Справа № 580/9949/24
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2026-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

13 березня 2026 року

м. Київ

справа № 580/9949/24

адміністративне провадження № К/990/53226/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Кравчука В.М. та Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу Міністерства оборони України

на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2025 року

у справі №580/9949/24

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України,

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

08 жовтня 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася до адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати пункт 18 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19 квітня 2024 року №8/д щодо непризначення їй одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 (далі - постанова КМУ №168), як дружині загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 сержанта ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), смерть якого настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, та повернення документів на доопрацювання;

- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 16 Закону №2011-XII, пунктом 2 постанови КМУ №168 як дружині загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 сержанта ОСОБА_2 , смерть якого настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, у розмірі 15 млн. грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2025 року, задоволено позов частково.

Визнано протиправним та скасовано пункт 18 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19 квітня 2024 року №8/д щодо непризначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 16 Закону №2011-XII, пунктом 2 постанови КМУ №168 як дружині загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 сержанта ОСОБА_2 , смерть якого настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, та повернення документів на доопрацювання.

Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової допомоги як дружині загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 сержанта ОСОБА_2 , смерть якого настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Ухвалено стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 відшкодування судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 1000,00 грн.

Не погодившись з рішеннями судів першої і апеляційної інстанцій, Міністерство оборони України 18 грудня 2025 року звернулося з касаційною скаргою, заявою про поновлення строку на касаційне оскарження до Верховного Суду та клопотанням про відстрочення сплати судового збору.

На обґрунтування поважності підстав пропуску строку відповідач зазначає, що Шостий апеляційний адміністративний суд у постанові від 25 червня 2025 року не роз`яснив строки касаційного оскарження. Для недопущення пропуску строку подання касаційної скарги Міністерство оборони України просить відстрочити сплату судового збору.

Інших підстав пропуску строку відповідач не наводив.

Ухвалою Верховного Суду від 30 грудня 2025 року касаційну скаргу Міністерства оборони України було залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки наведені у заяві про поновлення строку підстави, визнані судом неповажними; статті 330 КАС України, у зв`язку з несплатою судового збору та встановлено заявнику десятиденний строк для усунення вказаних недоліків з дня отримання копії ухвали, протягом якого особа має право надати суду обґрунтовану заяву про поновлення процесуального строку та документ про сплату судового збору.

Верховний Суд визнав наведені у заяві про поновлення строку підстави пропуску процесуального строку неповажними з тих підстав, що нероз`яснення у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції щодо строку та порядку касаційного оскарження судових рішень, ухвалених у порядку спрощеного позовного провадження, не може розглядатися як обставина, що унеможливлює або ускладнює реалізацію суб`єктом владних повноважень права на касаційне оскарження. Таким чином, Міністерство оборони України не надало належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку, як і точної дати отримання заявником копії оскаржуваної постанови.

Електронна копія ухвали Верховного Суду від 30 грудня 2025 року надійшла в електронний кабінет Міністерства оборони України 31 грудня 2025 року о 16:54.

У межах строку для усунення недоліків касаційної скарги представник Міністерства оборони України звернувся із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження та документом про сплату судового збору.

На обґрунтування поважності підстав пропуску строку відповідач зазначає, що Шостий апеляційний адміністративний суд у своїй постанові не зазначив нічого про можливість її оскарження в касаційному порядку, оскільки у тексті постанови було вказано, що вона є остаточною та оскарженню не підлягає, що, за словами представника, фактично закрило можливість оскарження та могло бути сприйняте як заборона на подання касаційної скарги.

Оскільки справа за категорією підпадала під критерії малозначної, представник витратив значний час на дослідження висновків Верховного Суду у типових справах, щоб обґрунтувати підстави для відкриття провадження за пунктом «в» частини п`ятої статті 328 КАС України.

Скаржник зазначає, що діяв добросовісно і не подавав скаргу раніше, аби не зловживати правами на оскарження рішень, які формально не підлягають перегляду.

Представник Міністерства оборони України також вказує, що на момент надходження ухвали про залишення скарги без руху він перебував у відпустці за межами Києва, а згодом був зарахований на навчання до Національного університету оборони України.

