Справа № 160/36850/25
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2026-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГорбалінського В.В.
за участі секретаря судового засіданняФіліпенко А.С.
представник позивача представник відповідача Міронова В.М. Пашко Є.О.
26.12.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛЬЯНСКЕПІТАЛ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що контролюючим органом протиправно та необґрунтовано прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Зокрема, представник зазначає, що відступлення позивачем права грошової вимоги відображено позивачем у звітній податковій декларації з податку на прибуток за 2022 рік на підставі даних фінансової звітності за 2022 рік, сформованої за правилами Міжнародних стандартів фінансової звітності, саме внаслідок припинення контролю над відповідним активом, а не в результаті визнання та списання відповідної грошової дебіторської заборгованості, як безнадійної. Позивач вказує, що про викладене у переліку Додатків до річної податкової декларації з податку на прибуток свідчить відповідна відмітка у рядку Наявність додатків по графі ФЗ у підграфі МСФЗ позначка Х. Позивач звертає увагу, що у примітках до Податкової декларації по податку на прибуток, зазначених під №15 у передостанній її частині, фінансова звітність, що складається платниками податку на прибуток, є додатком до Податкової декларації з податку на прибуток підприємств та її невід`ємною частиною, у відповідних клітинках якої проставляється позначка "+".
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.12.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами загального позовного провадження.
14.01.2026 року представником відповідача надано до суду письмовий відзив на позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що невжиття ТОВ «ФК «АЛЬЯНСКЕПІТАЛ» заходів претензійно-позовного характеру у відношенні до боржників свідчить про відсутність наміру підприємства повернути заборгованість, що позбавляє його права визнавати заборгованість безнадійною.
21.01.2026 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що відзив є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводів, викладених в позовній заяві, як підстави для задоволення позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.01.2026 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті.
27.01.2026 року на адресу суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній проти задоволення позовних вимог заперечував, та підтримав позицію, викладену у письмовому відзиві на позовну заяву, та зазначено, що міркування позивача ґрунтуються виключно на формальних запереченнях щодо встановлених обставин справи.
09.02.2026 року на адресу суду від представника позивача надійшла додаткові пояснення, в яких підтримано позицію, викладену в позовній заяві та відповіді на відзив, та окремо зазначено, що, фінансовий результат від операції з вторинного відступлення права вимоги (прибуток або збиток) врахований Позивачем при формуванні бази оподаткування податком на прибуток виключно за правилами бухгалтерського обліку. При цьому, на виконання положень п.п.196.1.5 Податкового кодексу України названу операцію з відступлення права вимоги за грошовими зобов`язаннями Позивач не оподатковував ПДВ, оскільки така операція є поза межами об`єкта оподаткування в силу названої норми кодексу.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, у відповіді на відзив та письмових поясненнях, які надавались на адресу суду, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на письмовий відзив, заперечення на відповідь на відзив, що містяться в матеріалах справи, у зв`язку з чим у задоволенні позовної заяви просив відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Основним видом діяльності за КВЕД є: 64.99 Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н.в.і.у.
21.11.2025 року за результатами перевірки складено Акт документальної планової виїзної перевірки №4935/04-36-07-09/41453784.
Перевіркою встановленні такі порушення ТОВ «ФК «АЛЬЯНСКЕПІТАЛ»:
- п.п. 134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст. 135 ПКУ, що призвело до заниження фінансового результату до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, в результаті чого підприємством занижено суми податку на прибуток на загальну суму 1 688 666 грн, за 2022 рік - 1 688 666 грн;
- абз. «б» п. 176.2 ст. 176 ПКУ, р.ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року за № 4, несвоєчасно подано Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за І квартал 2018 року;
- п.1 ч.2 ст.63, п.5. ст. 8 Закону №2464 не нараховано і не сплачено до бюджету єдиний внесок на загальну суму 1638,12 грн., у тому числі за січень 2018 року 819,06 грн, лютий 2018 року 819,06 грн;
Під час перевірки податковий орган дійшов висновку про невжиття ТОВ «ФК «АЛЬЯНСКЕПІТАЛ» заходів претензійно-позовного характеру у відношенні до боржників, що свідчить про відсутність наміру підприємства повернути заборгованість, що позбавляє його права визнавати заборгованість безнадійною.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ФК`АЛЬЯНСКЕПІТАЛ» вчинялися угоди щодо купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитними договорами, а саме:
20.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК`АЛЬЯНСКЕПІТАЛ» (Новий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю ТЕХНОЛОГІЯ-ІНВЕСТ (Первісний кредитор) укладено Договір відступлення права вимоги №21/10/20-1/ У.
