Справа № 320/8666/23
Суддя: Перепелиця А.М.
Дата ухвалення: 2026-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2026 року м. Київ № 320/8666/23

Київський окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Перепелиця А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської військової адміністрації, третя особа третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - комунальне підприємство «Київтранспарксервіс», третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_2 про визнання протиправними та ничинними розпоряджень,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Київської міської військової адміністрації (далі - відповідач), третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - комунальне підприємство «Київтранспарксервіс», третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_2 про визнання протиправними та нечинними розпоряджень, в якому просить:

- визнати протиправним та нечинним розпорядження Київської міської військової адміністрації «Про встановлення тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів, які надаються Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» від 07.11.2022 № 735;

- визнати протиправним та нечинним розпорядження Київської міської військової адміністрації «Про затвердження Програми розвитку паркувального простору міста Києва на 2023 рік» від 04.10.2022 №682.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про протиправність оскаржуваних розпоряджень №735 та № 682, оскільки вважає, що вони прийняті з грубим порушенням встановленої законодавством процедури, що є підставою для їх визнання протиправними та нечинними.

Так, позивачем вказано, що внаслідок включення до планової калькуляції вартості послуг КП «Київтранспарксервіс» з утримання майданчиків для паркування транспортних засобів таких статей витрат як «облаштування паркувального майданчика заїзними кишенями» та «обов`язкові платежі 60%» було фактично завищено тарифи на послуги з паркування, встановлені розпорядженням Київської міської ради від 25.06.2021 № 1459, визнаним протиправним та нечинним у судовому порядку. При цьому, приймаючи оскаржуване розпорядження № 735, відповідачем затверджено тарифи на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів, які є аналогічні тарифам, встановленим розпорядженням № 1459. Окрім того, наголошено, що до калькуляції тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів відповідачем включено інвестиційну складову без урахування пункту 23 Порядку № 258, а саме: без вирахування амортизаційних відрахувань, коштів державного та/або місцевого бюджету. На переконання позивача, інвестиційні витрати повинні сплачуватися за рахунок планової рентабельності підприємства - надавача послуг, тому покладення таких витрат цілком і повністю у вартість послуг за поточний рік на кінцевого споживача є незаконним.

Разом з тим, позивачем зазначено про допущення відповідачем ряду процедурних порушень Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» під час прийняття оскаржуваного розпорядження № 735 з огляду на те, що: у порушення статті 7 Закон України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» питання щодо затвердження тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів у місті Києві не було включено до плану діяльності КМДА з підготовки проєктів регуляторних актів; допущено порушення статей 9, 13 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» щодо строку, протягом якого від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань приймаються зауваження та пропозиції стосовно проєкту регуляторного акта; ?? у порушення статті 8 Закон України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» не було розроблено та опубліковано аналіз регуляторного впливу до проєкту оскаржуваного Розпорядження № 735; громадські обговорення проєкту розпорядження № 735 проведені з порушенням статті 9 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Щодо протиправності розпорядження № 682 позивачем зазначено, що вказане рішення суб`єкта владних повноважень суперечить Правилам дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 та Правилам паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1342, оскільки облаштування заїзних кишень для паркування буде здійснюватися за рахунок зменшення площі тротуарів, а відповідно, обмеження пішохідного простору, що, в силу зазначених положень законодавства - забороняється.

Окрім того, за посиланням позивача, Програма розвитку паркувального простору міста Києва на 2023 рік затверджена без проведення консультацій з громадськістю та складання й опублікування звіту за результатами таких консультацій, у зв`язку з чим порушуються права позивача та інших мешканців столиці на доступ до управління державними справами, а також з порушенням принципів відкритості та прозорості в діяльності органів місцевого самоврядування.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.04.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської військової адміністрації про визнання протиправними та скасування розпоряджень, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідачем у поданому до суду відзиві на позовну заяву зазначено про правомірність врахування інвестиційної складової в тарифи на послуги з користування відведеними майданчиками для платного паркування транспортних засобів, оскільки вважає, що наведене відповідає вимогам пункту 23 Порядку формування тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2010 № 258.

