Справа № 160/387/26
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2026 рокуСправа №160/387/26
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Приватного підприємства «МІШЕЛ» до Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
07.01.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства «МІШЕЛ» до Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, в якій позивач просять:
Ухвалою від 09.01.2026 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи в порядку ч.5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України. Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Водночас, відповідач стверджує, що відповідно до матеріалів генерального плану розвитку міста, затвердженого рішенням міської ради від 20.09.2017 № 82/24, вулиця Січеславська Набережна відноситься до категорії «магістральні вулиці загальноміського значення», тому, відповідно до вимог ч. 6 ст. 14 Закону України «Про архітектурну діяльність», головний архітектор міста, району погоджує містобудівне та архітектурне проєктне рішення об`єктів, розташованих в історичній частині міста, історичних ареалах, на магістралях та площах загальноміського значення, розташованих в історичній частині міста, історичних ареалах.
Крім того, за матеріалами історико-архітектурного опорного плану міста будівлю цирку по вул. Січеславська Набережна, 33 віднесено до категорії значних історичних будівель, які рекомендовані до взяття на державний облік як об`єкт культурної спадщини (об`єкти архітектури) національного значення. Будівля цирку є значним та містоутворюючим акцентом унікальної містобудівної ситуації передмостової транспортної розв`язки у районі Центрального мосту. Зміщення архітектурного акценту на новобудову з новими параметрами та відмінним об`ємно-просторовим рішенням буде мати негативний вплив на візуальне сприйняття існуючих об`єктів. За результатами розгляду містобудівного розрахунку нового будівництва ресторану по вул. Січеславська Набережна, 33-А у м. Дніпрі на засіданні архітектурно-містобудівної ради 30.04.2024 р. було вказано на необхідність розробки комплексного архітектурно-планувального та композиційного рішення забудови та благоустрою території в рамках кварталу в цілому та з урахуванням перспективної забудови прилеглих кварталів та передмостового вузла.
02.02.2026 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказав на необґрунтованість відзиву відповідача, оскільки зміст відзиву стосується виключно відносин сторін за договорами оренди земельних ділянок, повноважень відповідача на укладення таких договорів, свободи договору, підстав набуття права на землю із земель комунальної власності, що не стосується предмета спору: порушення відповідачем порядку надання містобудівних умов та обмежень, встановленого Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», а Виключний перелік, визначений ч.3 ст.29 цього Закону не включає договори оренди землі, які відповідач аналізує. Крім того, позивач зазначив, що згідно з Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчий комітет міської ради не наділений повноваженнями приймати рішення про згоду на нове будівництво.
Позивач наголошує, що, відповідно до Оспорюваного рішення про відмову у видачі містобудівних умов та обмежень, відзиву на позовну заяву, відповідач зазначив підставою відмови ненадання документів, які не входять до Вичерпного переліку документів, а саме:
рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради або Дніпровської міської ради про згоду орендодавця на нове будівництво,

документ, який свідчить про погодження головним архітектором міста архітектурного проектного рішення об`єктів, розташованих на магістралях загальноміського значення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

28.10.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок кадастрові номери 12 101 00000:03:341:0005, 12 101 00000:03:341:0006 для нового будівництва (вид будівництва): «Нове будівництво ресторану по вул. Січеславська Набережна, 33а у місті Дніпро».

До заяви було додано:

містобудівний розрахунок «Нове будівництво ресторану по вул. Січеславська набережна у м. Дніпро» 2025 р. у виконання архітектора Филимонова С.Л.,

договори оренди земельних ділянок від 06.08.2004 з додатковою угодою від 23.01.2020, від 11.10.2010 з додатковою угодою від 13.08.2021,

витяги з Державного земельного кадастру: НВ-925 вiд 24.10.2025 стосовно земельної дiлянки кадастровий номер 12 101 00000:03:341:0005, НВ-025 вiд 24.10.2025 стосовно земельної дiлянки кадастровий номер 12 101 00000:03:341:0006,

витяг з Державного реєстру речових прав iндексний номер 327058742 вiд 27.03.2023 року вiдносно нежитлової будiвлi - Розважальний комплекс «Бiлiй Рояль»,

витяги з Державного реєстру речових прав: iндексний номер витяry 447810031 вiд 15.10.2025 на земельну ділянку кадастровий номер :03:341:0005, iндексний номер витяry 447812005 вiд l5.10.2025 на земельну ділянку кадастровий номер :03:341:0006,

викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000.