Пунктом 1.1 цього Договору визначено, що в порядку та на умовах визначених цим Договором, у відповідності до вимог статей 512-519 Цивільного кодексу України, Первісний кредитор відступає Новому кредитору своє право грошової вимоги в сумі 19 538 755,00грн. до Товариства з обмеженою відповідальністю КЛІМАТИЗАЦІЯ ТА ІНЖЕНЕРІЯ, (ідентифікаційний код 43090925), як Боржника, за належним первісному кредитору, на підставі Правочину щодо заміни кредитора у зобов`язанні від 14.06.2021р. №14-2021/6/2, за Договором №К114-09/20-22 про надання поворотної фінансової допомоги від 14.09.2020. Новий кредитор, за отримання цього права грошової вимоги, повинен сплатити Первісному кредитору 19 538 755,00грн.
На виконання умов цього Договору, між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛЬЯНСКЕПІТАЛ» та ТОВ «ТЕХНОЛОГІЯ ІНВЕСТ» складено Акт приймання-передачі № 1 від 20.10.2021 року, відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛЬЯНСКЕПІТАЛ» отримало від ТОВ «ТЕХНОЛОГІЯ ІНВЕСТ» відповідний актив у вигляді права грошової вимоги вартістю 19 538 755,00 грн.
Вказану операцію ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛЬЯНСКЕПІТАЛ» відобразила за обліковими регістрами у бухгалтерському обліку:
- по дебету (Дт) балансового рахунку 3711 Розрахунки з різними дебіторами у кореспонденції з кредитом (Кт) балансового рахунку 631 Розрахунки з вітчизняними постачальниками в сумі 19 538 755,00 грн.
28.10.2022 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛЬЯНСКЕПІТАЛ» звернулось до ТОВ «КЛІМАТИЗАЦІЯ ТА ІНЖЕНЕРІЯ» із претензією, в якій позивач просив: у семиденний строк з дня отримання даної претензії перерахувати на поточний рахунок ТОВ «Фінансова компанія Альянскепітал» суму 19 538 755,00 грн.
30.11.2022 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛЬЯНСКЕПІТАЛ» (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СІРІУС-СЕРВІС» (Новий кредитор) укладено Договір про наступне відступлення права вищенаведеної грошової вимоги №22/11/30-1/У.
Пунктом 1.1 цього Договору визначено, що в порядку та на умовах визначених цим Договором, у відповідності до вимог статей 512-519 Цивільного кодексу України, Первісний кредитор відступає Новому кредитору право грошової вимоги в сумі 19 538 755,00грн. до Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІМАТИЗАЦІЯ ТА ІНЖЕНЕРІЯ», (ідентифікаційний код 43090925), як Боржника, за належним Первісному кредитору на підставі Договору про відступлення прав вимоги від 20.10.2021 року №21/10/20-1/У, Договором №К114-09/20- 22 про надання поворотної фінансової допомоги від 14.09.2020.
Новий кредитор, за отримання цього права грошової вимоги, повинен сплатити Первісному кредитору 10 157 280,00грн.
ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛЬЯНСКЕПІТАЛ» відобразило дану операцію за обліковими регістрами у бухгалтерському обліку:
- по дебету (Дт) балансового рахунку 6852 Розрахунки за іншими операціями у кореспонденції з кредитом (Кт) балансового рахунку 3711 в сумі 10 157 280,00 грн.,
- по дебету (Дт) балансового рахунку 944 у кореспонденції з кредитом (Кт) балансового рахунку 3711 Розрахунки з різними дебіторами в сумі 9 381 475,00 грн.
Вказані операції підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються відповідачем.
Втім, контролюючий орган, вказуючи про невжиття ТОВ «ФК «АЛЬЯНСКЕПІТАЛ» заходів претензійно-позовного характеру у відношенні до боржників свідчить про відсутність наміру підприємства повернути заборгованість, що позбавляє його права визнавати заборгованість безнадійною.
Положеннями частини 2 статті 12-1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підприємства, що становлять суспільний інтерес, публічні акціонерні товариства, суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність у видобувних галузях, а також підприємства, які провадять господарську діяльність за видами, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, складають фінансову звітність та консолідовану фінансову звітність за міжнародними стандартами.
Пунктом 2 Порядку подання фінансової звітності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2000 року № 419, фінансова звітність та консолідована фінансова звітність складаються за міжнародними стандартами фінансової звітності публічними акціонерними товариствами, підприємствами - емітентами цінних паперів, цінні папери яких допущені до торгів на фондових біржах або щодо цінних паперів яких здійснено публічну пропозицію, банками, страховиками, кредитними спілками, суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у видобувних галузях, підприємствами, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» належать до великих підприємств, а також підприємствами, які провадять господарську діяльність за такими видами: надання фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення (розділ 64 КВЕД ДК 009:2010); недержавне пенсійне забезпечення (група 65.3 КВЕД ДК 009:2010); допоміжна діяльність у сферах фінансових послуг і страхування (розділ/ 66 КВЕД ДК 009:2010), за винятком допоміжної діяльності у сфері страхування та пенсійного забезпечення (група 66.2 КВЕД ДК 009:2010).
Згідно визначень, наведених у пункту 7 Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку (МСБО 1) «Подання фінансової звітності», Міжнародні стандарти фінансової звітності (МСФЗ) - це стандарти та тлумачення, видані Радою з Міжнародних стандартів бухгалтерського обліку (РМСБО).
Загальний порядок і принципи відображення у фінансовій звітності активів, зобов`язань та капіталу регулює МСБО 1 «Подання фінансової звітності».
Пунктом 7 МСБО 1 визначено, що загальний сукупний прибуток - це зміна у власному капіталі протягом періоду внаслідок операцій та інших подій, окрім тих змін, що виникли внаслідок операцій з власниками, які діють згідно з їх повноваженнями власників.
Загальний сукупний прибуток включає всі компоненти «прибутку або збитку» та «іншого сукупного прибутку». При цьому інший сукупний прибуток містить статті доходів або витрат (включаючи коригування перекласифікації), які не визнані у прибутку або збитку, як вимагають або дозволяють інші МСФЗ.
Обліковий підхід до доходу, який виникає в результаті певних типів операцій, визначається МСБО 18 «Дохід». Водночас, у відповідності до пункту 8, даний стандарт не поширюється на дохід, який виникає внаслідок змін у справедливій вартості фінансових активів та фінансових зобов`язань або їх вибуття.
Дане питання, у свою чергу, регулюється МСФЗ 9 «Фінансові інструменти». Порядок обліку фінансових активів регулюється МСБО 32 «Фінансові інструменти: подання», МСБО 39 «Фінансові інструменти: визнання та оцінка».
Так, визначення фінансового інструмента наведено в пункті 11 МСБО 32: фінансовий інструмент - це будь-який контракт, який приводить до виникнення фінансового активу у одного суб`єкта господарювання та фінансового зобов`язання або інструмента капіталу у іншого суб`єкта господарювання.