Окрім того, відповідачем наголошено на тому, що оскаржуване розпорядження № 735 не має ознак регуляторного акта, оскільки не створює перешкод для розвитку господарської діяльності і не спрямоване на правове регулювання господарських відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та невизначеним колом суб`єктів господарювання. Водночас, зауважено, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення участі громадськості у формуванні та реалізації державної політики» від 03.11.2010 № 996 проведено громадське обговорення проєкту розпорядження начальника Київської міської військової адміністрації «Про встановлення тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів, які надаються комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» у формі електронних консультацій в період з 06.10.2022 по 20.10.2022.

Щодо врахування при затвердженні тарифів інвестиційної програми на 2023 рік відповідачем вказано, що вказана програма була оприлюднена 09.04.2022 та вступила в силу до оскаржуваного розпорядження, є діючою та не була оскаржена в судовому порядку. При цьому, джерелом фінансування Програми розвитку паркувального простору міста Києва на 2023 рік є виключно кошти комунального підприємства. Наголошено, що вказана програма охоплює виключно відведені майданчики, адже рішення про розміщення, обладнання та функціонування відведених майданчиків для паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах міста Києва передано до повноважень Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яким був виданий наказ від 25.03.2021 № Н-67 «Про затвердження переліку відведених майданчиків для паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах міста Києва».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.05.2023 зупинено провадження в адміністративній справі № 320/8666/23 за позовом ОСОБА_1 до Київської міської військової адміністрації, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - комунальне підприємство "Київтранспарксервіс" про визнання протиправними та скасування розпоряджень до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі № 320/2093/23.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено повністю. Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року - скасовано. Справу направлено до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду справу передано до розгляду судді Перепелиці А.М.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.03.2024 продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

У відповіді на відзив позивач посилається про порушення відповідачем положень Указу Президента України від 03.10.1992 № 493/92 та постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 № 731 при прийнятті оскаржуваного розпорядження № 735, зазначаючи, що відповідний нормативно-правовий акт не був поданий на державну реєстрацію, що, на думку позивача, є самостійною підставою для визнання його протиправним та нечинним.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.04.2024 залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_2 .

Протокольною ухвалою суду від 19.08.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 21.08.2024, заслухавши пояснення сторін та третьої особи, протокольною ухвалою судом було постановлено перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, а також оцінивши наявні в матеріалах належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини четвертої статті 12 Закону України «Про ціни і ціноутворення», Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, Указу Президента України від 24.02.2022 № 68/2022 «Про утворення військових адміністрацій», постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2010 № 258 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів», рішення Київської міської ради від 13.11.2014 № 368/368 «Про розгляд та затвердження або погодження інвестиційних програм, які враховуються при формуванні тарифів на окремі види послуг», з метою розвитку паркувального простору міста Києва, Київською міською військовою адміністрацією на підставі розпорядження від 04.10.2022 № 682 затверджено Програму розвитку паркувального простору міста Києва на 2023 рік.

У подальшому, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», підпункту 2 пункту «а» частини першої статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», частини третьої статті 28-1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, Указу Президента України від 24.02.2022 № 68/2022 «Про утворення військових адміністрацій», пункту 30 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1342, постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2010 № 258 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів», рішень Київської міської ради від 26.06.2007 № 930/1591 «Про вдосконалення паркування автотранспорту в м. Києві» та від 22.01.2015 № 22/887 «Про затвердження Концепції розвитку паркувального простору в місті Києві», з урахуванням рішення Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві» (у редакції рішення Київської міської ради від 28.01.2015 № 58/923), розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 02.10.2012 № 1719 «Про затвердження коефіцієнтів завантаженості майданчиків для платного паркування транспортних засобів» та розпорядження начальника Київської міської військової адміністрації від 04.10.2022 № 682 «Про затвердження Програми розвитку паркувального простору міста Києва на 2023 рік», з метою встановлення економічно обґрунтованих тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів у місті Києві, Київською міською військовою адміністрацією 07.11.2022 прийнято розпорядження № 735 «Про встановлення тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів, які надаються Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс», згідно з пунктами 1-3 якого:

- встановлено Тарифи на послуги з користування відведеними майданчиками для платного паркування транспортних засобів, які надаються Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс»;

- встановлено вартість абонементних талонів на послуги з користування відведеними майданчиками для платного паркування легкових автомобілів, які надаються Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс»;

- встановлено Тарифи на послуги з користування спеціально обладнаними перехоплюючими майданчиками для платного паркування транспортних засобів, які надаються Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс».