Рішенням відповідача № 7/20-553 (А732327246) від 11.11.2025, реєстраційний номер в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва MU01:3299-0367-4910-4464 (далі- Оспорюване рішення) позивачу відмовлено у видачі містобудівних умов та обмежень, з підстави, передбаченої п.1 ч.4 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»: неподання документів, визначених частиною третьою ст. 29 цього Закону, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень.

Не погодившись з Оспорюваним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом, який визначає правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів є Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VІ (далі - Закон №3038-VІ).

Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону №3038-VІ, замовник будівництва (далі - замовник) - фізична чи юридична особа, яка має у власності чи користуванні одну чи декілька земельних ділянок або у власності чи управлінні будівлю/споруду і має намір щодо виконання підготовчих та/або будівельних робіт.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону №3038-VІ, об`єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури (крім трубопроводів внутрішньогосподарських меліоративних систем).

Відповідно до п. п. 8, 9 ч. 1 ст. 1 Закону №3038-VІ, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією;

план зонування території (зонінг) - документація, що є складовою комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади або генерального плану населеного пункту і визначає умови та обмеження використання території у межах визначених функціональних зон.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону №3038-VІ, суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 29 Закону №3038-VІ, основними складовими вихідних даних є:

1) містобудівні умови та обмеження;

2) технічні умови;

3) завдання на проектування;

фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону №3038-VІ в редакції, чинній на дату звернення позивача із заявою: 28.10.2025:

містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки), до якої додаються:

1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію - у разі, якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці - у разі, якщо право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації);

3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000;

інформацію про речове право на земельну ділянку, право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, відомості з Державного земельного кадастру уповноважені органи містобудування та архітектури отримують відповідно до частини восьмої статті 9 Закону України "Про адміністративні послуги»;

цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним;

витяг з містобудівного кадастру для формування містобудівних умов та обмежень до документів замовника додає служба містобудівного кадастру (у разі її утворення).

Абзац частини 3 статті 29 Закону №3038-VІ про додавання до заяви містобудівного розрахунку, який визначає інвестиційні наміри замовника, складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об`єкта будівництва, діяв до 01.01.2019, згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності" від 17.01.2017 № 1817-VIII, та втратив свою чинність на день подання позивачем заяви про видачу містобудівних умов та обмежень.

Частиною 4 ст. 29 Закону №3038-VІ визначено перелік підстав для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень.

Частина 5 ст. 29 Закону №3038-VІ містить вичерпний перелік умов, які містять містобудівні умови та обмеження.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частин 3 - 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи; судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч.4 ст. 9 Закону України "Про адміністративні послуги» від 06.09.2012 № 5203-VI (далі - Закон №5203-VI), суб`єкт надання адміністративної послуги не може вимагати від суб`єкта звернення документи або інформацію, що перебувають у володінні суб`єкта надання адміністративних послуг або у володінні державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ або організацій, що належать до сфери їх управління.

Згідно з ч.5 ст.9 Закону № 5203-V, суб`єкт надання адміністративної послуги отримує відповідні документи або інформацію без участі суб`єкта звернення на підставі поданих у заяві відомостей, у тому числі шляхом доступу до інформаційних систем або баз даних інших суб`єктів надання адміністративних послуг, підприємств, установ або організацій, що належать до сфери їх управління, або через систему електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів.

Підпунктами 9, 13 пункту 15 Порядку ведення Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.2021 №681, встановлено, що функціональними можливостями електронної системи забезпечується:

сумісність та електронна інформаційна взаємодія у режимі реального часу з електронними інформаційними системами, що становлять інформаційні ресурси держави та органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів надання вихідних даних з метою та під час надання/отримання адміністративних послуг та інших послуг у сфері будівництва, визначених цим Порядком, здійснення заходів щодо архітектурно-будівельного контролю та нагляду;

проведення автоматичного аналізу поданих/внесених даних щодо їх повноти, відповідності формату, логічності та достовірності поданих електронних документів для отримання адміністративних послуг та інших послуг у сфері будівництва та відомостей, які вносяться до Реєстру будівельної діяльності електронної системи, у тому числі з урахуванням критеріїв рівня ризику.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Оцінюючи усі докази по справі у їх сукупності, суд доходить наступних висновків.