У свою чергу, фінансовий актив визначено як будь-який актив, що є:
а)грошовими коштами;
б)інструментом власного капіталу іншого суб`єкта господарювання;
в)контрактним правом:
-отримувати грошові кошти або інший фінансовий актив від іншого суб`єкта господарювання, або
-обмінювати фінансові інструменти з іншим суб`єктом господарювання за умов, які є потенційно сприятливими, або
г) контрактом, розрахунки за яким здійснюватимуться або можуть здійснюватися^ власними інструментами капіталу суб`єкта господарювання та який є:
-непохідним інструментом, за який суб`єкт господарювання зобов`язаний або може бути зобов`язаний отримати змінну кількість власних інструментів капіталу, або
-похідним інструментом, розрахунки за яким здійснюватимуться або можуть здійснюватися іншим чином, ніж обміном фіксованої суми грошових коштів або іншого фінансового активу на фіксовану кількість власних інструментів капіталу.
Враховуючи, що під час укладання договору придбання права вимоги у ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛЬЯНСКЕПІТАЛ» виникло право грошової вимоги до боржника, а також фінансове зобов`язання сплатити вартість прав вимоги первісному кредитору по договору, то відповідно до пункту 11 МСБО 32, визнання права грошової вимоги до боржника за договором у фінансовому обліку є фінансовим активом.
Відповідно до параграфу 3.1.1 МСФЗ 9 «Фінансові інструменти» суб`єкт господарювання визнає фінансовий актив або фінансове зобов`язання у звіті про фінансовий стан тоді і лише тоді, коли суб`єкт господарювання стає стороною контрактних положень щодо цього інструмента. Коли суб`єкт господарювання вперше визнає фінансовий актив, він класифікує його відповідно до параграфів 4.1.1 - 4.1.5 та оцінює його відповідно до параграфів 5.1.1 та 5.1.2.
Відповідно до підпунктів 4.1.1 - 4.1.5 МСФЗ 9 суб`єкт господарювання класифікує фінансові активи як такі, що оцінюються у подальшому або за амортизованою собівартістю, або за справедливою вартістю.
Відповідно до підпункту 4.1.2 МСФЗ 9 право вимоги оцінюється за амортизованою собівартістю, якщо виконуються обидві такі умови: а) актив утримують в моделі бізнесу, мета якої - утримування активів задля збирання контрактних грошових потоків; б) контрактні умови фінансового активу передбачають у певні дати надходження грошових потоків, які є лише погашенням основної суми та сплатою відсотків на непогашену основну суму.
За інших обставин (у тому числі, коли право вимоги утримується для подальшого продажу), воно обліковується за справедливою вартістю з відображенням результату переоцінки у прибутку чи збитку (п. 4.1.4 МСФЗ 9).
За визначенням, наведеним у Додатку А до МСФЗ 9 фінансове зобов`язання, що оцінюється за справедливою вартістю з відображенням результату переоцінки у прибутку або збитку - це фінансове зобов`язання, яке задовольняє будь-яку з таких умов: а) воно відповідає визначенню утримуване для торгівлі; б) після первісного визнання воно призначається суб`єктом господарювання як таке, що оцінюється за справедливою вартістю з відображенням результату переоцінки у прибутку або збитку відповідно до параграфа 4.2.2 або 4.3.5.
Додатком А до МСФЗ 9 визначено, що фінансові активи класифікують як «утримувані для торгівлі», якщо вони: а) придбані або створені в основному з метою продажу або викупу в близькому майбутньому; б) при первісному визнанні є частиною портфеля ідентифікованих фінансових інструментів, якими управляють разом та щодо яких існують свідчення нещодавніх фактичних прикладів отримання короткострокового прибутку, або в) є похідним інструментом (за винятком похідного інструмента, який є контрактом фінансової гарантії або призначеним та ефективним інструментом хеджування).
Підпунктом 5.1.1 пункту 5.1. МСФЗ 9 визначено, що під час первісного визнання фінансового активу або фінансового зобов`язання суб`єкт господарювання оцінює їх за їхньою справедливою вартістю плюс або мінус витрати на операцію, які прямо відносяться до придбання або випуску фінансового активу чи фінансового зобов`язання.