Відповідно до тарифів на послуги з користування відведеними майданчиками для платного паркування транспортних засобів, що надаються комунальним підприємством «Київтранспарксервіс», вартість паркування за одне місце за одну годину залежно від територіальної зони становить: І зона - 35 грн; ІІ зона - 25 грн; ІІІ зона - 5 грн.

Вартість абонементних талонів на послуги з користування відведеними майданчиками для платного паркування легкових автомобілів, які надаються комунальним підприємством «Київтранспарксервіс», становить:

- І-ІІІ зони: за день - 390,00 грн; за місяць 5733,00 грн;

- I-II зони: за день - 350,00 грн; за місяць - 5145,00 грн;

- II-III зони: за день - 250,00 грн; за місяць - 2940,00 грн;

- ІІІ зона: за день - 50,00 грн; за місяць - 882,00 грн.

Згідно з тарифами на послуги з користування спеціально обладнаними перехоплюючими майданчиками для платного паркування транспортних засобів, які надаються комунальним підприємством «Київтранспарксервіс», вартість паркування у III зоні становить: до 1 години включно - 5,00 грн; до 2 годин включно - 10,00 грн; до 12 годин включно - 11,00 грн; до 13 годин включно - 16,00 грн; до 14 годин включно - 21,00 грн; за добу - 22,00 грн.

Вважаючи протиправними розпорядження Київської міської військової адміністрації «Про встановлення тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів, які надаються Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» від 07.11.2022 № 735 та «Про затвердження Програми розвитку паркувального простору міста Києва на 2023 рік» від 04.10.2022 № 682, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Оцінюючи рішення суб`єкта владних повноважень з урахуванням вимог законодавства, якими регулюються спірні правовідносини та встановлених у справі обставин, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частинами першою - другою статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо, зокрема, законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів владних повноважень.

Право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Водночас, відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особа має право на ефективний спосіб захисту прав і це означає, що вона має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільних прав, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Крім порушеного права, судовому захисту підлягає також охоронюваний законом інтерес особи.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004, поняття «охоронюваний законом інтерес» у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам».

З огляду на те, що оскаржуване розпорядження № 735 стосується затвердження тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів у м. Києві, а розпорядження № 682 - затвердження Програми розвитку паркувального простору міста Києва на 2023 рік, враховуючи, що позивач є мешканцем міста Києва та споживачем послуг на користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів за тарифами, встановленими органами місцевого самоврядування, суд доходить висновку, що оскаржувані розпорядження поширюються на позивача, як особу, яка розміщує транспортні засоби на майданчиках для паркування та впливає на його права та інтереси як пішохода, а відтак, ОСОБА_1 має право на звернення із даним позовом до суду.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до підпунктів 2, 8 пункту «а» статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97 (далі - Закон № 280/97) до власних самоврядних повноважень виконавчих органів міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на теплову енергію (у тому числі її виробництво, транспортування та постачання), тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, на інші комунальні послуги (крім тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на комунальні послуги, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), побутові, транспортні та інші послуги; підготовка та затвердження переліку спеціально відведених місць для паркування транспортних засобів.

За пунктом «б» статті 28 Закону № 280/97 до делегованих повноважень виконавчих органів міських рад належить 1) здійснення відповідно до закону контролю за дотриманням зобов`язань щодо платежів до місцевого бюджету на підприємствах і в організаціях незалежно від форм власності; 2) здійснення відповідно до закону контролю за дотриманням цін і тарифів; 3) сприяння здійсненню інвестиційної діяльності на відповідній території.

Згідно з частиною третьою статті 28-1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 № 2807-IV (далі - Закон № 2807-IV) тарифи на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів встановлюються органами місцевого самоврядування відповідно до порядку формування цих тарифів, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Отже, вирішення питань про встановлення тарифів, зокрема, на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів є виключною компетенцією виконавчих органів міських рад.

Рішенням Київської міської ради «Про утворення виконавчого органу Київської міської ради та затвердження його структури і загальної чисельності» від 20.06.2002 № 28/28 відповідно до Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» утворено виконавчий орган Київради, який відповідно до пункту 2 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» паралельно виконує функції органу державної виконавчої влади, що є особливістю здійснення виконавчої влади та місцевого самоврядування в місті Києві, із збереженням існуючої назви «Київська міська державна адміністрація».