Враховуючи чинне законодавство України, а також обставини справи, підтверджені належними письмовими доказами позивача, суд встановив, що належним виконанням позивачем вимог ч.3 ст.29 Закону №3038-VІ в редакції, чинній на дату звернення позивача із заявою: 28.10.2025, є надання відповідачу викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000, оскільки речові права користування земельними ділянками з кадастровими номерами :03:341:0005, :03:341:0006, право власності на Розважальний комплекс, розташований на цих земельних ділянках, зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно, відповідач зобов`язаний отримати з цього Реєстру інформацію про речові права позивача, з Державного земельного кадастру - відомості про орендовані позивачем земельні ділянки.

Матеріали справи свідчать, що позивач надав відповідачу викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000, чим доведено протиправність Оспорюваного рішення, обґрунтованого невиконанням позивачем вимог ч.3 ст.29 Закону №3038-VІ.

Крім того, Позивач в обґрунтування позовних вимог надав суду Рішення в адміністративній справі №160/18832/24, яким встановлено обставини, що не доказуються повторно на підставі ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме обставини:

надання в оренду позивачу земельних ділянок комунальної власності за договорами оренди, укладеними позивачем з міською радою:

договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :03:341:0005 від 08.06.2004, з урахуванням додаткової угоди про поновлення договору: категорія землі - землі житлової та громадської забудови, цільове призначення земельної ділянки - код КВЦПЗ 03.10 (для будівництва і обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку); функціональне використання (вид використання) - по фактичному розміщенню розважального комплексу «Білий Рояль»;

договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :03:341:0006 від 11.10.2010), з урахуванням додаткової угоди (додаткова угода від 13.08.2021 про поновлення договору): категорія землі - землі житлової та громадської забудови, цільове призначення земельної ділянки - код КВЦПЗ 03.10; функціональне використання (вид використання): по фактичному розміщенню об`єкта комерційного призначення та для здійснення благоустрою;

відведення земельних ділянок за проектами землеустрою у 2004, 2010 роках за місцем розташування розважального комплексу «Білий Рояль», який як існуюча забудова відображений у Плані зонування території м. Дніпро, затвердженому рішенням міської ради №54/66 від 22.07.2015, із змінами 2020 р., і за законом, будь-які зміни під час зонування повинні враховувати існуючу будівлю цього розважального комплексу;

земельні ділянки розташовані у межах функціональних зон, визначених Планом зонування території м. Дніпро, затвердженим рішенням міської ради №54/66 від 22.07.2015, до набрання чинності 24.07.2021 Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо планування використання земель», таким чином, належність Земельних ділянок до функціональної зони визначається відповідно до цього Плану зонування, згідно з абзацами шостий - восьмий пункту 23 розділу Х ЗК України;

норми абз. 4 ч. 2, ч.6 ст. 20, абз. 6 - 8 (в редакції від 06.02.2024), 10, 11 п. 23 розділу X ЗК України надають землекористувачу право на зміну цільового призначення орендованої земельної ділянки без розроблення проекту землеустрою, на підставі витягу з містобудівної документації плану зонування території населеного пункту, за умови розташування на земельній ділянці будівлі, яка належить землекористувачу, а також дотримання вимог частини п`ятої статті 20 цього Кодексу;

представником відповідача-1 (Дніпровська міська рада) через систему «Електронний суд» подано письмовий відзив на позов, у якому звертала увагу суду, що за матеріалами плану зонування території міста запитувані земельні ділянки розташовані в зоні розміщення культурно-освітніх закладів, розважальних комплексів та закладів Г-4-2;

позивач обрав код цільового призначення 3.08 Класифікатору видів цільового призначення земельних ділянок «Для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування», згідно додатку 59 до Порядку № 1051 (Порядок ведення Державного земельного кадастру). Згідно додатку 60 «Класифікатор видів функціонального призначення територій та їх співвідношення з видами цільового призначення земельних ділянок» до Порядку №1051, код 3.08 Класифікатору відповідає функціональній зоні «території розважальних комплексів та закладів» код 10204.4 території громадської забудови код 10200.0, є переважним (основним) видом цільового призначення земельних ділянок для цієї зони.

