Справа № 597/1625/25
Суддя: Шевчук В. М.
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №597/1625/25
Провадження №2-а/597/7/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2026 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

у складі: судді Шевчук В.М.

за участі секретаря судового засідання Николайчук З.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики Тернопільської області справу за адміністративним позовом Дядик Ярослава Борисовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

У С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Дядик Ярослав Борисович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Заліщицького районного суду Тернопільської області з позовом про скасування постанови серії ЕГА №1911963 у справі про адміністративне правопорушення за ст.183 КУпАП від 07 листопада 2025 року, винесену поліцейським ВП №4 (м.Заліщики) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області Горбач В.Ю., якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 гривень, а також про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Окрім того, просив поновити строк оскарження, оскільки ОСОБА_1 його пропустив з поважних причин.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.11.2025 року поліцейський відділення поліції №4 Чортківського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області капрал поліції Горбач В.Ю. виніс постанову серія ЕГА №1911963 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень 00 копійок за ст.183 КУпАП за те, що 07.11.2025 року ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик працівників поліції, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП. Вважає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав: 1.Диспозиція ст.183 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань. Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб, як пожежна охорона, поліції, медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби. 2.Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 3. Звертає увагу суду, що дійсно 07.11.2025 року ОСОБА_1 звертався в поліцію та повідомив, що відносно нього певними особами (ким конкретно він не знає) вчиняються хуліганські дії, а саме: протягом дня йому на щитку електролічильника, який знаходиться в коридорі загального користування вимикали світло. ОСОБА_1 просив чергового, який приймав звернення вияснити хто вимикав йому світло та притягнути винних осіб до відповідальності. Однак, будь-яких допустимих доказів, які б вказували, що ОСОБА_1 здійснив неправдивий виклик поліції поліцейським не здобуто. Під час розгляду справи поліцейським, ОСОБА_1 повідомляв, що в той день йому дійсно протягом дня кілька разів вимикали світло на лічильнику, умислу у неправдивому виклику поліції у нього не було. Вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови поліцейський не дотримав приписів чинного законодавства, зокрема, щодо встановлення всіх обставин справи, у зв`язку з чим, оскаржена постанова підлягає скасуванню. Частиною 2 ст.286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). Беручи до уваги, що постанова не була вручена позивачу у день її винесення, а надіслана поштою то строк на оскарження Постанови пропущено з поважних підстав.

Головне управління Національної поліції в Тернопільській області у відзиві на позов (вх.№5466) просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , через його безпідставність. Зазначає, що з даним позовом ГУНП в Тернопільській області не погоджується з наступних підстав. Стосовно строку пред`явлення позову відповідно до ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Відповідно до вимог ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. Відповідно до ч.1 ст.123 КАСУ у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. Згідно ч.1, 2 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними. Оскаржувану постанову винесено 07.11.2025 року, а її копію, як випливає з позовної заяви, надіслано позивачу відповідно до пункту 2 засобами поштового зв`язку. Проте при перегляді фото «рекомендованого повідомлення» адресатом виступає «Заліщицький районний суд», а не Головне Управління Національної поліції в Тернопільській області, як посадова особа, яка виносила оскаржувану постанову. Звертає увагу суду на те, що при перегляді відео з нагрудного відеореєстратора (відеозапис під назвою «Паранюк 07.11.2025» з 00:10:00 по 00:10:15) позивач після винесення відносно нього поліцейським постанови відмовився на місці події її отримувати та зазначив, щоб відправили йому копію винесеної постанови засобами поштового зв`язку. Факт відмови позивача на місці події від отримання копії постанови не може вважатися поважною причиною пропуску строку на її оскарження та являється суто суб`єктивним фактором. Отже, з наведеного прослідковується, що вказана позивачем інформація про те, що йому не було відомо про винесення на нього адміністративної постанови поліцейським, не відповідає дійсності, висловлена з метою викривлення об`єктивних обставин справи на свою користь та уникнення адміністративної відповідальності. В свою чергу, позовна заява в суд подана 24.11.2025 року, згідно інформації з ЄСІТС, що із врахуванням дати винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення 07.11.2025 року є поданою з пропуском 10-ти денного строку, визначеного законодавством. Стосовно об`єктивних обставин справи зазначає, що 07.11.2025 року близько 01 год. 05 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , позивач здійснив завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, а саме: поліції, зателефонувавши на лінію «102», та повідомив про те, що потрібна допомога поліції по факту, що пропало світло у квартирі, чим порушив вимоги статті 183 КУпАП, внаслідок чого працівниками поліції було прийнято рішення на місці події. 07.11.2025 року поліцейським відділення поліції №4 (м.Заліщики) Чортківського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області капралом поліції Горбач Василем Юрійовичем було винесено відносно позивача ОСОБА_1 постанову серії ЕГА №1911963 від 07.11.2025 року та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень 00 копійок. А також звертає увагу суду, що позивач ОСОБА_1 неодноразово телефонуючи на лінію «102» повторно повідомляв своє звернення, чим перешкоджав роботі оператора екстреної лінії та порушив норми ст.183 КУпАП. Відповідно до відомостей, зазначених у системі «CallWay Contakt Centre», ОСОБА_1 , упродовж 07.11.2025 року здійснив п`ять викликів звернень на спецлінію «102». На відеозаписі під назвою «Паранюк 07.11.2025» 00:03:30 сек. та 00:04:47 сек. позивач ОСОБА_1 повідомляє працівникам поліції, що світло йому вимикає сусідка, яка проживає в його будинку поверхом вище. У той же час на відеозаписі під назвою «Паранюк 07.11.2025» з 00:07:15 по 00:09:00 чітко зображено, що на щитку присутня колодка, яку відчиняє ключем ОСОБА_1 , а також на даному відеозаписі з 00:08:30 по 00:08:40 позивач стверджує, що ключі до щитка окрім нього лише має сусід, котрий проживає поруч на одній площадці. Таким чином, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню.

