Справа № 320/23107/24
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2026-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Кузьмишиної О.М.

Ключковича В.Ю.

За участю секретаря Данилюк Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення за результатами розгляду скарги, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ» (далі ТОВ «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ», Товариство) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - ГУ ДПС у м. Києві), Державної податкової служби України, в якому просив визнати протиправними та скасувати:

- рішення ДПС України № 10782/6/99-00-06-01-02-06 від 15.04.2024 р;

- податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС України у м. Києві № 2 від 02.02.2024 р., № 2 від 02.02.2024 р., № 2 від 02.02.2024 р., № від 02.02.2024 р.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 02.02.2024 № 2, № 2, № 2 та № . В іншій частині позовних вимог відмовлено

Не погодившись із рішенням суду, відповідач Головне управління ДПС у м. Києві звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт вказує, що в суді першої інстанції підлягало дослідженню питання щодо правомірності віднесення до складу інших операційних витрат послуги охорони та оздоблювальних робіт АЗК, які не пов`язані з веденням господарської діяльності платника, в результаті чого під час проведення документальної позапланової перевірки встановлено заниження ТОВ «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ» фінансового результату на суму 29 833 256 грн.

Апелянт наголошує, що майно, передане в управління, має бути відокремлене від іншого майна установника управління та від майна управителя (ст. 1030 ЦК України). Майно, передане в управління, має обліковуватись в управителя на окремому балансі, і щодо нього ведеться окремий облік. Отже, управитель майна має вести окремий (окремий від своєї діяльності) облік доходів, витрат, активів та зобов`язань, які виникають у процесі управління майном. Управитель майна не має права поєднувати власні фінансові операції з операціями, які виникають в процесі управління майном. Виходячи з вищенаведеного, придбані послуги охорони АЗК, які передані ТОВ «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ» в управління та віднесені до складу податкового кредиту на підставі податкових накладних, підлягають відшкодуванню, та включені до податкових зобов`язань, так як не використовуються в господарській діяльності ТОВ «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ». Витрати управителя на управління майном, які йому відшкодовуються, не визнаються витратами управителя в бухгалтерському обліку та не впливають на фінансовий результат управителя.

На підставі вищевикладеного, апелянт вважає, що доходи від управління майном та витрати, пов`язані з управлінням таким майном, не мають свого відображення у фінансовій звітності управителя (і відповідно, в декларації з податку на прибуток). У фінансовій звітності управителя, по суті, мають відображатись лише сума винагороди - плата за управління, яке і є доходом управителя. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що управління чужими активами не є господарською діяльністю платника, оскільки: управитель діє в інтересах установника управління; всі вигоди (дохід від активу) належать вигодонабувачу, а управитель має право на отримання винагороди за управління; управитель не набуває права власності над активами і не включає їх у свою господарську діяльність.

Щодо оподаткування доходів нерезидентів апелянт зазначив, що перевіркою ТОВ «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ», проведеною за період з 22.10.2019 по 30.06.2023, встановлено здійснення виплат доходів джерелом походження з України у вигляді фрахту компанії "ARKAS PETROL URUNLERI VE TIC. A.S." (Туреччина) за договором фрахтування від 05.07.2022 № 1 на суму 300 016,32 дол. США (еквів. 10 971 176,80 грн.) у 2022 році. Податок на прибуток іноземних юридичних осіб не утримувався та не сплачувався. Апелянт наголошує, що довідка (сертифікат) «Про підтвердження статусу податкового резидента» компанії «ARKAS PETROL URUNLERI VE TIC. A.S.» (Туреччина) за 2022 рік у відповідності до міжнародної Угоди, укладеної з Україною про уникнення подвійного оподаткування (належним чином легалізовану (штамп «апостиль») та перекладену відповідно до законодавства України, згідно п. 103.5. ст. 103 Податкового кодексу України та Гаазької Конвенції, яка набрала чинності з 22.12.2003) до перевірки не надана.

01 вересня 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує рішення суду першої інстанції.

03 березня 2026 року до суду апеляційної інстанції від відповідача - Головного управління Державної податкової служби у м. Києві надійшли додаткові пояснення у справі.

