Справа № 140/1533/26
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2026-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року ЛуцькСправа № 140/1533/26

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Скопалюк Г.Д.,

за участю представника позивача Ковальчук С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі Ковельський ВДВС) про зобов`язання зняти арешт з коштів, які перебувають на рахунку IBAN НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк» (код ЄДРПОУ ), призначеному для зарахування заробітної плати, що перебуває у власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який було накладено на підставі постанови про арешт коштів боржника від 09.06.2025, виконавче провадження №76887274.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на примусовому виконанні у Ковельському ВДВС перебуває виконавче провадження АСВП №76887274 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.12.2024 №Ф-15299-0320, виданої Головним управлінням ДПС у Волинській області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 61705,52 грн.

Позивач зазначає, що 22.01.2025 у зв`язку із надходженням виконавчого документа із заявою про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору. 09.06.2025 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та передано до в/ч НОМЕР_3 , де позивач проходить військову службу.

Відповідно до довідки в/ч НОМЕР_3 від 03.09.2025 №1610 у в/ч НОМЕР_3 знаходяться на виконанні постанови про звернення стягнення аліментів ВП 24808156 та боргу ВП 76887274 з ОСОБА_1 . Щомісяця з грошового забезпечення проводиться утримання боргу по аліментах у розмірі 50% грошового забезпечення згідно ВП 24808156. Утримання боргу по ВП 76887274 буде здійснено після погашення боргу по аліментах.

Позивач вважає, що накладенням арешту на грошові кошти, які містяться на рахунку для виплати заробітної плати ОСОБА_1 , державний виконавець порушив частину третю статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі -Закон №1404-VIII), яка передбачає, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі відрахування за кількома виконавчими документами.

Позивач звертався до відповідача із заявою про скасування арешту коштів, які складають його заробітну плату на його картковому рахунку, однак відповідач цього не зробив, аргументуючи тим, що державним виконавцем вчиняються всі дії з метою фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

ОСОБА_1 вважає, що своєю відмовою зняти арешт із банківської картки, на яку надходить заробітна плата позивачу, відповідач порушує його право на оплату праці та позбавляє засобів до існування.

На думку позивача, відповідач повинен був зняти накладений ним арешт на заробітну плату, оскільки він надав документи, які підтверджують надходження на його картковий рахунок виключно коштів із заробітної плати.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 24.02.2026 (а.с.21) прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами, визначеними Розділом 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позовну заяву представник Ковельського ВДВС проти позову заперечив та зазначив, що в ході проведення виконавчих дій було встановлено, що боржник отримує дохід у в/ч НОМЕР_3 , а тому в порядку статей 68, 69, 70 Закону №1404-VIII 09.06.2025 була скеровано постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та передано до в/ч НОМЕР_3 для виконання.

13.06.2025 до Відділу звернувся боржник із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій. За результатами розгляду заяви, 13.06.2025 держаним виконавцем було винесено постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій, а саме був визначений наступний поточний рахунок: НОМЕР_1 , відкритий у АБ «Укргазбанк», для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року. Дану постанову надіслано до АБ «Укргазбанк» для виконання. Після опрацювання даної постанови боржнику визначено даний рахунок для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, двох розмірів мінімальної заробітної плати, з якого ОСОБА_1 щомісячно знімає відповідні кошти.

У зв`язку із вище викладеним, даний рахунок, а саме НОМЕР_1 , відкритий у АБ «Укргазбанк», та на який здійснюється нарахування заробітної плати військовою частиною НОМЕР_3 , немає спеціального режиму використання і звернення стягнення на такі кошти не заборонено законом, а тому арешт, який накладено згідно постанови про арешт коштів боржника від 09.06.2025 у АСВП 76887274 по виконавчому провадженню на загальну суму 68126,08 грн, накладено в межах чинного законодавства.

Крім того слід зазначити, що на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження за АСВП №24808156 з примусового виконання виконавчого листа №2-146/11 від 24.02.2011 Ковельського міськрайонного суду Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів в розмірі по 300 грн щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи з 22.12.2010 і до досягнення дитиною повноліття.