Відповідно до приписів частин першої та другої статті 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII (далі - Закон № 389-VIII) на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи - військові адміністрації.

Рішення про утворення військових адміністрацій приймається Президентом України за поданням обласних державних адміністрацій або військового командування.

Відповідно до положень частини четвертої статті 4 Закону № 389-VIII у районі, області військові адміністрації утворюються у разі нескликання сесії відповідно районної, обласної ради у встановлені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» строки або припинення їх повноважень згідно із законом, або для здійснення керівництва у сфері забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку. У разі прийняття рішення про утворення районних, обласних військових адміністрацій їх статусу набувають відповідно районні, обласні державні адміністрації, а голови районних, обласних державних адміністрацій набувають статусу начальників відповідних військових адміністрацій.

Приписами частини восьмої статті 4 Закону № 389-VIII визначено, що військові адміністрації населених пунктів, районні, обласні військові адміністрації здійснюють свої повноваження протягом дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено в Україні воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який і наразі триває.

Разом з тим, відповідно до вказаного Указу Президента України Київська міська державна адміністрація набула статусу військової адміністрації, а відтак, Київська міська військова адміністрація є належним відповідачем у цій справі.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 22.05.2025 у справі № 320/2093/23.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та нечинним розпорядження Київської міської військової адміністрації «Про встановлення тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів, які надаються Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» від 07.11.2022 № 735, суд зазначає таке.

Указом Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» від 03.10.1992 № 493/92 (далі - Указ Президента № 493/92) з метою впорядкування видання міністерствами, іншими органами виконавчої влади нормативно-правових актів, забезпечення охорони прав, свобод і законних інтересів громадян, підприємств, установ та організацій установлено, що з 01.01.1993 нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

Згідно з пунктом 2 Указу Президента № 493/92 державну реєстрацію здійснюють:

нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю - Міністерство юстиції України;

нормативно-правових актів міністерств і республіканських комітетів Автономної Республіки Крим - Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим;

нормативно-правових актів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, їх управлінь, відділів, інших підрозділів, а також місцевих органів господарського управління та контролю - обласні, Київське та Севастопольське міські управління юстиції;

нормативно-правових актів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, їх управлінь, відділів, інших підрозділів - районні, районні у містах Києві та Севастополі управління юстиції.

Державна реєстрація провадиться в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Міністерство юстиції України та управління юстиції складають державні реєстри зареєстрованих ними нормативно-правових актів.

Відповідно до приписів пункту 3 Указу Президента № 493/92, нормативно-правові акти, зазначені в статті 1 цього Указу, набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності.

За змістом пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» від 28.12.1992 № 731 (далі - Положення № 731), державна реєстрація нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, які є суб`єктами нормотворення, здійснюється відповідно до Указу Президента України від 3 жовтня 1992 р. № 493 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади», цього Положення та інших актів законодавства про державну реєстрацію нормативно-правових актів.

У силу норм пункту 2, 3 Положення № 731, Державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти, які містять одну або більше норм, що зачіпають права, свободи, законні інтереси і стосуються обов`язків громадян та юридичних осіб, встановлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують організаційно-правовий механізм їх реалізації, або мають міжвідомчий характер, тобто є обов`язковими для інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, а також юридичних осіб, що не належать до сфери управління суб`єкта нормотворення.

На державну реєстрацію подаються нормативно-правові акти, прийняті уповноваженими на це суб`єктами нормотворення в електронній (через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису чи печатки) або паперовій формі в порядку, визначеному Мін`юстом, що містять норми права, мають неперсоніфікований характер і розраховані на неодноразове застосування, незалежно від строку їх дії (постійні чи обмежені певним часом) та характеру відомостей, що в них містяться, у тому числі з грифами «Для службового користування», «Особливої важливості», «Цілком таємно», «Таємно» та іншими, а також прийняті в порядку експерименту.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що відповідач був зобов`язаний забезпечити подання на державну реєстрацію нормативно-правових актів, які зачіпають права, свободи та законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, виданих ним, як місцевим органом виконавчої влади та, як виконавчим органом Київської міської ради, позаяк, оскаржуване розпорядження №735 встановлює тарифи, які мають неперсоніфікований характер та розраховані на неодноразове застосування.