Також, 09 березня 2026 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ» надійшли додаткові пояснення у справі.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі направлень ГУ ДПС у м. Києві від 09.10.2023 № 17954/26-15-07-02-03, від 30.10.2023 № 19658/26-15-07-02-03, від 11.10.2023 № 18215/26-15-23-02-19, від 16.11.2023 № 20930/26-15-23-03-19, від 09.10.2023р. № 18140/26-15-07-07-01, від 09.10.2023 р.№18141/26-15-07-07-03, від 06.10.2023 № 17946/26-15-24-02-05, відповідно до статей 20, 77, 82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 № 2755-VI (далі - ПК України), п. 2 частини 1 ст. 13 розділу IV, ст.25 розділу VI Закону України від 08 липня 2010 року № 2464 - VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2021 року № 89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок», плану - графіка проведення планових виїзних перевірок платників податків за жовтень 2023 року, на підставі наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 27.09.2023 № 4708-п, проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ" (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 22.10.2019 по 30.08.2023, валютного - за період з 22.10.2019 по 30.06.2023, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 22.10.2019 по 30.06.2023 та іншого законодавства за відповідний період.

За результатами проведеної планової перевірки складено Акт від 24.11.2023 № 77786/26-15-07-02-03-03/43302216.

Не погоджуючись з висновками, викладеними в Акті планової перевірки, Товариством направлено до ГУ ДПС у м. Києві заперечення № 01-0112-2023 разом з підтверджуючими документами у вигляді додатків.

За результатами розгляду заперечень ТОВ «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ», ГУ ДПС у м. Києві було призначено повторну перевірку.

За результатами повторної перевірки ТОВ «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ» було отримано лист ГУ ДПС у м. Києві № 1477/26-15-07-02-03-09 від 26.01.2024 р. та Акт про результати документальної позапланової перевірки ТОВ "НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ" від 26.01.2024 р. № 5825/26-15-07-02-03-03/43302216.

На підставі висновків, викладених у Акті перевірки від 26.01.2024 р. № 5825/26-15-07-02-03-03/43302216, ГУ ДПС у м. Києві були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення, а саме :

- від 02 лютого 2024 року № 2, внаслідок порушення вимог п. 44.1. ст.44, пп. 134 1.1., п. 134.1 ст. 134.1 ст. 134 ПК України, ст.2, п.2 ст.3, п.5, п.6, п.7, п.9 П (С) БО 16 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р., в результаті чого, зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за перше півріччя 2023 р. в розмірі 14 068 069, 00 грн.;

- від 02 лютого 2024 року № 2 внаслідок порушення вимог пп. «а», «б» пункту 185.1. статті 185, п. 188.1. ст. 188, пп «а» п. 198.1 ст. 198, пп. «г» п. 198.5 ст. 198 ПК України та Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 р. № 21, в результаті чого, зменшено розмір від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за період з 22.10.2019 по 30.06.2023 на суму 1 097 884,00 грн.;

- від 02 лютого 2024 року № 2 внаслідок порушення вимог п. 44.1. ст.44, пп. 134.1.1., п. 134.1 ст. 134.1 ст. 134 ПК України, ст.2, п.2 ст.3, п.5, п.6, п.7, п.9 П (С) БО 16 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р., в результаті чого, визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 2 837 734,00 грн. та накладено штрафні санкції у розмірі 709 434,00 грн.;

- від 02 лютого 2024 року № внаслідок порушення вимог пп. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 ПК України, в результаті чого, збільшено розмір податку з доходів нерезидентів за 2022 р. шляхом визначення суми грошового зобов`язання у розмірі 1 250 682,00 грн. та накладення штрафних санкцій у розмірі 312 670,50 грн.;

- від 02 лютого 2024 року № 2 внаслідок порушення вимог п. 198.5 ст. 198, п.201.1, п.201.7, п.201.10 ст. 201 ПК України, п.18 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 26.01.2016 р. № 13728267, оскільки, не виписано (не оформлено) та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, в результаті чого, накладено штрафні санкції у розмірі 3 400,00 грн.;

- від 02 лютого 2024 року № внаслідок порушення вимог пп. 16.1.5 п. 16.1 ст. 16 та п. 86.7 ст. 86 ПК України через неподання додатку до податкової накладної до декларації на прибуток позивача, в результаті чого, накладено штрафні санкції у розмірі 680,00 грн.

Не погоджуючись з правомірністю податкових повідомлень-рішень від 02.02.2024 р. № 2, № 2, № 2 та № , ТОВ «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ» 16.02.2024 р. звернувся до ДПС України зі скаргою № 01-1602-2024-юр.