В ході проведення виконавчих дій було встановлено, що боржник отримує дохід у в/ч НОМЕР_3 . В порядку статей 68, 69, 70 Закону №1404-VIII 22.07.2025 була скеровано постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та передано до в/ч НОМЕР_3 для виконання та стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 . На момент скерування даної постанови для проведення утримань аліментів, заборгованість по даному виконавчому провадженні з врахуванням боргу по аліментах, виконавчого збору, штрафу за несвоєчасну сплату аліментів, витрат виконавчого провадження становила 217877,52 грн.

За період з 22.07.2025 по сьогоднішній день борг по аліментах стягнуто із заробітної плати боржника в повному розмірі. Залишок не стягнутої суми з врахуванням виконавчого збору та штрафу за несвоєчасну сплату аліментів у виконавчому провадженні АСВП №24808156 становить 68797,30 грн. Оскільки наявна заборгованість на користь ОСОБА_2 та відповідно проводиться утримання із заробітної плати боржника в сумі 50% щомісячно, а тому відповідні утримання у АСВП 76887274 про стягнення заборгованості на користь Головного управління Державної податкової служби України не проводяться. Станом на сьогоднішній день залишок не стягнутої суми у АСВП №76887274, з врахуванням заборгованості на користь Головного управління ДПС України та виконавчого збору становить 58097,05 грн.

На думку представника відповідача, наведені позивачем в позовній заяві обставини та факти не можуть бути підставами для зняття арешту з коштів боржника, оскільки станом на 11.11.2025 по виконавчому провадженню АСВП №76887274 існує не погашена заборгованість, яка складає 58097,05 грн.

З наведених підстав просив у задоволенні позову відмовити (а.с.39-41).

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини.

На виконанні у Ковельського ВДВС перебуває виконавче провадження №76887274 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.12.2024 №Ф-15299-0320, виданої Головним управлінням ДПС у Волинській області, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 61705,52 грн; головним державним виконавцем Ковельського ВДВС Штик О.В. 22.01.2025 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №76887274 з приводу виконання даної вимоги (а.с.59 зворот).

09.06.2025 головним державним виконавцем Ковельського ВДВС у ВП №76887274 винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та /або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику (а.с.10зворот-11).

Того ж дня головним державним виконавцем Ковельського ВДВС винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №76887274 , якою звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у військовій частині НОМЕР_4 (а.с.9зворот-10).

Відповідно до пункту 2 цієї постанови визначено здійснювати відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 20% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 68126,08 грн (UАН), в тому числі виконавчий збір/основна винагорода приватного виконавця та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій.

21.07.2025 представник позивача адвокатка Ковальчук С.О. звернулася до відповідача з заявою про призупинення стягнення з рахунку IBAN НОМЕР_1 , на який здійснюється виплата заробітної плати (а.с.14).

Листом від 25.08.2025 Ковельський ВДВС повідомив представника позивача про те, що станом на 01.07.2025 кошти на депозитний рахунок Відділу не надходили. Державним виконавцем вчиняються всі дії з метою фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (а.с.14зворот-15).

Надаючи правову оцінку спірній постанові, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина перша статті 5 зазначеного Закону передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частиною першою, другою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктами 6, 7 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт майно, кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частинами першою та другою статті 48 Закону №1404-VIII визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до пункту 1 частини другої статті 8 Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

З наведених норм права видно, що у разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах.

За абз.1 п.8 розділу VIII «Інструкції з організації примусового виконання рішень» (затв. наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5), на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках і на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, або на електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця, а також вказуються реквізити рахунку/електронного гаманця, на якому знаходяться кошти/електронні гроші, що підлягають арешту, або ж зазначається, що арешт поширюється на кошти/електронні гроші на всіх рахунках/електронних гаманцях боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Статтею 56 Закону №1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення із урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Отже, державний виконавець вправі приймати постанову про арешт майна (коштів) боржника як під час відкриття виконавчого провадження, так і після їх виявлення - майна та/або рахунків. При цьому, арешт може бути накладений також і на рахунки, відкриті після прийняття постанови про накладення арешту.