Відповідно до ч. 3 ст.19 Земельного кодексу України, земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим.

Обставини, встановлені Рішенням в адміністративній справі №160/18832/24, вид цільового призначення земельних ділянок код 3.10 КВЦПЗ, встановлений договорами оренди землі із змінами (для будівництва і обслуговування будівель ринкової інфраструктури), зміна позивачем виду цільового призначення земельних ділянок на код 3.08 Класифікатора (для будівництва закладів громадського харчування) без рішення міської ради - орендодавця на підставі абз.4 ч.2 ст.20, абз.8-11 п.23 розд. Х Земельного кодексу України, витягів з містобудівної документації плану зонування, внесення відомостей про код 3.08 Класифікатора до Державного земельного кадастру, згідно з витягами від 24.10.2025, наданими позивачем, доводять позовні вимоги щодо необґрунтованості Оспорюваного рішення та спростовують доводи відповідача про те, що, відповідно до договорів оренди земельних ділянок позивач набув лише право користування земельною ділянкою по фактичному розміщенню об`єкту нерухомого майна для організації його належної експлуатації, а право користування земельною ділянкою для будівництва в її межах будь-яких об`єктів нерухомого майна виникає у позивача не з моменту укладання договору оренди землі, а з моменту отримання відповідної згоди орендодавця, що прямо передбачено умовами укладених договорів оренди.

Надані відповідачем Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 461079238 від 21.01.2026 стосовно земельної ділянки кадастровий номер :03:341:0005, №461081138 від 21.01.2026 стосовно земельної ділянки кадастровий номер :03:341:0006 також свідчать про право позивача на користування земельними ділянками за цільовим призначенням: (03.08) Для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, про право сервітуарія АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" на користування (сервітут) частиною 0,0103 га земельної ділянки кадастровий номер :03:341:0005, встановлене Договором про встановлення земельного сервітуту для розміщення об`єктів енергетики та передачі електричної енергії б/н від 28.10.2025 строком до 01.04.2034.

Крім того, Відповідач в обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог надав суду:

лист Головного архітектурно-планувального управління Департаменту по роботі з активами від 02.09.2025 № 7/20-476 щодо надання згоди на нове будівництво,

витяг з Протоколу № 215засідання архітектурно-містобудівної ради від 30.04.2024 за підписом начальника управління Волика Д.В., секретаря ради А.В. Барда;

договори оренди та додаткові угоди до них стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами :03:341:0005, :03:341:0006.

Відповідно до вимог абз.5 ч.4 ст.29 Закону №3038-VІ, рішення про відмову в наданні містобудівних умов та обмежень приймається з обґрунтуванням підстави відмови.

Суд не вважає належним доказом обґрунтованості підстави відмови за Оспорюваним рішенням лист відповідача Головного архітектурно-планувального управління Департаменту по роботі з активами від 02.09.2025 № 7/20-476 щодо віднесення будівлі цирку по вул. Січеславська Набережна, 33 до категорії значних історичних будівель, які рекомендовані до взяття на державний облік як об`єкт культурної спадщини (об`єкти архітектури) національного значення за матеріалами історико-архітектурного опорного плану міста , оскільки, згідно з п.8 ч. 5 ст. 29 Закону №3038-VІ, містобудівні умови та обмеження містять планувальні обмеження (охоронні зони пам`яток культурної спадщини, межі історичних ареалів, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання тощо), відомості, визначені пунктами 3, 4, 6-9 цієї частини, визначаються у містобудівних умовах та обмеженнях на підставі відомостей Державного земельного кадастру.

Витяги з Державного земельного кадастру від 24.10.2025 за номерами НВ-025, НВ-025, надані позивачем, а також Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.01.2026 за №№ 461079238, 461081138 свідчать про відсутність відомостей про обмеження у використанні земельних ділянок з кадастровими номерами 12 101 00000:03:341:0005, 12 101 00000:03:341:0006, про відсутність відомостей про державну реєстрацію обтяжень.