Представник позивача Дядик Ярослав Борисович 16.12.2025 року подав відповідь на відзив, в якій вказав: що свої доводи відповідач жодним чином належними та допустимими доказами не довів, а лише зазначив, що позивач без поважних причин пропустив строк звернення до суду з даним позовом та здійснив завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, а саме: поліції, повідомивши про факт, якого насправді не було. На підтвердження вищезазначеного відповідач надав аудіо та відеозаписи. Щодо пропущення строку звернення до суду з позовом вважає за необхідне зазначити наступне: позивачем оскаржено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності протягом 10-ти днів з моменту її одержання. Відповідач належними та допустимими доказами не спростував того факту, що постанова була вручена чи одержана позивачем раніше ніж 13.11.2025 року. Окрім того, звертає увагу суду на те, що позивач відноситься до числа громадян, котрі мають право на одержання безоплатної правничої допомоги, надання якої йому було забезпечено лише 20.11.2025 року, що підтверджується дорученням Західного регіонального центру з надання БПД. Додані відповідачем аудіозаписи та відеозапис до відзиву жодним чином не спростовують доводів позивача. З аудіозапису вбачається, що дійсно ОСОБА_1 телефонував на лінію 102 та повідомив, що йому на його думку сусіда ОСОБА_3 виключає світло на щитку та просив працівників поліції притягнути винних осіб до відповідальності. А те, що працівники поліції не встановили та не намагались встановити осіб, які дійсно виключали світло позивачу не спростовує того факту, що такі дії не вчинялись. При розгляді справи відповідачем було порушено ст.279 КУпАП. З відеозапису, що долучений до відзиву на позов про розгляд справи відносно ОСОБА_1 вбачається, що поліцейський в порушення ст.279 КУпАП не роз`яснив ОСОБА_1 його права та обов`язки та не представився. Працівник поліції коли прибув на виклик, одразу почав складати постанову та навіть не опитав ОСОБА_4 на предмет того чи вона виключала світло ОСОБА_1 . Поліцейським у постанові зазначено, що 07.11.2025 року о 01 годині 05 хвилин ним встановлено, що позивач здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, хоча відео з нагрудної камери поліцейського починається 07.11.2025 року з 01 години 08 хвилин, коли поліцейські заходять в під`їзд багатоповерхового будинку. Тобто, поліцейським ще задовго до розгляду справи було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. З даного відео можна зробити висновки, що поліцейський фактично розгляд справи, як того вимагають норми КУпАП не проводив та формально і упереджено провів розгляд справи відносно ОСОБА_1 .

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Позивач ОСОБА_1 та його представник Дядик Ярослав Борисович у судове засідання не з`явилися, однак від представника позивача до суду надійшла заява, якою він просив справу розглянути за його відсутності та позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області у судове засідання не з`явився, однак представник відповідача у відзиві на позов просить справу розглянути за його відсутності.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 03.12.2025 року суддя Шевчук В.М. відкрила провадження у справі за адміністративним позовом та визначила проводити розгляд справи у порядку, визначеному параграфом другим КАС України з повідомленням (викликом) сторін.

Суд вважає, що справу слід розглянути за відсутності сторін за наявними матеріалами.

Судом на підставі ч.4 ст.229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення, винесеною поліцейським ВП №4 (м.Заліщики) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області капралом поліції Горбач Василем Юрійовичем, на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

У постанові ЕГА №1911963 по справі про адміністративне правопорушення від 07.11.2025 року зазначено, що 07.11.2025 року ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик працівників поліції і повідомив неправдиву інформацію, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП.