У свою чергу, вичерпний перелік коштів, на які не може бути звернено стягнення, визначений у статті 73 Закону №1404-VIII, і заробітна плата до нього не включена.

Відповідно до статті 68 Закону №1404-VIII стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності або ж недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

При цьому, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Тобто, вищезазначена норма права визначає кошти, що складають заробітну плата як особливий об`єкт, на який може бути звернуте стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Водночас, стягнення на заробітну плату за іншими виконавчими документами без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника здійснюється на підставі письмової заяви стягувача або за виконавчим документом, сума стягнення за яким не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Згідно з частиною першою статті 69 Закону №1404-VIII підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи-підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Отже, законодавство фактично покладає зобов`язання з контролю за виконанням стягнення з доходів боржника як на підприємство, установу, організацію чи фізичну особу-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати, та зобов`язано направляти виконавцю щомісячні звіти про відрахування з таких доходів, так і на виконавця, який здійснює контроль шляхом отримання таких звітів та їх перевірки з точки зору правильності нарахувань та розміру стягнення. Саме такий звіт надає виконавцю можливість контролю за сумами заробітної плати, які нараховані боржнику за місцем отримання доходів та сумами стягнення, які здійснюються з цього доходу.

Разом із тим, розмір відрахувань, зокрема, із заробітної плати встановлений статтею 70 Закону №1404-VIII.

Відповідно до частини другої статті 70 Закону №1404-VIII із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків (ч.3 ст.70 Закону №1404-VIII).

Отже, Законом №1404-VIII визначено окремий порядок здійснення відрахувань із заробітної плати, встановлено відповідні заборони у відсотковому визначенні для таких стягнень.

При цьому встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань.

Таким чином, відрахування із заробітної плати боржника у межах цієї справи можуть складати не більше 20%, як то передбачено частиною другою статті 70 Закону №1404-VIII. У свою чергу, метою арешту коштів на рахунку боржника є забезпечення виконання виконавчого документа. Такий арешт, як правило, накладається у межах належної до стягнення суми та витрат виконавчого провадження.

Водночас суд при вирішенні справи враховує, що відповідно до статті 43 Основного Закону України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Положення частини першої статті 2, частини другої статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначають, що заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Зі змісту ч.1 ст.115, ч.5 ст.97 КЗпП України, ч.3 ст.15, ст.22 та ч.ч.1,6 ст.24 Закону України «Про оплату праці» випливає, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку, всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Як передбачено ч.ч.1,2 ст.128 КЗпП України, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати 20%, а у випадках, окремо передбачених законом, - 50% заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено 50% заробітку.

Аналогічні норми, як вже було зазначено вище, закріплені й у ст.70 Закону №1404-VIII.

Тому звернення стягнення на всю виплачену фізичній особі заробітну плату суперечить законодавчо встановленому порядку.

В свою чергу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 у справі №905/361/19 зазначила, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону №1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону №1404-VIII.

Відповідно до довідки АБ «Укргазбанк» на ім`я позивача було відкрито поточний рахунок з використанням електронного платіжного засобу в гривнях №4955.100101.980 IBAN НОМЕР_1 (а.с.16зворот).

В/ч НОМЕР_3 у своєму листі від 09.01.2026 №16А повідомила, що грошове забезпечення ОСОБА_1 зараховується на особовий рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АБ «Укргазбанк» (а.с.16).

Відповідно до банківської виписки АБ «Укргазбанк» за період з 01.07.2025 по 08.01.2026 на вказаний рахунок надходило грошове забезпечення військовослужбовця, а також проценти по договору №2022/І-С/ ОСОБА_1 (а.с.17).

Отже, на згаданий вище картковий рахунок здійснюється виплата позивачу заробітної плати. Водночас, на нього боржник вправі отримувати й інші виплати (про заборони чи наявності коштів із спеціальним режимом використання в довідці банком не вказано).