Разом з тим, суд акцентує увагу на тому, що Закон не містить безпосередніх норм щодо державної реєстрації нормативно-правових актів військових адміністрацій, проте, у разі прийняття рішення про утворення районних, обласних військових адміністрацій їх статусу набувають відповідно районні, обласні державні адміністрації, а голови районних, обласних державних адміністрацій набувають статусу начальників відповідних військових адміністрацій, тобто, військові адміністрації утворюються на базі відповідних державних адміністрацій.

У свою чергу, повноваження військових адміністрацій здійснюються ними в порядку, визначеному законами України для здійснення повноважень відповідних місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, з урахуванням особливостей, встановлених Законом. Військові адміністрації фактично діють як місцеві органи виконавчої влади, а спрямування, координацію та контроль за їх діяльністю здійснює у межах своїх повноважень Кабінет Міністрів України.

Отже, з урахуванням аналізу норм законодавства та за відсутності підстав щодо виконання військовими адміністраціями функцій органів місцевого самоврядування, суд вважає, що нормативно-правові акти військових адміністрацій мають подаватися на державну реєстрацію до відповідних органів юстиції, за виключенням актів, зокрема: персонального характеру (про склад комісій, призначення на посаду і звільнення з неї, заохочення працівників тощо; дія яких вичерпується одноразовим застосуванням, крім актів про затвердження положень, інструкцій та інших, що містять правові норми; оперативно-розпорядчого характеру (разові доручення); якими доводяться до відома підприємств, установ і організацій рішення вищестоящих органів; спрямовані на організацію виконання рішень вищестоящих органів і власних рішень міністерств, інших органів виконавчої влади, що не мають нових правових норм; рекомендаційного, роз`яснювального та інформаційного характеру тощо.

Варто зазначити, що попередній нормативно-правовий акт за аналогічним питанням -розпорядження Київської міської державної адміністрації від 25.06.2021 № 1459 «Про встановлення тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів, які надаються Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» був зареєстрований у територіальному органі юстиції, відповідно відповідач визнавав необхідність реєстрації розпорядження відповідно до вимог законодавства.

Також, переліком нормативно-правових актів, які були зареєстровані Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) у 2022 році, серед іншого, є нормативно-правові акти, видавниками яких є обласні державні адміністрації, що набули статус військових адміністрацій.

Відповідно до статті 57 Конституції України нормативно-правові акти, що визначають права й обов`язки громадян, не доведені до відома населення в установленому законом порядку, є нечинними і не мають діяти.

Таким чином, відповідачем під час прийняття оскаржуваного розпорядження № 735 було порушено положення Указу Президента України № 493/92 та Положення № 731 у зв`язку з неподанням вказаного розпорядження на державну реєстрацію до Мін`юсту, не включенням його до Єдиного державного реєстру з присвоєнням реєстраційного коду та неопублікуванням в бюлетені «Офіційний вісник України».

Суд враховує у даній справі висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 17.10.2019 по справі № 826/15733/15 щодо обов`язкової державної реєстрації нормативно-правового акту та наслідків нездійснення державної реєстрації.

Разом з тим, суд зазначає, що механізм формування тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів визначений Порядком формування тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2010 № 258 (далі - Порядок № 258).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 258 оператор - юридична особа або фізична особа-підприємець, яка відповідно до рішення сільської, селищної, міської ради організовує та провадить діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на майданчиках, здійснює їх утримання, облаштування та обладнання, надає послуги з користування майданчиками та забезпечує відповідно до Податкового кодексу України сплату збору за місця для паркування транспортних засобів.

Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» згідно з рішенням Київської міської ради від 26.06.2007 № 930/1591 «Про вдосконалення паркування автотранспорту в м. Києві», визначене єдиним оператором з паркування транспортних засобів та стягнення збору за місця для паркування транспортних засобів.

Як передбачено пунктом 16 Порядку № 258, до складу загальновиробничих витрат включаються:

1) витрати, пов`язані з обслуговуванням виробництва, а саме: управлінням виробництвом, які визначаються виходячи з чисельності апарату управління виробництвом за штатним розписом і встановлених оператором окладів (основна і додаткова заробітна плата, гарантійні та компенсаційні виплати, відрахування на соціальні заходи, оплата службових відряджень); утриманням, експлуатацією, ремонтом, оперативною орендою, страхуванням основних засобів та інших необоротних активів загальновиробничого призначення, які використовуються для надання послуг з паркування; оплатою послуг інших спеціалізованих підприємств, виконанням регламентних робіт, передбачених проектно-технічною документацією; опаленням, освітленням, водопостачанням, водовідведенням, дезінфекцією, дератизацією виробничих приміщень, вивезенням твердих побутових відходів, та інші витрати, пов`язані з експлуатацією виробничих приміщень, які розраховуються виходячи з обсягів зазначених робіт, послуг та цін на них; придбанням спеціального одягу виробничого персоналу майданчиків; забезпеченням охорони праці, дотриманням вимог техніки безпеки; оплатою послуг інших підприємств;

2) амортизація основних засобів, інших необоротних матеріальних і нематеріальних активів загальновиробничого призначення, які використовуються для надання послуг з паркування;

3) податки та збори (обов`язкові платежі), які включаються до планованої виробничої собівартості.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначені Національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», що затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248 (далі - П(С)БО 15 «Витрати»).

Згідно з пунктом 15.5 П(С)БО 16 «Витрати», до складу загальновиробничих витрат включаються, зокрема: витрати на вдосконалення технології й організації виробництва (оплата праці та відрахування на соціальні заходи працівників, зайнятих удосконаленням технології й організації виробництва, поліпшенням якості продукції, підвищенням її надійності, довговічності, інших експлуатаційних характеристик у виробничому процесі; витрати матеріалів, купівельних комплектуючих виробів і напівфабрикатів, оплата послуг сторонніх організацій тощо).

До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.

Таким чином, загальновиробничі витрати - це непрямі витрати, пов`язані з організацією, обслуговуванням та управлінням виробництвом.

Отже, включення пунктом 4.4 калькуляції «затрати на обстеження майданчика та перевірку проєктної документації паркувальних майданчиків» до такого виду витрат є безпідставним.

Окрім того, суд звертає увагу, що відповідно до затверджених оскаржуваним розпорядженням № 735 тарифів на послуги з користування відведеними майданчиками для платного паркування транспортних засобів, які надаються комунальним підприємством «Київтранспарксервіс», вартість паркування за одне місце за одну годину залежно від територіальної зони становить: І зона - 35 грн; ІІ зона - 25 грн; ІІІ зона - 5 грн.

Судом встановлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 25.06.2021 № 1459 «Про встановлення тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів, які надаються комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» було затверджено аналогічні тарифи, визначені оскаржуваним розпорядженням № 735.

При цьому, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.02.2022 у справі № 640/20721/21, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.08.2022, визнано протиправним та нечинним розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25.06.2021 № 1459 «Про встановлення тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів, які надаються Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс».

Так, у своєму рішенні суд вказав, що КП «Київтранспарксервіс», включивши у вартість послуг з утримання майданчиків для паркування платіж, який не передбачений Податковим кодексом України, зумовив понесення споживачами таких послуг необґрунтованих витрат, та як наслідок, спричинило невірну калькуляцію надаваних послуг, тарифи на які були затверджені оскаржуваним розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25.06.2021 №1459 «Про встановлення тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів, які надаються Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс».

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Однак, на підставі нової калькуляції розпорядженням Київської міської військової адміністрації від 07.11.2022 № 735 «Про встановлення тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів, які надаються Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» затверджено нові тарифи на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів, які надаються КП «Київтранспарксервіс», розмір яких встановлено на рівні старих тарифів, визнаних рішенням суду у справі № 640/20721/21 необґрунтованими, а саме: I територіальна зона платного паркування - 35,00 грн; II територіальна зона платного паркування - 25,00 грн; III територіальна зона платного паркування - 5,00 грн.

Під час розгляду справи відповідачем не наведено економічного обґрунтування до планової калькуляції вартості послуг з утримання майданчиків для паркування транспортних засобів за одну годину надання послуг, які надаватиме КП «Київтранспарксервіс», що свідчить про необґрунтованість визначення тарифів на послуги, затверджених розпорядженням Київської міської військової адміністрації від 07.11.2022 № 735.