У свою чергу, визначення справедливої вартості наведене в Додатку А до МСФЗ 9: справедлива вартість - це сума, за якою можна обміняти актив або погасити зобов`язання в операції між обізнаними, зацікавленими та незалежними сторонами.
Придбання фінансового активу з великою знижкою, що відображає зазнані кредитні ризики, є однією з умов визнання кредитно-знеціненого фінансового активу.
Право вимоги за договором факторингу або відступлення права грошової вимоги придбавається, як правило, з дисконтом (різниця між розміром прав вимоги та їх ціною, тому є на момент визнання в обліку кредитно-знеціненим фінансовим активом.
Подальше відступлення/продаж прав вимоги свідчить про припинення контролю над активом і є підставою припинення визнання фінансових активів.
При цьому згідно з п. 3.2.12 МСФЗ 9 при припиненні визнання фінансового активу повністю різниця між: а) балансовою вартістю (оціненою на дату припинення визнання) та б) отриманою компенсацією (включаючи будь-який новий отриманий актив мінус будь- яке нове взяте зобов`язання) визнають у прибутку або збитку.
Параграф 35 МСБО 1 «Подання фінансової звітності» визначає, що суб`єкт господарювання подає на нетто-основі прибутки та збитки, які виникають від групи подібних операцій, наприклад прибутки та збитки від курсових різниць або прибутки та збитки від фінансових інструментів, утримуваних для продажу. Однак суб`єкт господарювання подає такі прибутки та збитки окремо, якщо вони є суттєвими.
До 01 січня 2018 року питання обліку фінансових інструментів регулювалося МСБО 39 «Фінансові інструменти: визнання та оцінка».
Аналогічно до вимог МСФЗ 9, МСБО 39 вимагає від суб`єкта господарювання визнавати фінансовий актив або фінансове зобов`язання у звіті про фінансовий стан, коли і тільки коли суб`єкт господарювання стає стороною контрактних положень щодо інструмента (параграф 14).
Під час первісного визнання фінансового активу або фінансового зобов`язання суб`єктові господарювання слід оцінювати їх за їхньою справедливою вартістю плюс (у випадку фінансового активу або фінансового зобов`язання не за справедливою вартістю з відображенням переоцінки як прибутку або збитку) витрати на операцію, які прямо відносяться до придбання або випуску фінансового активу чи фінансового зобов`язання (параграф 41).
Параграфом 17 вказаного МСБО визначалося, що суб`єктові господарювання слід припиняти визнання фінансового активу, зокрема, тоді і тільки тоді, коли він передає фінансовий актив (як зазначено в параграфах 18 та 19) і ця передача кваліфікується для припинення визнання відповідно до параграфа 20.
У свою чергу, параграф 18 МСБО 1 визначає, що суб`єкт господарювання передає фінансовий актив, якщо і тільки якщо він передає контрактні права на одержання грошових потоків від фінансового активу.
Відповідно до параграфу 26 даного МСБО при припиненні визнання фінансового активу в його сукупності, різниця між: а) балансовою вартістю і б) сумою отриманої компенсації (включаючи будь-який новий отриманий актив мінус будь-яке нове прийняте зобов`язання) та будь-якого кумулятивного прибутку або збитку, які були визнанні в іншому сукупному прибутку, слід визнавати у прибутку чи збитку.
Отже, вимоги Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2000 року № 419 зобов`язують ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛЬЯНСКЕПІТАЛ», як суб`єкта господарювання, який здійснює діяльність із надання фінансових послуг, застосовувати у своїй діяльності міжнародні стандарти фінансової звітності. У свою чергу, вказані стандарти (МСФЗ та МСБО) вимагають відображення (визнання) фінансових активів, утримуваних для продажу (до яких належать договори купівлі-продажу права вимоги за кредитним договором як контрактне право на отримання грошових коштів), за справедливою вартістю. При продажу такого активу різниця між його балансовою вартістю та отриманою компенсацією має бути відображена у прибутку або збитку такого суб`єкта господарювання без відображення в доходах або витратах.
