Справа № 460/22894/25
Суддя: У.М. Нор
Дата ухвалення: 2026-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2026 року м. Рівне№460/22894/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в в Рівненській області (далі відповідач), в якому він просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 13.08.2025 №25, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 20.08.2025;

зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 06.08.2025, зарахувавши додатково до його загального страхового стажу, що уже врахований для визначення права на пенсію, усі без винятку періоди роботи, відображені у дублікаті його трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення 24.06.2003.

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що, він, маючи загальний страховий стаж понад 32 роки, досягнувши 60-річного віку, 06.08.2025 звернувся до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За принципом екстериторіальності (визначення в автоматичному режимі Пенсійного органу, що вирішує питання про призначення пенсії), надані позивачем документи передані для розгляду та прийняття рішення про призначення/відмову в призначенні пенсії Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Проте, 13.08.2025 відповідач (без ретельного аналізу положень чинного законодавства та наявних документів) прийняв рішення №22 «Про відмову у призначенні пенсії за віком» з підстав відсутності необхідного страхового стажу не менше 32 років. При цьому, загальний страховий стаж, розрахований відповідачем, склав 29 років 4 місяців 29 днів.

У вказаному рішенні зазначено, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу позивача Пенсійним органом не зараховано до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності згідно із записами дубліката трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24.06.2003 з запису № 1 до допису № 14 включно, оскільки вище вказані записи внесені до трудової книжки до дати її заповнення, що суперечить пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яким передбачено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу. За доданими документами не враховано відомості довідок від 19.05.2003 № 40а/5, від 23.06.2003 № 03/06/23, оскільки дані періоди потребують підтвердження перевіркою первинних документів. Дані довідок можливо буде зарахувати після первинних документів або акту зустрічної перевірки. На підставі вищенаведеного позивач просив суд задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою суду від 15.12.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами письмового позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, своєї позиції щодо заявлених позовних вимог суду не повідомив.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

06.08.2025 позивач, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області №22 від 13.08.2025 відмовлено у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного страхового стажу 32 роки (наявний страховий стаж, розрахований відповідачем, склав 29 років 4 місяців 29 днів).

Рішення обґрунтоване тим, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу позивача Пенсійним органом не зараховано періоди трудової діяльності згідно із записами дубліката трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24.06.2003 з запису № 1 до допису № 14 включно, оскільки вище вказані записи внесені до трудової книжки до дати її заповнення, що суперечить пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яким передбачено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу. За доданими документами не враховано відомості довідок від 19.05.2003 № 40а/5, від 23.06.2003 № 03/06/23, оскільки дані періоди потребують підтвердження перевіркою первинних документів. Дані довідок можливо буде зарахувати після первинних документів або акту зустрічної перевірки.

Не погоджуюсь з правомірністю такої відмови, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року№1058-IV (далі - Закон 1058-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 роки.

Позивач віку 60 років досягнув ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому, визначальним для перевірки правомірності оскарженого рішення є встановлення факту наявності у нього на дату звернення із заявою про призначення пенсії мінімального страхового стажу 32 рік.

Статтею 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 ст. 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з вимогами ст. 62 Закону №1788-XII, ст. 48 Кодексу законів про працю України, Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58), п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до записів ДУБЛІКАТУ трудової книжки позивача Серія НОМЕР_1 , дата заповнення 24.06.2003:

1. Запис №1 від 01.09.1982 зарахований студентом 1 курсу Українського інституту інженерів водного господарства (наказ від 16.08.1982 №247, підстава внесення довідка №170 від 17.06.2003);

2. Запис №2 від 26.06.1984 академічна відпустка в зв`язку з призовом до лав РА (наказ С №307 від 26.06.1984, підстава внесення довідка №170 від 17.06.2003);

3. Запис №3 від 03.07.1986 повернувся з академічної відпустки (наказ С №425 від 14.07.1986, підстава внесення довідка №170 від 17.06.2003);

4. Запис №4 в період з 30.06.1984 по 05.06.1986 служба в рядах радянської армії (підстава внесення військовий квиток НОМЕР_2 , виданий 30.06.1989);

5. Запис №5 від 30.06.1989 відрахований з числа студентів Українського інституту інженерів водного господарства (наказ С №306 від 27.06.1989, підстава внесення довідка №170 від 17.06.2003);

6. Запис №6 від 03.08.1989 зарахований на посаду стажиста-дослідника науково-дослідного сектору Українського інституту інженерів водного господарства (наказ Н №117 від 03.08.1989, підстава внесення довідка №169 від 17.06.2003);

7. Запис №7 від 20.12.1990 звільнений за власним бажанням в зв`язку із сімейними обставинами (наказ Н №141 від 26.12.1990, підстава внесення довідка №169 від 17.06.2003);

8. Запис №8 від 31.12.1990 прийнятий на посаду інженера ТОВ підприємства «Пластик» (наказ №26 від 31.12.1990, підстава внесення довідка №40а/5 від 19.05.2003);

9. Запис №9 від 31.10.1995 звільнений з посади інженера (наказ №45-к від 31.10.1995, підстава внесення довідка №40а/5 від 19.05.2003);

10. Запис №10 від 02.11.1995 прийнятий на посаду старшого інженера ПНТП «Волинь ТЕКОМ/+» (наказ №26 від 02.11.1995, підстава внесення запису довідка №03/06/23 від 23.06.2003);

11. Запис №11 від 01.11.1996 звільнений з посади старшого інженера (наказ №20 від 01.11.1996, підстава внесення запису довідка №03/06/23 від 23.06.2003);

12. Запис №12 від 05.11.1996 прийнятий на посаді інженера ТОВ підприємства «Пластик» (наказ №50а-к від 05.11.1996, підстава внесення запису довідка №40а/5 від 19.05.2003);

13. Запис №12 від 30.12.1997 - звільнений з посади інженера (наказ №58-к від 30.12.1997, підстава внесення довідка №40а/5 від 19.05.2003);

14. Запис №14 від 13.01.2000 прийнятий на посаду помічника нотаріуса за трудовим договором від 13.01.2000, зареєстрованим Рівненським міським центром зайнятості (трудовий договір №6097, зареєстрований 18.07.2002);

15. Запис №15 від 15.07.2003 звільнений з роботи за власним бажанням ст. 38 КЗпП України (трудовий договір №6097 знято з реєстрації 07.08.2003).

Відповідач вказав, що підставою для не зарахування вказаного вище періоду роботи до страхового стажу позивача при призначенні пенсії за віком був той факт, що вище вказані записи внесені до трудової книжки до дати її заповнення, що суперечить пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яким передбачено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу.

Суд відхиляє такі доводи та оцінює їх критично з врахуванням наступного.

Судом встановлено, що всі записи про роботу, відображені в трудовій книжці, оформлені роботодавцями належним чином (містить назву організацій, дату та номер наказів про прийняття та звільнення з посади, печатку та підпис уповноважених осіб).

Пунктом 3 Порядку №637 врегульовано, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Суд встановив, що позивач на підтвердження записів трудової книжки надавав Пенсійному органу також додаткові документи.

Так, довідкою Українського державного університету водного господарства та природокористування від 17.06.2003 №169 підтверджується, що ОСОБА_1 з 03.08.1989 по 02.08.1991 був зарахований по направленню Мінвузу УРСР на посаду стажиста-дослідника науково-дослідного сектору Українського інституту інженерів водного господарства (наказ Н №117 від 03.08.1989 м. Рівне). Вказано, що з 20.12.1991 звільнений з займаної посади за власним бажанням. Довідка видана згідно з поданою заявою на підставі особової справи зберігається в архіві УДУВГП для підтвердження трудового стажу.

Довідкою ТОВ підприємство «Пластик» від 19.05.2003 вих №40а/5 підтверджується, що ОСОБА_1 , з 31.12.1990 (наказ №26 від 31.12.1990) по 31.10.1995 (наказ №45-к від 31.10.1995) та з 05.11.1996 (наказ №50а-к від 05.11.1996) по 30.12.1997 (наказ №58-к від 30.12.1997) працював на підприємстві інженером.

Довідкою ПНТП «Волинь ТЕКОМ/+» від 23.06.2003 №03/06/23 підтверджується, що ОСОБА_1 з 02.11.1995 (нааз №26 від 02.11.1995) по 01.11.1996 (наказ №20 від 01.11.1996) працював на посаді старшого інженера ПНТП «Волинь ТЕКОМ/+».

Відтак суд дійшов висновку, що наданими позивачем Пенсійному органу довідками додатково підтверджуються відомості, зазначені в трудовій книжці, недоліки щодо заповнення якої, на думку Пенсійного органу перешкоджають зарахуванню усіх періодів професійної діяльності, відображених в ній, до загального страхового стажу ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 (далі по тексту - Інструкція №58) заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

Згідно з пунктом 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до положень пунктів 5.1, 5.2 Інструкції №58 особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки.

Дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

Із аналізу вказаних норм права суд дійшов висновку, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Крім того, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Суд вважає, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для незарахування відповідного стажу, позаяк визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Крім того, позивач не може нести відповідальності за правильність заповнення його трудової книжки.

Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.02.2018 (справа №677/277/17), від 17.07.2018 (справа №220/989/17).

У постанові від 19.12.2019 по справі №307/541/17 Верховний Суд звертав увагу, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Вказані доводи відповідача у спірних правовідносинах, на переконання суду, є надмірним формалізмом та не можуть заперечувати або спростовувати право позивача на пенсію за віком.

За змістом постанови КМУ №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок №22-1)

На підставі п. 4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно з нормами п. 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Таким чином, відповідач не позбавлений права, зокрема, у разі виникнення певних сумнівів щодо періоду роботи позивача, для підтвердження стажу роботи, звертатись із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання певної інформації, в тому числі, уточнюючої довідки чи документів, що містять відомості про спірний період роботи позивача тощо.

Водночас, відповідачем не надано суду доказів здійснення своїх повноважень щодо отримання додаткових документів чи сприянні позивачу в їх отриманні, які були б достатніми для підтвердження або ж спростування факту його роботи у спірний період.

Тому, наведені вище обставини справи та надані суду докази підтверджують, що всі періоди професійної діяльності, вказані в дублікаті трудової книжки ОСОБА_1 мають бути зараховані до його страхового стажу, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області не наведено жодного аргументу, який би вказував на невідповідність дублікату трудової книжки чи записів у ній вимогам чинного законодавства, а тому вказаний дублікат трудової книжки слід розглядати як належний та допустимий доказ у справі на підтвердження періоду його професійної діяльності.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на врахування до його страхового стажу вищезазначених спірних періодів роботи.

З огляду на вищевикладене та встановлені судом під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії позивачу, а також зобов`язання відповідача зарахувати до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком спірних періодів.

Крім того, враховуючи дискреційні повноваження Пенсійних органів, з метою відновлення порушених прав позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 06.08.2025 про призначення пенсії за віком із урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж та підстав заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності своїх дій, а тому позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 13.08.2025 №25, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 20.08.2025.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 06.08.2025, зарахувавши додатково до його загального страхового стажу, що уже врахований для визначення права на пенсію, усі без винятку періоди роботи, відображені у дублікаті його трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення 24.06.2003.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 13 березня 2026 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя У.М. Нор