За результатами розгляду вказаної скарги, ДПС України прийнято рішення № 10782/6/99-00-06-01-02-06-06 від 15.04.2024 р., яким скаргу Товариства залишено без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 02.02.2024 № 2, № 2, № 2 та № - без змін.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також, через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Порядок нарахування та сплати податку на прибуток підприємств регулюється Розділом ІІІ ПК України.

Так, відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

За приписами пункту 135.1 статті 135 ПК України, базою оподаткування податку на прибуток є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу.

Розділом V ПК України визначено порядок нарахування та сплати податку на додану вартість.

За приписами пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 188.1 ст. 188 ПК України передбачено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до п. 198.1 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

В силу п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

За змістом пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Норми п. 198.6 ст. 198 ПК України визначають, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДПС у м. Києві проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ» за результатами якої, з урахуванням поданих позивачем заперечень, складено Акт від 26 січня 2024 року № 5825/26-15-07-02-03-03/43302216 (далі Акт перевірки).

Згідно висновків Акту перевірки, перевіркою встановлено порушення ТОВ «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ»:

- п. 44.1 ст.44, пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, ст. 2, п. 2 ст. 3, п. 5, п. 6, п. 7, п. 9 П(С)БО 16 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99р. № 996-XIV (із змінами та доповненнями), в результаті чого, занижено податок на прибуток, в періоді, що перевірявся, на загальну суму 2 837 734 грн. за 2022 рік та завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 1 пів. 2023 року в розмірі 14 068 069 гривень.

- пп. «а», «б» пункту 185.1 статті 185, п. 188.1 ст. 188, пп. «а» п. 198.1 ст. 198, пп. «г» п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України та Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року №21, в результаті чого, встановлено завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за період з 22.10.2019 по 30.06.2023 на суму 1 097 884 гривень;

- п. 198.5 ст. 198, п. 201.1, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, п. 18 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.01.2016 за № 137/28267, не виписано (не оформлено) та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні.

- п.141.4.4 п.141.4 статті 141 Податкового Кодексу України, а саме, занижено податок з доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України в 2022 році у сумі 1 250 682 грн.;

- п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України, в частині неподання додатків ПН до декларації з податку на прибуток за 9 місяців 2022 року та за 2022 рік по нерезидентах «ARKAS PETROL URUNLERI VE TIC. A.S.» (Туреччина) та "ADA MARITIME CO" (Маршалові острови).

Так, в Акті перевірки зазначено, що за період, який підлягав перевірці, а саме з 22.10.2019 по 30.06.2023, ТОВ «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ» задекларовано фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток) у сумі (-) 1 547 грн. за 2019 рік, у сумі 9 392 599 грн. за 2020 рік, у сумі 21 322 241 грн. за 2021 рік, у сумі 12 151 920 грн. за 2022 рік, у сумі (-) 28 474 484 грн. за 1 пів 2023 року.

При цьому, перевіркою повноти вищенаведених задекларованих показників встановлено їх заниження на суму 29 833 256 грн., в т. ч. за 2022 рік - 15 765 188 грн., за 1 пів 2023 рік - 14 068 069 гривень.

Перевіркою задекларованих показників суми інших операційних витрат за період з 22.10.2019 по 30.06.2023, що складає 75 358 тис.грн., встановлено завищення цих показників на суму 29 833 256 грн., у тому числі: за 2022 рік на суму 15 765 188 грн., за 1 пів. 2023 на суму 14 068 069 гривень.

На формування вищенаведених показників суми інших операційних витрат мали вплив: заробітна плата, охорона на автозаправних комплексах, оренда приміщення, оздоблювальні роботи АЗК, витрати при продажу валюти та інше.

Матеріали справи свідчать, що ТОВ «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ» (Управитель) укладено договори управління майном (активами) з Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (Установник управління), а саме: Договір управління активами (майном) від 08.06.2022 року (далі Договір управління від 08.06.2022) та Договір управління активами (майном) від 13.06.2022 року (далі Договір управління від 13.06.2022).

Перелік майна, яке передавалось в управління визначено пунктами 1.1.1 вищевказаних Договорів.

Відповідно до пункту 1.3 Договору управління від 13.06.2022, Управитель здійснює управління Активами шляхом їх використання в господарський діяльності за призначенням. При цьому, Управитель має право здійснювати будь-які види господарської діяльності, які не заборонені законодавством. Для цього Управитель має право укладати відносно Активів будь - які правочини, крім відчуження чи обтяжувати на користь третіх осіб Активи (іпотека, застава, порука тощо).

Згідно пункту 5.1 Договору управління від 13.06.2022, Управитель має право на плату (винагороду), встановлену Договором, а також на відшкодування необхідних витрат, зроблених ним у зв`язку з управлінням Активами.

Пунктом 5.2 Договору управління від 13.06.2022 передбачено, що розмір винагороди, у зв`язку з управлінням Активами, визначається виключно у формі процентів від отриманого доходу від управління Активами. Щомісячний розмір Винагороди Управителя становить 25 (двадцять п`ять) процентів від отриманого в кожному місяці доходу, за вирахуванням необхідних витрат, зроблених ним у зв`язку з управлінням Активами (далі - Винагорода).

Пунктом 5.3 Договору управління від 13.06.2022 визначено, що необхідними є витрати, які є необхідними для управління Активами та які підлягають відшкодуванню Управителю, якщо вони визначені у Договорі або погоджені із Установником управління.

Витрати на управління, які невизначені Договором, погоджуються Управителем у письмовій формі за умови, якщо такі витрати необхідні для досягнення цілей управління, є об`єктивно необхідними та обгрунтованими витратами, для здійснення Управителем своїх зобов`язань за Договором і не порушують прямо визначені Договором обмеження та інші умови Договору.

Витрати, визначені у Договорі, як такі, що здійснюються Управителем за рахунок власних коштів, не включаються до складу необхідних витрат і не відшкодовуються.

Відповідно до пункту 5.6 Договору управління від 13.06.2022, сторони дійшли згоди, що необхідними витратами є: необхідні податки та збори (обов`язкові платежі) відповідно до законодавства України; закупівля паливно-мастильних матеріалів, послуги на транспортування; закупівля електричної енергії; витрати на поточний ремонт активів; витрати на капітальний ремонт активів та пов`язаних із ними послуг, за умовами їх погодження із установником управління: витрати на страхування активів на випадок їх пошкодження, знищення, а також інші види обов`язкового страхування, пов`язаного із активами та/або діяльністю управителя по управлінню активами; охорону активів; заробітна плата персоналу; забезпечення збереження, огляду, діагностики, налаштування, випробування, підготовки до належного технічного стану активів; витрати на оцінку активів та рецензування звіту про оцінку.

Згідно пункту 5.7 Договору управління від 13.06.2022, відшкодуванню із суми доходів від управління підлягають витрати на управління, які понесені (вчинені) Управителем як оплата на забезпечення/організацію надання послуг, необхідних для належного управління активами, за умови, якщо такі витрати у письмовій формі погоджені Управителем із Установником управління.

Матеріали справи свідчать, що, на виконання положень Договору управління від 13.06.2022, ТОВ «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ» укладено наступні договори (в тому числі, з урахуванням додаткових угод) та отримано послуги:

- Договір № 2706 про надання послуг охорони майна, підтримання порядку та здійснення контрольно-перепускного режиму від 06.07.2022 з ПП "ШЕРИФ-ЗАХИСТ" (), щодо підтримання порядку, здійснення контрольно-перепускного режиму та охорони майна на об`єкті, яке знаходиться в охороняємих (зачинених) приміщеннях та належним чином (згідно акту передання-приймання майна під охорону) здане під охорону, розташовані за адресами зазначеними в додатку № 1 (Дислокація) до договору, а саме: м. Київ, проспект Бажана, 1К (Автозаправний комплекс);

- Договір № 2706.А про надання послуг охорони майна, підтримання порядку та здійснення контрольно-перепускного режиму від 01.09.2022 з ПП "ШЕРИФ-ЗАХИСТ" (), щодо підтримання порядку, здійснення контрольно-перепускного режиму та охорони майна на об`єкті, яке знаходиться в охороняємих (зачинених) приміщеннях та належним чином (згідно акту передання-приймання майна під охорону) здане під охорону. Вартість послуг виконавця, становить 60,00 грн. з ПДВ за одну годину охорони однією особою на всіх об`єктах замовника за фактично надані послуги;

- Договір № НОТ/КМС-02/22 від 24.11.2022 з ТОВ "МОНОЛІТ СОЮЗ" () на виконання монтажних, ремонтних та інших робіт в т. ч. роботи з оздоблення АЗК на об`єктах "АЗК". Відповідно до додатку № 1 до вказаного договору встановлено договірну ціну робіт, а саме: демонтаж обшивки парапету з наступним монтажем та герметизацією стикувальних місць, монтаж планок ПВХ по периметру парапетів, примикань до будівлі, вентиляційних шахт, герметизація; монтаж геотекстилю на площину покрівлі; монтаж ПВХ мембрани на площину покрівлі з пропаюванням нахлестних швів; монтаж аераторів покрівлі; монтаж воронок парапету; запаювання ПВХ воронок, флюгарок; монтаж геотекстилю на парапет покрівлі; монтаж ПВХ мембрани на парапет покрівлі, оштукатурювання стін вепкапалів у сумі 366 330,24 грн. в т.ч. ПДВ 61055,04 грн., виконання яких підтверджується актом виконаних робіт № 1 за січень 2023 комплекс загальнобудівельних робіт по ремонту покрівлі офісного приміщення автозаправочного комплексу за адресою: м. Київ, Кільцева дорога 9, на суму 366330,24 грн. в т. ч. ПДВ 61055,04 грн;

- Договір № 20 від 02.11.2022з ТОВ "Бомонд Конструкт" на виконання монтажних, ремонтних та інших робіт в т. ч. роботи з оздоблення (ребрендингу) АЗК на об`єктах "АЗС";

- Договір № 2/11/2022-1 від 02.11.2022 з ТОВ "АРТ.ТРІУМ" () на виконання монтажних, ремонтні та інші роботи в т.ч. роботи з оздоблення (ребрендингу) АЗК.

Слід зазначити, що реальність здійснення позивачем вищенаведених господарських операцій щодо придбання послуг охорони та щодо надання оздоблюваних робіт АЗК не є спірною у даній справі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що основним питанням, яке необхідно з`ясувати у межах розгляду даної справи є правомірність відображення ТОВ «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ» у власній фінансовій звітності доходів від управління майном та витрат, пов`язаних з управлінням таким майном.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що вказані витрати щодо придбання послуг охорони та щодо надання оздоблюваних робіт АЗК безпосередньо пов`язані із господарською діяльністю позивача.

Водночас, апелянт зазначає, що майно, передане в управління, має бути відокремлене від іншого майна установника управління та від майна управителя. При цьому, майно, передане у правління, має обліковуватись в управителя на окремому балансі, і щодо нього ведеться окремий облік. Отже, управитель майна має вести окремий (окремий від своєї діяльності) облік доходів, витрат, активів та зобов`язань, які виникають у процесі управління майном.

Беручи до уваги викладене, апелянт вказує, що управитель майна не має права поєднувати власні фінансові операції з операціями, які виникають в процесі управління майном. Як наслідок, придбані послуги з охорони АЗК, які передані ТОВ «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ» в управління та віднесені до складу податкового кредиту на підставі податкових накладних, підлягають відшкодуванню, та включені до податкових зобов`язань, так як не використовуються в господарській діяльності ТОВ «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ».

З даного приводу, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок укладання договорів управління майном регулює глава 70 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Згідно частини 1 статті 1029 ЦК України, за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов`язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача).

Частиною 1 статті 1032 ЦК України передбачено, що установником управління є власник майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1030 ЦК України, предметом договору управління майном можуть бути підприємство як єдиний майновий комплекс, нерухома річ, цінні папери, майнові права, крім майнових прав інтелектуальної власності, та інше майно.

В силу вимог частини 3 статті 1030 ЦК України, Майно, передане в управління, має бути відокремлене від іншого майна установника управління та від майна управителя.

Майно, передане в управління, має обліковуватися в управителя на окремому балансі, і щодо нього ведеться окремий облік.

Розрахунки, пов`язані з управлінням майном, здійснюються на окремому банківському рахунку.

Частиною 1 статті 1034 ЦК України закріплено, що вигоди від майна, що передане в управління, належать установникові управління.

У відповідності до статті 1042 ЦК України, управитель має право на плату, встановлену договором, а також на відшкодування необхідних витрат, зроблених ним у зв`язку з управлінням майном. Управитель майном, якщо це передбачено законом або укладеним відповідно до нього договором, має право відраховувати належні йому відповідно до частини першої цієї статті грошові суми безпосередньо з доходів від використання майна, переданого в управління.

Отже, аналіз вищевказаних норм дає підстави зробити висновок, що майно, передане в управління, має бути відокремлене від іншого майна установника управління та від майна управителя.