При цьому, відповідно до МСБО 1, МСБО 18 та МСФЗ (МСБО 39) різниця між балансовою вартістю прав вимоги на момент вибуття (незалежно від обраного методу обліку і бізнес-моделі) та отриманою сумою компенсації відображається у складі прибутків та збитків на нетто-основі, тобто без відображення окремо в витратах балансової вартості фінансового активу та без відображення окремо у доходах вартості отриманої компенсації за відступлене право вимоги.
Чинним законодавством не визначено окремого податкового обліку операцій з відступлення права вимоги. Отже, облік таких операцій ведеться за правилами бухгалтерського обліку.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Пунктом 44.2 статті 44 ПК України визначено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Порядок розрахунку об`єкта оподаткування з податку на прибуток викладено в статті 134 ПК України, згідно якої оподатковується прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
При цьому підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України в редакції, що діяла протягом періоду, який перевірявся, для платників податку, у яких річний дохід від будь- якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), (підприємства, у яких річний дохід від будь-якої діяльності за останній річний звітний період не перевищує двадцяти мільйонів гривень мають право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату).
Суд звертає увагу на те, що у податковій звітності, яка подавалася ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛЬЯНСКЕПІТАЛ», наявна відмітка про її складення за міжнародними стандартами фінансової звітності.
Натомість, суд вказує, що висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки, ґрунтуються на нормах Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за № 860/4153.
На думку суду, означене окремо свідчить про необґрунтованість висновків контролюючого органу.
Водночас, суд звергає увагу на таке.
Фактично, спірним питанням у цій справі, є правомірність декларування позивачем вибуття фінансового активу у формі права грошової вимоги, на підставі Договору про наступне відступлення права вищенаведеної грошової вимоги №22/11/30-1/У від 30.11.2022 року.
Згідно підпункту 14.1.255 пункту 14.1 статті 14 ПК відступлення права вимоги - операція з переуступки кредитором прав вимоги боргу третьої особи новому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу кредитору або без такої компенсації.
Згідно підпункту 14.1.267 пункту 14.1 статті 14 ПК позика - грошові кошти, що надаються резидентами, які є фінансовими установами, або нерезидентами, крім нерезидентів, які мають офшорний статус, позичальнику на визначений строк із зобов`язанням їх повернення та сплатою процентів за користування сумою позики.
Пунктом 58 МСБО 39, встановлено, що наприкінці кожного звітного періоду суб`єктові господарювання слід оцінювати, чи є об`єктивне свідчення того, що корисність фінансового активу або групи фінансових активів, що оцінюються за амортизованою собівартістю, зменшується. Якщо таке свідчення є, суб`єктові господарювання слід застосовувати параграф 63 для визначення суми будь-якого збитку від зменшення корисності.
Згідно пункту 63 МСБО 39, якщо є об`єктивне свідчення того, що відбувся збиток від зменшення корисності фінансових активів, що оцінюються за амортизованою собівартістю, то суму збитку оцінюють як різницю між балансовою вартістю активу та теперішньою вартістю попередньо оцінених майбутніх грошових потоків (за винятком майбутніх кредитних збитків, які не були понесені), дисконтованих за первісною ефективною ставкою відсотка фінансового активу (тобто ефективною ставкою відсотка, обчисленою при первісному визнанні). Балансову вартість активу слід зменшити прямо або застосовуючи рахунок резервів. Суму збитку слід визнавати у прибутку чи збитку.