Разом з тим, за місцем служби позивача щомісяця здійснюється відрахування заробітної плати у межах ВП 224808156 та ВП №76887274, що підтверджується листом від 03.09.2025 №1610 (а.с.12).

Статтею 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.

Отже, арешт, накладений на рахунок боржника не унеможливлює отримання заробітної плати ним, за його бажанням, готівкою через касу роботодавця або поштовими переказами на вказаний ним рахунок (адресу).

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 01.09.2021 у справі №711/4732/16-ц.

Разом із тим, 11.04.2023 Верховною Радою України прийнято Закон України №3048-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану», який набрав чинності 06.05.2023.

Цим Законом п.10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» викладено у новій редакції, за якою тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX:

1) фізичні особи - боржники, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування такого арешту, за умови що такий поточний рахунок визначений для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому цим підпунктом. Звернення стягнення у межах зазначеної суми на такому рахунку не здійснюється.

Для визначення такого поточного рахунку у банку фізична особа - боржник звертається до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, який наклав арешт на кошти фізичної особи - боржника, із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій. Заява може бути подана в паперовій формі або в електронній формі з дотриманням вимог, встановлених Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг».

У заяві зазначаються номер поточного рахунку, який фізична особа (боржник) просить визначити для здійснення видаткових операцій, та найменування банку, в якому відкрито такий рахунок. Фізична особа - боржник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві інформації.

Державний, приватний виконавець протягом двох робочих днів з дня отримання відповідної заяви фізичної особи - боржника виносить постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій та невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після винесення постанови, в тому числі надає/надсилає відповідну постанову банку (обслуговуючому банку);

3) припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Викладене свідчить, що законодавець і на період воєнного стану фактично не припинив звернення стягнення на заробітну плату, одночасно забезпечивши її охорону від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника та його сім`ї, та можливість виконання рішення суду.

Тобто, законодавець дозволив боржникам - фізичним особам, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, користуватися сумою у розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати (з 01.01.2025 - 16000 грн), однак виключно за умови, що боржник звернеться до виконавця з відповідною заявою.

Як встановлено судом, відповідним правом позивач скористався та за результатами розгляду його заяви від 12.06.2025 (а.с.61) державним виконавцем було прийнято у межах виконавчого провадження №76887274 постанову від 13.06.2025, якою визначено для боржника - фізичної особи ОСОБА_1 поточний рахунок НОМЕР_1 (згаданий раніше), відкритий в АБ «Укргазбанк» для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року (а.с.62).

При цьому, будь-яких доказів неможливості щомісячного використання коштів в сумі 16000 грн з вказаного рахунку, а також того, що відповідна сума є меншою від розміру заробітної плати, яка після відрахування всіх обов`язкових платежів надходить на рахунок позивача, останнім ані до відповідача, ані до суду не надана.

Більше того, з банківської виписки АБ «Укргазбанк» за період з 01.07.2025 по 08.01.2025 слідує, що позивач щомісячно знімає кошти у касі банку (а.с.17).

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 59 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п.п.10, 15 ч.1 ст.34 цього Закону.

За правилами частини четвертої статті 59 Закону №1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або є його частини є, зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (п.1); надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника (п.2).

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, що прямо передбачено частиною п`ятою статті 59 Закону №1404-VIII.

За таких обставин, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів існування обставин, передбачених абзацом 2 частини другої статті 59 Закону №1404-VIII, з якими законодавець беззаперечно пов`язує виникнення у державного виконавця обов`язку із зняття арешту на майно (кошти), а також той факт, що на картку (рахунок) НОМЕР_1 може бути зарахована будь-яка виплата, тобто не лише заробітна плата, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки накладення арешту на кошти боржника в першу чергу обумовлено метою забезпечення виконання постанови суду про стягнення з останнього на користь держави грошових коштів ( в даному випадку заборгованості).

Посилання позивача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №905/361/19 (постанова від 19.05.2020) суд вважає помилковим, оскільки постанова у справі №905/361/19 стосувалася можливості накладення та зняття арешту з рахунку підприємства, з якого здійснюється виплата заробітної плати.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 , з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій