урахуванням раніше виплачених сум та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44; визнання протиправною бездіяльності щодо неврахування до складу грошового забезпечення для обрахунку вищевказаних виплат прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, згідно додатків 1 і 14 до Постанови №704, при здійсненні обрахунку грошової компенсації за невідбуті ним 28 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2022-2023 роки, як особі з інвалідністю внаслідок війни, згідно пункту 17 частини першої статті 12 Закону №3551-ХІІ, та за 55 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 та 2023 роки, та під час нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 48 повних календарних місяців служби, відповідно до Порядку №460, що нараховані та виплачені згідно витягу з наказу №94 від 31.03.2021 (по стройовій частині); зобов`язання провести перерахунок та здійснити виплату грошової компенсації за невідбуті ним 28 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2022-2023 роки, як особі з інвалідністю внаслідок війни , згідно пункту 17 частини першої статті 12 Закону №3551-ХІІ, та за 55 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 та 2023 роки, та під час нарахування та одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 48 повних календарних місяців служби, відповідно до Порядку №460, що нараховані та виплачені йому згідно витягу з наказу №94 від 31.03.2023 (по стройовій частині), з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вищевказаних виплат прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року та згідно додатків 1 і 14 до Постанови №704, з урахуванням раніше виплачених сум, та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44.

Керуючись статтями 243-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 18.03.2021 та з 26.02.2022 по 31.03.2023 урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 18.03.2021 та з 26.02.2022 по 31.03.2023 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023, згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, з урахуванням виплачених сум та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування ОСОБА_1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, до складу грошового забезпечення при обрахунку грошової компенсації за невідбуті 42 доби додаткової оплачуваної відпустки за 2019-2021 роки, як учаснику бойових дій як учаснику бойових дій, згідно пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-ХІІ, за 10 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 та 2021 роки, нараховані та виплачені згідно витягу з наказу №52 від 18.03.2021 (по стройовій частині).

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та здійснити виплату грошової компенсації за невідбуті ним 42 доби додаткової оплачуваної відпустки за 2019-2021 роки, як учаснику бойових дій, згідно пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-ХІІ, за 10 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 та 2021 роки, нараховані та виплачені йому згідно витягу з наказу №52 від 18.03.2021(по стройовій частині) з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вищевказаних виплат прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, з урахуванням раніше виплачених сум та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування ОСОБА_1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, до складу грошового забезпечення при здійсненні обрахунку грошової компенсації за невідбуті ним 28 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2022-2023 роки, як особі з інвалідністю внаслідок війни, згідно пункту 17 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-ХІІ, та за 55 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 та 2023 роки, та під час нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 48 повних календарних місяців служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 «Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби», що нараховані та виплачені згідно витягу з наказу №94 від 31.03.2021 (по стройовій частині).

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та здійснити виплату грошової компенсації за невідбуті ним 28 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2022-2023 роки, як особі з інвалідністю внаслідок війни , згідно пункту 17 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-ХІІ, та за 55 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 та 2023 роки, та під час нарахування та одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 48 повних календарних місяців служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 «Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби», що нараховані та виплачені йому згідно витягу з наказу №94 від 31.03.2023 (по стройовій частині), з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вищевказаних виплат прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 та згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, з урахуванням раніше виплачених сум, та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Суддя О. О. Андрусенко