Водночас, пунктом 59 МСБО 39 чітко встановлено, що корисність фінансового активу або групи фінансових активів зменшується і збитки від зменшення корисності виникають, якщо і тільки якщо є об`єктивне свідчення зменшення корисності внаслідок однієї або кількох подій, які відбулися після первісного визнання активу ("подія збитку"), і така подія (або події) збитку впливає (впливають) на попередньо оцінені майбутні грошові потоки від фінансового активу або групи фінансових активів, які можна достовірно оцінити. Може бути неможливим ідентифікувати одну, окрему подію, що спричинила зменшення корисності. Скоріше поєднаний вплив кількох подій може спричинити зменшення корисності. Збитки, очікувані як наслідок майбутніх подій, незалежно від того, наскільки вони ймовірні, не визнаються. Об`єктивне свідчення того, що корисність фінансового активу або групи активів зменшується, містить у собі спостережені дані, які привертають увагу утримувача активу до таких подій збитку:
а) значні фінансові труднощі емітента або боржника;
б) порушення контракту, таке як невиконання зобов`язань чи прострочування платежів відсотків або основної суми;
в) надання позикодавцем (з економічних чи юридичних причин, пов`язаних із фінансовими труднощами позичальника) концесії позичальникові, яку позикодавець не розглядав би за інших умов;
г) стає можливим, що позичальник оголосить банкрутство або іншу фінансову реорганізацію;
ґ) зникнення активного ринку для цього фінансового активу внаслідок фінансових труднощів; або
д) спостережені дані, що свідчать про зменшення, яке можна оцінити, попередньо оцінених майбутніх грошових потоків від групи фінансових активів з часу первісного визнання цих активів, хоча зменшення ще не можна ідентифікувати з окремими фінансовими активами в групі, включаючи:
і) негативні зміни у стані платежів позичальників у групі (наприклад, збільшення кількості прострочених платежів або збільшення кількості позичальників із кредитними картками, які досягли свого кредитного ліміту і сплачують мінімальну щомісячну суму); або
іі) національні чи локальні економічні умови, які корелюють із невиконанням зобов`язань за активами в групі (наприклад, збільшення рівня безробіття у географічному регіоні позичальників, зменшення цін на нерухомість в іпотеках у відповідному регіоні, зменшення цін на нафту щодо активів за позиками для нафтовидобувних компаній, або негативні зміни в умовах галузі, які впливають на позичальників у групі).
Отже, перед укладенням договору відступлення права вимоги підприємство повинно мати об`єктивне свідчення того, що можливість повернення позики зменшиться. "Міжнародним стандартом бухгалтерського обліку 39" визначено критерії такої об`єктивності, які повинні застосовуватися у своїй сукупності. Водночас, перелік критеріїв, які свідчать про відсутність об`єктивності зменшення фінансового активу та які застосовано контролюючим органом у спірних правовідносинах, законодавством не визначено.
На думку суду, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛЬЯНСКЕПІТАЛ», укладаючи договір з ТОВ "СІРІУС-СЕРВІС" про наступне відступлення права вищенаведеної грошової вимоги №22/11/30-1/У цілком правомірно врахував наявність вищевикладених обставин, що свідчили про наявність значних фінансових труднощів боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю КЛІМАТИЗАЦІЯ ТА ІНЖЕНЕРІЯ, що підтверджується фактом відсутності будь-яких дій ТОВ «КЛІМАТИЗАЦІЯ ТА ІНЖЕНЕРІЯ» на виконання вимог Претензії від 28.10.2022 року від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛЬЯНСКЕПІТАЛ» щодо погашення боргу на суму 19 538 755,00 грн.
Натомість зазначені відповідачем обставини, по-перше не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи; по-друге контролюючим органом не спростовано факту наявності об`єктивного свідчення того, що корисність фінансового активу позивача за наслідком зазначених операцій зменшується.
Відтак, позивачем правомірно віднесено суму негативного результату від здійснення переуступки права вимоги до фінансових витрат за 2022 рік.
Окрім зазначеного, надаючи правову оцінку доводам контролюючого органу, суд також зазначає, що згідно з нормами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підприємство є вільним у виборі порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації. Оскільки, відповідно до частини 5 статті 8 даного Закону: -) підприємство самостійно визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства; -) обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; -) розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів.
Тож, визначальним є економічний зміст господарських операцій, а не формальні аспекти їх документального оформлення.
Отже, судом встановлено та матеріалами даної справи підтверджено, що збиток у сумі 9 381 475,00грн. виник внаслідок того, що позивач припинив контроль над фінансовим активом в момент вторинного відступлення права грошової вимоги (тобто, в момент його вибуття) відповідно до Договору про вторинне відступлення права грошової вимоги №22/11/30-1/У від 30.11.2022. І цей Договір є іншим (відмінним) від того, що зазначив відповідач. Сума такого збитку у розмірі 9 381 475,00грн. становить різницю між балансовою вартістю фінансового активу, визначеною на дату припинення визнання, та сумою компенсації, одержаної внаслідок вторинного відступлення права грошової вимоги по Договору про вторинне відступлення права грошової вимоги №22/11/30-1/У від 30.11.2022.
Таким чином, встановлені в ході розгляду справи обставини спростовують твердження відповідача про те, що ТОВ ФКАльянскепітал списав з балансу витрати та безнадійну дебіторську заборгованість ТОВ «Вендзергард» (попередня назва-ТОВ «Кліматизація та інженерія») у сумі 9 381 475,00грн. за Договором №21/10/20-1/У від 20.10.2021 про відступлення права грошової вимоги.
Судом не приймаються до уваги твердження відповідача про те, що здійснена позивачем бухгалтерська операція із списання з балансу витрат та безнадійної дебіторської заборгованості може свідчити про спрямованість дій на зменшення об`єкта оподаткування податку на прибуток. Оскільки контролюючий орган вдався до припущень щодо змісту операції, що прямо суперечить частині 2 статті 19 Конституції України. Якщо державний орган додумує обставини, яких немає в документах, він порушує принцип правової визначеності.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог статті 77 КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.
Щодо економічної доцільності та ділової мети відносно збиткових операцій суд звертає увагу на висновки Верховного Суду у постанові від 20.04.2021 року у справі № 160/2404/20 яким виснував, зокрема, що господарська операція, направлена на отримання доходу, не завжди може мати позитивний економічний ефект, що є нормальним процесом здійснення господарської діяльності. Збитковість господарської діяльності не може бути підставою для визначення такої діяльності як негосподарської. Неотримання підприємством доходу від окремої господарської операції не свідчить про те, що така операція не пов`язана з господарською діяльністю підприємства, оскільки при здійсненні господарських операцій існує звичайний комерційний ризик не отримати дохід від конкретної операції. Податковий орган має надати докази відсутності у позивача мети щодо отримання економічного ефекту від господарських операцій та вказати, в чому полягала податкова вигода від наявності збитків. У постанові від 07.03.2019 у справі №818/3838/15 Верховний Суд виснував, що зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника податків на отримання позитивного економічного ефекту. Поняття економічного ефекту не розкрито в Податковому кодексі України. Не обов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому, а також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі. Зокрема, операція може виявитися збитковою, і це є одним із варіантів об`єктивного перебігу подій при здійсненні господарської діяльності.
Відтак, суд вказує необґрунтованість доводів відповідача про списання позивачем з балансу витрат та безнадійної дебіторської заборгованості ТОВ «Вендзергард» (попередня назва-ТОВ «Кліматизація та інженерія») у сумі 9 381 475,00грн. за Договором №21/10/20-1/У від 20.10.2021 про відступлення права грошової вимоги, як свідчення про спрямованість дій на зменшення об`єкта оподаткування податку на прибуток.
Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд враховує, чи прийняті вони з використанням повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискредитації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь яким несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Оцінюючи докази надані сторонами, суд відзначає, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, у той час як відповідачем не надано належних доказів на підтвердження законності спірного рішення.
Отже, за сукупності вказаних обставин висновки контролюючого органу не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи, у зв`язку із чим спірне податкове повідомлення-рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду не те, що позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, судовий збір, сплачений позивачем за подачу адміністративного позову до суду, в розмірі 24 224,00 грн. підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст.139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 12 березня 2026 року.

Суддя В.В. Горбалінський