Справа № 300/5820/25
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"16" березня 2026 р. справа №300/5820/25

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Тимощука О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про залишення позову без розгляду в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Чернохатній Дмитро Анатолійович (далі, також представник позивача), який діє в інтересах ОСОБА_1 (далі, також позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі, також - відповідач) в якій просив:

- визнати протиправними дії Національного університету оборони України щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та одноразових додаткових видів грошового забезпечення) з 01.01.2020 року по 21.09.2020 року включно, грошової допомоги для оздоровлення за 2020 рік, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 року;

- зобов`язати Національний університет оборони України здійснити перерахунок ОСОБА_1 грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та одноразових додаткових видів грошового забезпечення) з 01.01.2020 року по 21.09.2020 року включно, грошової допомоги для оздоровлення за 2020 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 року 2102 грн, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2025 судова справа №300/5820/25 передана на розгляд головуючому судді Боршовському Т.І.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.08.2025 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано строк для усунення недоліків.

Представник позивача у вказаний в ухвалі суду строк усунув недоліки та подав 22.08.2025 уточнену позовну заяву, в якій позовні вимоги виклав в новій редакції та просив суд:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та одноразових додаткових видів грошового забезпечення) з 01.01.2020 року по 21.09.2020 року включно, грошової допомоги для оздоровлення за 2020 рік, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та одноразових додаткових видів грошового забезпечення) з 01.01.2020 року по 21.09.2020 року включно, грошової допомоги для оздоровлення за 2020 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 року 2102 грн, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.08.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 КАС України.

Представника відповідача 26.10.2025 сформував в підсистемі "Електронний суд" клопотання про залишення заяви без розгляду, в якій просив позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій залишити без розгляду, у зв`язку з пропуском строку на звернення до суду.

Мотивуючи коментоване клопотання, представник відповідача звернув увагу на момент відліку строку на звернення до суду та зазначив, що позивача було виключено зі списків особового складу військової частини 04.09.2020, однак останній звернувся до суду тільки 18.08.2025, тобто через 04 роки 11 місяців після виключення зі списків особового складу військової частини. Вважає, що стосовно позивача були відсутні обставини, які об`єктивно перешкоджали йому реалізувати своє право в межах визначеного процесуального строку. Зважаючи на викладене, стверджує про наявність підстав для застосування у цій справі правових наслідків пропуску строку на звернення до суду.

Розпорядженням керівника апарату Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.03.2026 №240, на виконання вимог підпункту 2.3.44 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 №39, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №300/5820/25, у зв`язку із відрахуванням зі штату суду судді Боршовського Т.І. відповідно до наказу голови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.03.2026 №55-ОС.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2026, судову справу №300/5820/25 передано на розгляд головуючому судді Тимощуку О.Л.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 адміністративну справу №300/5820/25 прийнято до судового розгляду. Розпочато розгляд справи спочатку. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 КАС України

Суд, розглянувши подану заяву представника відповідача про залишення позову без розгляду, зазначає таке.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд вважає помилковими доводи представника відповідача щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду у зв`язку з порушенням позивачем строку на звернення до суду з цим позовом, з огляду на наступне.

До 19.07.2022 діяла редакція статті 233 КЗпП України, частина 2 якої передбачала, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У подальшому, Законом України №2352-IX від 01.07.2022 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" (далі, також - №2352-IX) внесені зміни до норм КЗпП України.

Зокрема, частини 1 і 2 статті 233 КЗпП України викладені в новій редакції, згідно якої працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (частина 1).

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116) (частина 2).

Суд враховує, що 06.04.2023 Верховним Судом ухвалено рішення за результатами розгляду зразкової справи №260/3564/22, залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2023, предметом розгляду якої серед іншого є недотримання законодавства про оплату праці. У вказаному рішенні сформовано наступні висновки:

"До 19.07.2022 року Кодекс законів про працю України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. При цьому, з огляду на згадані правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії ч.1 ст.233 Кодекс законів про працю України в редакції Закону України від 01.07.2022 року №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності".

Отже, у рішенні від 06.04.2023 року у зразковій справі №260/3564/22 Верховний Суд виклав правову позицію щодо поширення дії частини 1 статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 року №2352-IX лише на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Відповідно до даних витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.09.2020 №239 позивача виключено зі списків особового складу військової частини та знято з усіх видів забезпечення 04.09.2020.

Таким чином, що на момент звільнення позивача з військової служби та виключення із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, частина друга статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.

Крім того, суд звертає увагу, що як Європейський Суд з прав людини, так і Верховний Суд неодноразово наголошували на тому, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом.

Так, Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22 (адміністративне провадження № К/990/20688/22) зазначив, що надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Окрім цього, оцінка питання наявності поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду здійснювалася судом при вирішення питання про відкриття провадження у цій справі.

Зважаючи на викладене, представник відповідача не довів факт пропуску позивачем строку на звернення до суду, а доводи щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу, є помилковими.

Таким чином, оскільки представник відповідача у заяві від 26.10.2025 не навів належних доводів, про факт пропуску позивачем строку на звернення до суду з цими позовними вимогами, суд дійшов висновку, що у задоволенні такої заяви слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись статтями 240, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 від 26.10.2025 про залишення позову без розгляду - відмовити.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.