Суд погоджується з позивачем, що Вичерпний перелік документів, визначений ч.3 ст.29 Закону № 3038-VІ, не містить письмової згоди орендодавця на нове будівництво у вигляді рішення виконавчого комітету міської ради або рішення міської ради, а ч.1 ст.25 Закону України «Про оренду землі» не містить вид та порядок отримання такої згоди орендодавця, тому позивач правильно застосовував до спірних відносин ч.1 ст.26 Закону №3038-VІ: забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва, а також ч. 4 ст. 33 №3038-VІ: розміщення об`єктів будівництва на території населених пунктів під час комплексної забудови території здійснюється виконавчим органом міської ради, відповідно до їх повноважень шляхом надання містобудівних умов та обмежень.

Відповідно до ч.5 ст.26, п.1 ч.1 ст.29 Закону №3038-VІ , проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок, починаючи з отримання вихідних даних, основною складовою яких є містобудівні умови та обмеження.

Порядок отримання містобудівних умов та обмежень встановлений ст.29 Закону №3038-VІ.

Згідно з ч.3 ст.9 Закону України "Про адміністративні послуги», забороняється вимагати від суб`єкта звернення для надання адміністративної послуги документи або інформацію, не передбачені законом.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України; до відання виконавчих органів міських рад у галузі будівництва належить координація на відповідній території діяльності суб`єктів містобудування щодо комплексної забудови населених пунктів та надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок, згідно п. п. 8, 9 п. "а" ч.1 ст. 31 цього Закону.

Тому, суд погоджується з позивачем, що вимога будь-яких документів, які не входять до Виключного переліку, встановленого ч.3 ст.29 Закону №3038-VІ, означає вихід відповідача за межі власної компетенції.

Аналогічний правовий висновок Верховного Суду містить постанова КАС ВС від 23.12. 2020 у справі № 1840/2498/18:

Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» не передбачено повноваження міської ради змінювати порядок видачі містобудівних умов та обмежень, встановлений Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та забороняти їх надавати з підстав, не визначених чинним законодавством України. Орган міської ради може приймати рішення лише на підставі та в межах повноважень, визначених чинним законодавством;

відповідно до статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі власні (самоврядні) повноваження як надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок; таким чином, вказаною нормою встановлені повноваження з надання містобудівних умови та обмежень відповідно до приписів чинного законодавства, саме виконавчих органів міської ради;

за приписами статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено повноваження управління архітектури та містобудування надавати такі містобудівні умови і обмеження у відповідності до закону. Таким спеціальним законом, який визначає порядок та підстави надання містобудівних умов та обмежень, є Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності»; отже, повноваження управління архітектури та містобудування щодо надання містобудівних умов та обмежень встановлюються (обмежуються) тільки законами України;

у постанові від 27.02.2019 у справі № 809/721/18 Верховний Суд звертав увагу на те, що взаємовідносини між органами місцевого самоврядування, які представляють територіальну громаду, та суб`єктом приватного права, у тому числі суб`єктом підприємницької діяльності, повинні відбуватися в інтересах відповідної громади, але виключно у межах та спосіб, визначений законодавством (стаття 19 Конституції України).

З тих же підстав, викладених вище, є неправомірною вимога відповідача документу, який свідчить про погодження головним архітектором міста архітектурного проектного рішення об`єктів, розташованих на магістралях загальноміського значення, який не входить до Виключного переліку документів, визначеного ч.3 ст.29 Закону №3038-VІ.

Крім того, з урахуванням обставин, встановлених Рішенням в адміністративній справі №160/18832/24, відповідач безпідставно застосував до відносин з позивачем ст.1, ч.1, ч.3 ст.16 ч. 2 ст.18 Закону України «Про автомобільні дороги», згідно з якими вулиця Січова Набережна є магістральною вулицею загальноміського значення або автомобільною дорогою, тому що земля, на якій розташовані автомобільні дороги, згідно з п. ж) ч.1 ст.19, ч.1 ст.65 Земельного кодексу України, відноситься до категорії «землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення», відповідно, ресторан як об`єкт нового будівництва на земельних ділянках, орендованих позивачем, категорії «землі житлової та громадської забудови» з видом цільового призначення код 3.08 Класифікатора: для будівництва закладів громадського харчування не є об`єктом, розташованим на магістралях загальноміського значення, в тому числі спорудою за межами смуг відведення автомобільної дороги, що забезпечує її функціонування, згідно з переліком таких споруд, визначеним ст.71 Земельного кодексу України.