У позовній заяві представник позивача Дядик Ярослав Борисович зазначив, що позивач дійсно звертався 07.11.2025 року до ВП №4 (м.Заліщики) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області та повідомив, що відносно нього певними особами (ким конкретно він не знає) вчиняються хуліганські дії, а саме: протягом дня йому на щитку електролічильника, який знаходиться в коридорі загального користування, вимикали світло та просив чергового, який приймав звернення вияснити, хто вимикав йому світло та притягнути винних осіб до відповідальності.

Відповідач у відзиві на позов зазначив, що дії позивача спрямовані на зрив роботи поліції, оскільки позивач викликав поліцейського нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. Позивачем не надано жодних достатніх об`єктивних, належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених у позовній заяві, а також не надано доказів того, що даний виклик дійсно був правдивий.

Однак, додані до матеріалів справи аудіофайли, які були прослухані в судовому засіданні, не підтверджують вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

Натомість з наданого аудіозапису встановлено, що позивач в розмові з поліцейськими озвучив причину звернення з повідомленням у поліцію, а саме: через те, що відносно нього певними особами (ким конкретно він не знає) вчиняються хуліганські дії, а саме: протягом дня йому на щитку електролічильника, який знаходиться в коридорі загального користування вимикали світло. Також ОСОБА_1 заперечує вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП. Стверджує, що йому протягом дня кілька разів вимикали світло на лічильнику і умислу у неправдивому виклику поліції у нього не було.

Відповідно до статті 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Проте, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що уповноваженими посадовими особами перед винесенням відносно позивача постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності було перевірено та надано оцінку обставинам звернення позивача до ВП №4 (м.Заліщики) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області.

При цьому, на думку суду, навіть у випадку, коли особа звертається із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина також не може сама по собі бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності без з`ясування умислу на подання неправдивої інформації, оскільки у такому випадку має місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції.

Крім наведеного, згідно зі ст.7 Закону України Про Національну поліцію під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Відповідно до ст.18 Закону поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

У розумінні положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи правопорушника і в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення. При цьому ст.7 КУпАП визначає, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З відеозапису, що долучений до відзиву на позов про розгляд справи відносно ОСОБА_1 . вбачається, що працівник поліції коли прибув на виклик, одразу почав складати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Поліцейським у постанові зазначено, що 07.11.2025 року о 01 годині 05 хвилин позивач здійснив завідомо неправдивий виклик поліції. Однак з відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що 07.11.2025 року о 01 години 08 хвилин поліцейські тільки заходять в під`їзд багатоповерхового будинку, де проживає ОСОБА_1 . Тобто, поліцейським ще задовго до розгляду справи було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. З даного відео можна зробити висновки, що поліцейський фактично розгляд справи, як того вимагають норми КУпАП, не проводив та формально і упереджено провів розгляд справи відносно ОСОБА_1 .

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що в порушення вимог ст.279 КУпАП, ОСОБА_1 не було роз`яснено права, передбачені ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Відтак суд вважає, що за відсутності роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, є грубим порушенням права на захист особи у розумінні ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також ОСОБА_1 на відео заперечує вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

Зважаючи на те, що позивач у позовній заяві заперечив свою вину у вчиненні правопорушення, що не спростовано дослідженими у судовому засіданні доказами, наданими відповідачем, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, не доведена.

Жодних доказів на підтвердження наявності фактичних обставин, зазначених у постанові серії ЕГА №1911963 від 07.11.2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за порушення ст.183 КУпАП, суб`єктом владних повноважень, що виніс оскаржувану постанову представником Головного управління Національної поліції в Тернопільській області суду не надано.

V. Оцінка суду

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото -і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.ч.2-4 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Перелік справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, встановлено у ч.1 ст.222 КУпАП, відповідно до якої органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.183 КУпАП.

Згідно з ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Диспозиція ст.183 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення Статтею 183 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона правопорушення, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб. Дії правопорушника спрямовані на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як пожежна охорона, поліція, швидка медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає безпідставного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Відповідно до п.п.3, 5 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