Скаржником наголошується на різному часі залучення представника від службової діяльності у зв`язку з перебуванням на навчанні.

Заявник вважає, що справа має виключне значення для Міністерства оборони України, оскільки суди попередніх інстанцій, на його думку, порушили норми матеріального права, а сума виплати одноразової грошової допомоги (15000000,00 грн) не дозволяє вважати справу малозначною по суті.

Інших обґрунтованих доводів, які б підтверджували поважність підстав пропуску строку касаційного оскарження відповідачем не наведено.

Разом з тим, Суд дійшов висновку, що дані доводи є неналежними для задоволення заяви скаржника виходячи з наступного.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Враховуючи викладене, особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановленому вказаним Кодексом порядку.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява №23436/03).

У свою чергу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (пункт 109 рішення у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» від 07 липня 1989 року).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (пункт 27, справа «Олександр Шевченко проти України», заява №8371/02), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обґрунтованого рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Щодо підстав, з якими відповідач пов`язує поважність підстав пропуску строку колегія суддів зазначає таке.

Колегія суддів вважає, що аргументи заявника про те, що представник перебував у відпустці та наразі знаходиться на навчанні в ІНФОРМАЦІЯ_2, не можуть бути визнані поважними причинами пропуску процесуального строку. Міністерство оборони України як державний орган та суб`єкт владних повноважень має забезпечити належну організацію своєї роботи та безперервність процесуального супроводу судових справ незалежно від графіку відпусток або навчання окремих працівників. Внутрішні організаційні питання установи, зокрема завантаженість або відсутність конкретного юриста, мають суб`єктивний характер і не є об`єктивними перешкодами для своєчасного звернення до суду.

Твердження про те, що суд апеляційної інстанції закрив можливість подальшого оскарження, не зазначивши у постанові порядок касаційного перегляду, є безпідставними. Міністерство оборони України як суб`єкт владних повноважень, діє на підставі презумпції знання чинного законодавства, зокрема норм КАС України, які чітко визначають строки та порядок подання касаційної скарги. Відсутність роз`яснень у судовому рішенні не звільняє державний орган від обов`язку дотримуватися загальновідомих процесуальних строків, встановлених законом.

Посилання заявника на необхідність тривалого дослідження практики Верховного Суду для визначення малозначності справи та пошуку підстав для відкриття провадження за пунктом «в» частини п`ятої статті 328 КАС України свідчить про правову оцінку справи, а не про наявність об`єктивних перешкод для подання скарги. Суб`єктивне переконання представника у відсутності шансів на відкриття провадження або побоювання щодо зловживання правами не є поважною причиною для пропуску строку тривалістю понад чотири місяці. До того ж, у клопотанні заявник помилково посилається на положення статей 126, 127 Цивільного процесуального кодексу, хоча справа розглядається в порядку адміністративного судочинства, що додатково свідчить про неналежний рівень підготовки клопотання.

Суд поважає право на доступ до правосуддя, але воно не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання верховенства права, зокрема, одного з його елементів - правової визначеності.

Аналогічна позиція підтримана Верховним Судом, зокрема у постанові від 30 серпня 2022 року у справі №160/2346/21.

Принцип правової визначеності передусім вимагає дотримання строків. Загальні посилання на норми права без підтвердження поважності причин затримки (конкретними фактами) не є підставою для поновлення строку.

Враховуючи викладене, Суд не вбачає підстав для визнання, наведених скаржником у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження, причин пропуску такого строку поважними.

Положеннями пункту 4 частини першої статті 333 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо, скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

З огляду на вищезазначене, суд касаційної інстанції вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження.

Аналогічна позиція щодо вирішення питання про поновлення процесуальних строків висловлена Верховним Судом, зокрема в ухвалах від 14 липня 2022 року у справі №480/1643/21, від 26 лютого 2024 року у справі №140/5638/23, від 15 квітня 2024 року у справі №640/23993/19.

Керуючись статтями 248, 251, 328, 333, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Визнати неповажними наведені Міністерством оборони України підстави пропуску строку та відмовити у задоволенні заяви про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2025 року у справі №580/9949/24.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2025 року у справі №580/9949/24 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

3. Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді В.М. Кравчук

В.М. Шарапа