При цьому, майно, передане у правління, має обліковуватись в управителя на окремому балансі, і щодо нього ведеться окремий облік.

В свою чергу, надходження (доходи) за операціями, які виникають у процесі управління майном, та витрати, пов`язані з такими операціями, мають здійснюватися через окремий банківський рахунок, який відкривається і закріплюється під договір управління майном.

Таким чином, управитель майна має вести окремий (окремий від своєї діяльності) облік доходів, витрат, активів та зобов`язань, які виникають у процесі управління майном. Управитель майна не має права поєднувати власні фінансові операції з операціями, які виникають в процесі управління майном.

Пунктом 64.6 статті 64 ПК України передбачено, що на обліку у контролюючих органах повинні перебувати угоди про розподіл продукції, договори управління майном (крім договорів щодо операцій, визначених у другому реченні абзацу другого підпункту 5 пункту 180.1 статті 180 цього Кодексу) та договори про спільну діяльність на території України без створення юридичних осіб, на які поширюються особливості податкового обліку та оподаткування діяльності за такими договорами (угодами), визначені цим Кодексом.

Пунктом 3.6. розділу ІІІ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом мінфіну від 09.12.2011 №1588 (далі - Порядок №1588), визначено, що на обліку в контролюючих органах перебуваються, зокрема, договори управління майном.

Взяття на облік договору здійснюється шляхом додаткового взяття на облік як платника податків відповідного управителя майна або уповноваженої особи.

За визначенням пункту 1.7 розділу І Порядку №1588, управитель майна - особа (в розумінні підпункту 14.1.139 пункту 14.1 статті 14 розділу І Податкового кодексу України для цілей оподаткування розділу V Податкового кодексу України, крім осіб, визначених у другому реченні абзацу другого підпункту 5 пункту 180.1 статті 180 розділу V Податкового кодексу України), яка веде окремий податковий облік з податку на додану вартість щодо господарських операцій, пов`язаних з використанням майна, що отримане в управління за договорами управління майном.

Відповідно до пункту 4.7 розділу ІV Порядку №1588, для взяття на облік договору управління майном управитель майна подає одночасно із реєстраційною заявою платника ПДВ до контролюючого органу за своїм основним місцем обліку такі документи: заяву за формою № 1-ОПП; копію договору управління майном (договір управління нерухомим майном має бути нотаріально посвідченим).

Підпунктом 2 пункту 2.4 розділу ІІ Порядку №1588 передбачено, що реєстраційний (обліковий) номер платника податків надається контролюючими органами: управителям майна при взятті на облік договорів управління майном згідно з цим Порядком.

З огляду на викладене, операції за договором управління майном мають бути відображені в окремому обліку щодо податку на додану вартість, оскільки договір управління майном (в особі управителя), реєструється як окремий платник податку на додану вартість і на операції, пов`язані з використанням отриманого в управління майна, буде складатись окрема декларація з податку на додану вартість.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що придбані послуги охорони АЗК, які передані ТОВ «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ» в управління та віднесені до складу податкового кредиту на підставі податкових накладних, підлягають відшкодуванню, та включені до податкових зобов`язань, так як не використовуються в господарській діяльності ТОВ «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ».

Також, колегія суддів зазначає, що доходи від управління майном та витрати, пов`язані з управлінням таким майном, не мають свого відображення у фінансовій звітності управителя (і відповідно, в декларації з податку на прибуток).

Майно, отримане в управління має відображатись на позабалансовому субрахунку 025 «Матеріальні цінності довірителя», а всі доходи, витрати, активи та зобов`язання, які виникають в процесі управління таким майном, управитель відображає на окремих рахунках, які не пов`язані з його діяльністю.

Отже, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта про те, що придбані послуги охорони та оздоблювані роботи АЗК, є необхідними витратами, які зроблені ТОВ «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ», у зв`язку з управлінням переданими активами та для забезпечення виконання умов вказаного договору та мають право на їх відшкодування, що визначено в п. 5.1 та 5.6 Договору управління від 13.06.2022, однак такі витрати не мають відображатись у власній податковій звітності ТОВ «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ».