Суд погоджується з позивачем, що не є належним і допустимим письмовим доказом обґрунтованості підстав відмови за Оспорюваним рішенням наданий відповідачем витяг з Протоколу № 215 засідання архітектурно-містобудівної ради від 30.04.2024 про розгляд Містобудівного розрахунку «Про нове будівництво ресторану по вул. Січеславській Набережній в м. Дніпро» (далі- Витяг з Протоколу), в якому зазначено необхідність розробки комплексного архітектурно-планувального та композиційного рішення забудови та благоустрою території в рамках кварталу в цілому та з урахуванням перспективної забудови прилеглих кварталів та передмостового вузла, оскільки згідно ч.5 ст.20 Закону №3038-VІ, результати розгляду радою зазначених проектів мають виключно рекомендаційний характер і не можуть вимагатися під час погодження та затвердження проекту будівництва, згідно ч.6 ст.31 цього Закону, проектна документація на будівництво об`єктів та зміни до неї не потребують погодження державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, підприємств, установ та організацій, отримання будь-яких інших погоджень, узгоджень, висновків (у тому числі рішень архітектурно-містобудівної ради) тощо, не передбачених цим Законом. Відмова в отриманні визначених цим Законом адміністративних послуг з підстав відсутності таких погоджень, узгоджень, висновків (у тому числі рішень архітектурно-містобудівної ради) тощо не допускається.

Крім того, як вбачається з Витягу з Протоколу в матеріалах справи, він містить рекомендації щодо виключення функції «макдрайву» з об`ємно-планувального рішення об`єкту за Містобудівним розрахунком, який розглядався радою, проте доданий до заяви про надання містобудівних умов та обмежень містобудівний розрахунок не містить МакДрайву, тому, суд погоджується з позивачем, що 30.04.2025 архітектурно-містобудівною радою не розглядався Містобудівний розрахунок, доданий до заяви від 28.10.2025, а Витяг з Протоколу не є належним доказом.

Враховуючи наведені норми матеріального та процесуального права, обставини справи щодо подання заяви про надання містобудівних умов та обмежень від 28.10.2025 з додатками, доведені належними письмовими доказами, суд встановив відсутність підстав для відмови позивачу у наданні містобудівних умов та обмежень, встановлених частинами 1- 3 Закону № 3038-VІ, в тому числі зазначеної в Оспорюваному рішенні:

неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень;

виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці;

невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Згідно п. 19 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. Отже, способом захисту порушеного права у даній Справі, встановленим Кодексом адміністративного судочинства України, є визнання протиправним та скасування індивідуального акту Оспорюваного рішення відповідача.

Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в цій Справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в порядку спрощеного письмового провадження, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд встановив порушення відповідачем прав позивача - суб`єкта містобудування на здійснення планування та забудову земельних ділянок в установленому законодавством порядку, згідно з ч.2 ст. 8, ч.5 ст.26, ч.3 ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», і вважає, що обрані позивачем позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративного позов Приватного підприємства «МІШЕЛ» (49000, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд.33А, ) до Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75А, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради №7/20-553 (А732327246) від 11.11.2025 року, реєстраційний номер в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва MU01:3299-0367-4910-4464 від 11.11.2025 року про відмову Приватному підприємству «МІШЕЛ» у видачі містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва «Нове будівництво ресторану по вул. Січеславська Набережна, 33а у місті Дніпро».

Зобов`язати Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради видати підприємству містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва «Нове будівництво ресторану по вул. Січеславська Набережна, 33а у місті Дніпро» на земельних ділянках кадастрові номери :03:341:0005, :03:341:0006.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради на користь Приватного підприємства «МІШЕЛ» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко