Справа № 320/7574/26
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

12 березня 2026 року м. Київ № 320/7574/26

Суддя Київського окружного адміністративного суду Василенко Г.Ю., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів № 46дс-26 від 29.01.2026 про відмову у відкритті дисциплінарного провадження;

- зобов`язати Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію прокурорів повторно розглянути дисциплінарну скаргу з урахуванням правової оцінки суду.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема: чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням № 46дс-26 від 29.01.2026 Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів відмовила у відкритті дисциплінарного провадження за дисциплінарною скаргою позивача на прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_2 .

Вказане рішення мотивоване відсутністю у дисциплінарній скарзі конкретних відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку прокурора ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів № 46дс-26 від 29.01.2026 позивач звернувся з цим позовом до суду.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у цій справі суд виходить з такого.

За частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до частини першої статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Статтею 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру».

Частиною першою статті 43 Закону України «Про прокуратуру» визначено підстави для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження.

Відповідно до статті 44 та частини другої статті 45 Закону України «Про прокуратуру» дисциплінарне провадження здійснюється відповідним органом. Право на звернення до відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, із дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти. Рекомендований зразок дисциплінарної скарги розміщується на вебсайті Офісу Генерального прокурора.

Органом, що здійснює дисциплінарне провадження, є Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів, яка є колегіальним органом, що відповідно до повноважень, передбачених цим Законом, визначає рівень фахової підготовки осіб, які виявили намір зайняти посаду прокурора, та вирішує питання щодо дисциплінарної відповідальності прокурорів, переведення та звільнення прокурорів з посади.

Порядок роботи відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, визначається положенням, прийнятим всеукраїнською конференцією прокурорів (частини перша та третя статті 73 Закону України «Про прокуратуру»).

ОСОБА_1 скористався правом звернутися до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів з дисциплінарною скаргою, вважаючи що дії прокурора ОСОБА_2 містять ознаки дисциплінарного проступку.

Частиною другою статті 46 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, своїм вмотивованим рішенням відмовляє у відкритті дисциплінарного провадження, якщо: 1) дисциплінарна скарга не містить конкретних відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку прокурора; 2) дисциплінарна скарга є анонімною; 3) дисциплінарна скарга подана з підстав, не визначених статтею 43 цього Закону; 4) з прокурором, стосовно якого надійшла дисциплінарна скарга, припинено правовідносини у випадках, передбачених статтею 51 цього Закону; 5) дисциплінарний проступок, про який зазначено у дисциплінарній скарзі, вже був предметом перевірки і щодо нього відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, прийняла рішення, яке не скасовано в установленому законом порядку.

Всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року прийнято Положення про порядок роботи Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (пізніше - Положення про порядок роботи відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, враховуючи зміни 21 грудня 2018 року, 28 серпня 2021 року, 28 лютого 2023 року та 27 серпня 2024 року), яке регулює процедурні питання здійснення нею повноважень, визначених Законом України «Про прокуратуру», іншими законами України, порядок підготовки, розгляду та прийняття Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів рішень, а також інші питання діяльності Комісії.

Відповідно до пункту 98 Положення, в редакції станом на час прийняття оскаржуваного рішення, рішення про відкриття дисциплінарного провадження або про відмову в його відкритті приймаються членом органу в строк, який не перевищує десяти робочих днів із дня реєстрації дисциплінарної скарги. Копії такого рішення та дисциплінарної скарги протягом трьох днів із дня його прийняття надсилаються прокурору, стосовно якого воно прийняте, поштою або засобами електронного зв`язку.

У цей же строк і в такому ж порядку копія рішення надсилається особі, яка подала дисциплінарну скаргу, та керівнику органу прокуратури, уповноваженому приймати рішення про звільнення прокурора з посади, з роз`ясненням того, що прокурор не може бути звільнений за власним бажанням до завершення дисциплінарного провадження.

Оспорюване рішення позивач отримав належним чином.

Пункт 130 Положення регламентує, що рішення, дії або бездіяльність органу можуть бути оскаржені до суду у випадках і порядку, встановлених законом.

Рішення, прийняте за результатами дисциплінарного провадження, може бути оскаржено прокурором до суду або до Вищої ради правосуддя протягом одного місяця з дня вручення йому чи отримання ним поштою копії рішення.

У свою чергу, відповідно до частини десятої статті 78 Закону України «Про прокуратуру» особа, яка подала дисциплінарну скаргу про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, має право оскаржити рішення відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, до Вищої ради правосуддя за наявності дозволу відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, на таке оскарження.

Згідно з аналізу положень Закону України «Про прокуратуру» та Положення дає підстави для висновку, що оскарженню, зокрема, у судовому порядку підлягають рішення Комісії, прийняті за результатами дисциплінарного провадження, і право на таке оскарження має прокурор (стосовно якого подано дисциплінарну скаргу) як суб`єкт цього дисциплінарного провадження.

Особи, за дисциплінарними скаргами яких Комісія приймає рішення у визначеному Законом та Положенням порядку, не наділені правом на оскарження до суду рішень Комісії про відмову у відкритті дисциплінарного провадження.

За приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19 частини першої статті 4 КАС України).

Відповідно, право на оскарження рішення (індивідуального акта) суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої воно прийняте або яке безпосередньо стосується прав, свобод та інтересів цієї особи.

Суддя зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту - оскарження рішення Комісії про відмову у відкритті дисциплінарного провадження стосовно прокурорів, який, на думку позивача, вчинив дисциплінарний проступок (невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків), з огляду на розгляд поданої у порядку статті 303 КПК України скарги щодо не визнання потерпілим у кримінальному провадженні (пункт 5), хоч і вплине на хід досудового розслідування у кримінальному провадженні, але саме рішення Комісії, хоч його і прийнято у зв`язку з дисциплінарною скаргою заявника, не створює для нього юридичних прав та/чи обов`язків, саме з огляду на завдання дисциплінарного провадження і правовий статус Комісії у цих правовідносинах, таке рішення не може порушувати особистих прав та/або інтересів заявника.

Суддя вважає необхідним врахувати та зазначити про те, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 березня 2023 року у справі № 9901/41/21 сформулювала висновок, відповідно до якого позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права та інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас гарантоване статтею 55 Конституції України та конкретизоване в законах України право на належний судовий захист прав та інтересів особи передбачає можливість звернення до суду лише в разі існування спірних правовідносин, тобто в разі встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин. Таке порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена, зокрема, у постановах від 15 лютого 2018 року у справі №800/526/17, від 10 травня 2018 року у справах №800/227/17, №9901/385/18).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (справа «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви № 17160/06 та № 35548/06, рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року, пункт 33; справа «Меньшакова проти України», заява № 377/02, рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року, пункт 53).

Позиція суду узгоджується із правовими висновками Верховного Суду сформованими у постанові від 31 липня 2025 року у справі № 320/31093/24.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 2, 5, 19, 170, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №320/7574/26 за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Василенко Г.Ю.