Згідно висновків Акту перевірки, ТОВ «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ», проведеною за період з 22.10.2019 по 30.06.2023, встановлено здійснення виплат доходів джерелом походження з України у вигляді фрахту компанії «ARKAS PETROL URUNLERI VE TIC. A.S.» (Туреччина) за договором фрахтування від 05.07.2022 № 1 на суму 300 016,32 дол. США (еквів. 10 971 176,8 грн.) у 2022 році. Податок на прибуток іноземних юридичних осіб не утримувався та не сплачувався.

Також, перевіркою повноти визначення сум податку з доходів нерезидентів за період з 22.10.2019 по 30.06.2023 встановлено заниження податку з доходів нерезидента у 2022 році на загальну суму 1 250 682 грн.

Матеріали справи свідчать, що між ТОВ «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ» та нерезидентом "ARKAS PETROL URUNLERI VE TIC. A.S." (Туреччина) укладено Договір від 05.07.2022 № 1 про надання послуг з фрахтування судна та перевезення вантажу.

Згідно виписок банку, наданих ТОВ «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ» до перевірки, на виконання вказаного вище Договору, компанії «ARKAS PETROL URUNLERI VE TIC. A.S.» (Туреччина) у 2022 році перераховано дохід у вигляді фрахту на суму 300 016,32 дол. США (еквів. 10 971 176,8 грн.). У призначенні платежу зазначено, що оплата здійснюється за послуги фрахтування згідно договору від 05.07.2022 № 1.

При цьому, податковим органом встановлено, що податок на прибуток іноземних юридичних осіб не утримувався та не сплачувався.

Відповідно до пп.141.4.1 «г» п.141.1 ст. 141 ПК України, доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цієї статті під доходами, отриманими нерезидентом із джерелом їх походження з України, розуміються, зокрема, фрахт.

Згідно пп. 141.4.2 ст. 141.4 ПК України, резидент, у тому числі фізична особа - підприємець, фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, або суб`єкт господарювання (юридична особа чи фізична особа підприємець), який обрав спрощену систему оподаткування, або інший нерезидент, який провадить господарську діяльність через постійне представництво на території України, які здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.4 - 141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, що сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності. Вимоги цього абзацу не застосовуються до доходів нерезидентів, що отримуються ними через їх постійні представництва на території України.

За приписами пп. 141.4.4 п.141.4 ст.141 ПК України, сума фрахту, що сплачується нерезиденту резидентом, у тому числі фізичною особою - підприємцем, фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, або суб`єктом господарювання (юридичною особою чи фізичною особою підприємцем), який обрав спрощену систему оподаткування, або іншим нерезидентом, який провадить господарську діяльність через постійне представництво за договорами фрахту, оподатковується за ставкою 6 відсотків у джерела виплати таких доходів за рахунок цих доходів. При цьому: базою для оподаткування є базова ставка такого фрахту; особами, уповноваженими справляти податок та вносити його до бюджету, є резидент, який виплачує такі доходи, незалежно від того, чи є він платником податку, а також суб`єктом спрощеного оподаткування.

Згідно пп. 14.1.12 п.14.1 ст.14 ПК України, базова ставка фрахту - сума фрахту, включаючи витрати з навантаження, розвантаження, перевантаження та складування (схову) товарів, збільшена на суму витрат за рейс судна або іншого транспортного засобу, сплачуваних (відшкодовуваних) фрахтувальником згідно з укладеним договором фрахтування.

За визначенням пп. 14.1.260 п.14.1 ст.14 ПК України, фрахт - винагорода (компенсація), що сплачується за договорами перевезення, найму або піднайму судна або транспортного засобу (їх частин) для: перевезення вантажів та пасажирів морськими або повітряними суднами; перевезення вантажів залізничним або автомобільним транспортом.

Відповідно до п. 103.2. ст. 103 ПК України, особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу (якщо відповідна умова передбачена міжнародним договором) і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України. У разі отримання синдикованого фінансового кредиту особа (податковий агент) застосовує ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України, на дату виплати процентів або інших доходів, отриманих із джерел в Україні, учасникам синдикату кредиторів з урахуванням того, резидентом якої юрисдикції є кожен учасник синдикованого кредиту, та пропорційно до його частки у межах кредитного договору, за умови що він є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу, незалежно від того, виплата здійснюється через агента чи напряму.

Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.

Відповідно до ст. 8 «Міжнародні перевезення» Угоди між Урядом України і Урядом Турецької Республіки про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доход і майно, яка підписана від 27.11.1996 та набула чинності 29.04.1996, визначено:

Прибутки, одержані резидентом Договірної Держави від експлуатації морських, річкових, повітряних суден або дорожніх транспортних засобів у міжнародних перевезеннях, оподатковуються лише в цій Договірній Державі (п. 1).