У позовній заяві представник позивача Дядик Ярослав Борисович зазначив, що позивач дійсно звертався 07.11.2025 року до ВП №4 (м.Заліщики) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області, що йому на його думку сусіда ОСОБА_3 виключає світло на щитку та просив працівників поліції притягнути винних осіб до відповідальності. А те, що працівники поліції не встановили та не намагались встановити осіб, які дійсно виключали світло позивачу не спростовує того факту, що такі дії не вчинялись. При розгляді справи відповідачем було порушено ст.279 КУпАП. З відеозапису, що долучений до відзиву на позов про розгляд справи відносно ОСОБА_1 вбачається, що поліцейський в порушення ст.279 КУпАП не роз`яснив ОСОБА_1 його права та обов`язки та не представився. Працівник поліції коли прибув на виклик, одразу почав складати постанову та навіть не опитав ОСОБА_4 на предмет того чи вона виключала світло ОСОБА_1 . Поліцейським у постанові зазначено, що 07.11.2025 року о 01 годині 05 хвилин ним встановлено, що позивач здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, хоча відео з нагрудної камери поліцейського починається 07.11.2025 року з 01 години 08 хвилин, коли поліцейські заходять в під`їзд багатоповерхового будинку. Тобто, поліцейським ще задовго до розгляду справи було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідач у відзиві зазначив, що дії позивача спрямовані на зрив роботи поліції. Стверджує, що позивач викликає поліцейського нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в ньому немає ніякої необхідності. Позивачем не надано жодних достатніх об`єктивних, належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в позовній заяві, а також не надано доказів того, що даний виклик дійсно був правдивий. Крім того, факт вчинення спірного правопорушення підтверджується відео з боді-камери поліцейського.

Однак, доданий до матеріалів справи відеозапис, який був переглянутий в судовому засіданні, не підтверджує вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП. Натомість з наданого відеозапису встановлено, що позивач в розмові з поліцейськими озвучив причину звернення з повідомленням у поліцію. Також ОСОБА_1 на відео заперечує вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

Відповідно до статті 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Проте, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що уповноваженими посадовими особами перед винесенням відносно позивача постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності було перевірено та надано оцінку обставинам звернення позивача до відділу поліції №4 (м.Заліщики) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області.

При цьому, на думку суду, навіть у випадку, коли особа звертається із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина також не може сама по собі бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності без з`ясування умислу на подання неправдивої інформації, оскільки у такому випадку має місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції.

Зважаючи на те, що позивач у позовній заяві заперечив свою вину у вчиненні правопорушення, що не спростовано дослідженими у судовому засіданні доказами, наданими відповідачем, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, не доведена.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до вимог ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до правил ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Таким чином, на відповідача покладено обов`язок доказування правомірності складення оскаржуваної постанови.

Всупереч вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, факт порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, належних та допустимих доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суду не надано.

Суд звертає увагу на те, що сама по собі постанова у справі про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (постанова Верховного Суду від 14 травня 2020 року в справі № 240/12/17).

У відповідності до ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з частиною першої статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Ґаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії»).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1911963 від 07.11.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень, слід скасувати та закрити провадження у справі.

При цьому, суд вбачає правові підстави для задоволення клопотання представника позивача, заявленого у позовній заяві про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови серії ЕГА №1911963 від 07.11.2025 року, оскільки строк оскарження даної постанови встановлений, відповідно до ст.289 КУпАП - десять днів. Однак, згідно приписів КУпАП та КАС України, особі, якій не було вручено копії постанови одразу після її винесення, перебіг строку на оскарження такої постанови розпочинається з моменту отримання її копії. Копії оскаржуваної постанови позивач на місці її складення не отримував, про що свідчить у відповідній графі постанови не його підпис, а підпис поліцейського, який таку постанову склав. Про наявність оскаржуваної постанови позивач дізнався за допомогою поштового відправлення здійсненого ВП №4 (м.Заліщики) ЧРУП ГУНП в Тернопільській області. Відповідач належними та допустимими доказами не спростував того факту, що позивач пропустив строк на оскарження постанови, оскільки не зазначив дату отримання постанови позивачем. Після отримання листа із оскаржуваною постановою ОСОБА_1 звернувся за отриманням безоплатної правничої допомоги, про що свідчить доручення від 20.11.2025 року, видане адвокату Дядик Ярославу Борисовичу на представництво ОСОБА_1 . Отже, причини пропуску строку на звернення до суду є поважними.

VI.Щодо розподілу судових витрат

Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

На підставі наведеного та керуючись ст.7, ст.183, ст.ст.245, 251, 252, 258, 268, 279, 279, 280, 283, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.72-77,132, 139, 143, 229, 245, 246, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд,

У Х В А Л И В :

Поновити Дядик Ярославу Борисовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1911963 від 07.11.2025 року.

Адміністративний позов Дядик Ярослава Борисовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити повністю.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1911963 від 07.11.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень 00 копійок скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Судові витрати покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Повне судове рішення складено 12.03.2026 року.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, , місцезнаходження: м.Тернопіль вул.Валова 11.

Суддя В.М.ШЕВЧУК