Для цілей цієї статті прибутки від експлуатації морських, річкових, повітряних суден або дорожніх транспортних засобів у міжнародних перевезеннях включають прибутки від використання, утримання або здавання в оренду контейнерів (включаючи трейлери і супутнє устаткування для транспортування контейнерів), використовуваних для транспортування товарів чи виробів, де така оренда, таке використання або утримання, залежно від випадку, є побічними стосовно експлуатації морських, річкових, повітряних суден або дорожніх транспортних засобів у міжнародних перевезеннях (п.2).

Відповідно до абз. «j» ст. 3 «Загальні визначення» Угоди між Урядом України і Урядом Турецької Республіки, термін "міжнародне перевезення" означає будь-яке перевезення морським, річковим, повітряним судном або дорожнім транспортним засобом, що експлуатується підприємством Договірної Держави, крім випадків, коли морське, річкове, повітряне судно або дорожній транспортний засіб експлуатується виключно між пунктами в другій Договірній Державі.

У позовній заяві ТОВ «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ» зазначило, що позивач станом

на момент здійснення господарських операцій з контрагентом «ARKAS PETROL URUNLERI VE TIC. A.S.» мав всю необхідну інформацію про те, що цей контрагент зареєстрований у Туреччині зареєстрований у цій країні як платник податків, також про те, що між Україною та Туреччиною укладено угоду про уникнення подвійного оподаткування.

За таких обставин, позивач вважає, що мав всі належні підстави для того, щоб не здійснювати нарахування податку на доходи нерезидентів походженням з України по операціям з контрагентом «ARKAS PETROL URUNLERI VE TIC. A.S.» (Туреччина)

Колегія суддів вважає такі доводи позивача необґрунтованими, з огляду на наступне.

Положеннями п. 103.4 ст. 103 ПК України передбачено, що підставою для звільнення (зменшення) від що оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

В силу вимог п. 103.5 ст. 103 ПК України, довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

Згідно Акту перевірки, ТОВ «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ» до перевірки надало довідку (сертифікат) «Про підтвердження статусу податкового резидента» компанії «ARKAS PETROL URUNLERI VE TIC. A.S.» (Туреччина) від 02.03.2023 № 066024, в якій зазначено, що компанія ARKAS PETROL URUNLERI VE TIC. A.S.» є резидентом Турецької Республіки у 2023 році у відповідності до міжнародної Угоди, укладеної з Україною про уникнення подвійного оподаткування (належним чином легалізовану (штамп «апостиль» від 12.01.2024 № 18019) та перекладену відповідно до законодавства України, згідно п. 103.5. ст. 103 Податкового кодексу України та Гаазької Конвенції, яка набрала чинності з 22.12.2003).

Разом з тим, Довідка (сертифікат) «Про підтвердження статусу податкового резидента» компанії «ARKAS PETROL URUNLERI VE TIC. A.S.» (Туреччина) за 2022 рік у відповідності до міжнародної Угоди, укладеної з Україною про уникнення подвійного оподаткування (належним чином легалізовану (штамп «апостиль») та перекладена відповідно до законодавства України, згідно п. 103.5. ст. 103 Податкового кодексу України та Гаазької Конвенції, яка набрала чинності з 22.12.2003) до перевірки не надана.

Також, до перевірки не надані документи, які підтверджують наявність форс-мажорних обставин, які об`єктивно унеможливили дотримання ТОВ «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ» вимог п. 141.4.4 п. 141.4 статті 141 ПК України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що у порушення п. 141.4.4 п. 141.4 статті 141 ПК України, ТОВ «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ», занижено податок з доходів нерезидентів у 2022 році на загальну суму 1 250 682 грн.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку, що Головним управлінням ДПС у м. Києві правомірно винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 02.02.2024 № 2, № 2, № 2 та № .

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Колегія суддів приймає до уваги Висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому зазначено, що при викладенні підстав для прийняття рішення суд повинен надати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Судова колегія, також, враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Крім того, у рішеннях ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково задовольнив позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ», а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційні скарзі знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року скасувати та прийняти нове рішення.

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ» відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Кузьмишина О.М.

Ключкович В.Ю.

Повне судове рішення складено 13.03.2026 р.