Поряд з цим, відповідно до відомостей, розміщених в Єдиному державному реєстрі судових рішень, Господарським судом м. Києва у межах справи № 910/19743/23 за позовом комунального підприємства «Київтранспарксервіс» до Антимонопольного комітету України визнано правомірним рішення Антимонопольного комітету України від 13.10.2023 № 52-р/тк у справі № 240/60/16-рп/к.23 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу».

Вказане рішення залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2024.

Зокрема, суд встановив, що відповідно до рішення Антимонопольного комітету України від 13.10.2023 № 52-р/тк, дії КП «Київтранспарксервіс», які полягають у включенні економічно необґрунтованих статей затрат до планової калькуляції вартості послуг з утримання майданчиків для паркування транспортних засобів за одну годину надання послуг, на основі якої, розпорядженням Київської міської військової адміністрації від 07.11.2022 № 735 «Про встановлення тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів, які надаються Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс», було затверджено економічно необґрунтовані тарифи на такі послуги, порушенням, передбаченим частиною першою статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання послуг із користування відведеними майданчиками для платного паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах м. Києва, що призвело до ущемлення інтересів споживачів, яке було неможливим за умов існування значної конкуренції на цьому ринку.

Також, суд вказав, що включення Підприємством без належного економічного обґрунтування до планової калькуляції вартості послуг з утримання майданчиків для паркування транспортних засобів за одну годину надання послуг, які надаватиме КП «Київтранспарксервіс», статей витрат «матеріали для облаштування майданчиків», «благоустрій та утримання в належному стані паркувальних майданчиків», «інвестиційна складова», призвело до необґрунтованого завищення тарифів на послуги, затверджених, розпорядженням Київської міської військової адміністрації від 07.11.2022 № 735.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та нечинним розпорядження Київської міської військової адміністрації «Про встановлення тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів, які надаються Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» від 07.11.2022 № 735.

Стосовно посилань позивача на порушення процедури прийняття розпорядження № 735 як регуляторного акта, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» регуляторний акт - це:

- прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання;

- прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Суд звертає увагу, що оскаржуваним розпорядженням №735 передбачалося:

- встановити Тарифи на послуги з користування відведеними майданчиками для платного паркування транспортних засобів, які надаються Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс»;

- встановити вартість абонементних талонів на послуги з користування відведеними майданчиками для платного паркування легкових автомобілів, які надаються Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс»;

- встановити Тарифи на послуги з користування спеціально обладнаними перехоплюючими майданчиками для платного паркування транспортних засобів, які надаються Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс».

З аналізу викладеного вбачається, що вказане розпорядження не спрямоване на правове регулювання господарських відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та невизначеним колом cуб`єктів господарювання.

Окрім того, розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05.10.2017 № 1205 «Про деякі питання здійснення державної регуляторної політики у виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» на Департамент промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) покладені повноваження з питань реалізації державної регуляторної політики у виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та затверджено Порядок підготовки та прийняття регуляторних актів виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) (далі - Порядок підготовки).

Відповідно до пункту 4.4. Порядку підготовки за зверненням структурного підрозділу виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Департамент промисловості розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) опрацьовує проєкт нормативно-правового акта виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та надає роз`яснення щодо наявності/відсутності ознак регуляторного акта відповідно до вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Так, у своєму листі від 11.10.2022 № 052-2874 «Про надання роз`ясень щодо ознак регуляторності» Департамент промисловості та розвитку підприємництва зазначив, що проєкт розпорядження начальника Київської міської військової адміністрації «Про встановлення тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів, які надаються комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» не має ознак регуляторного акта і не підпадає під дію Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Відтак, суд вважає, що розпорядження Про встановлення тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів, які надаються Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» від 07.11.2022 № 735 не має ознак регуляторного акта і не підпадає під дію Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Щодо визнання протиправним та нечинним розпорядження Київської міської військової адміністрації «Про затвердження Програми розвитку паркувального простору міста Києва на 2023 рік» від 04.10.2022 № 682, суд зазначає таке.

Програма розвитку паркувального простору міста Києва на 2023 рік була затверджена розпорядженням Київської міської військової адміністрації від 04.10.2022 № 682 має наступні складові:

- заходи облаштування відведених майданчиків для паркування транспортних засобів (приведення у відповідність до схем організації дорожнього руху відведених майданчиків для паркування транспортних засобів (влаштування заїзних кишень);

- придбання основних засобів (система відеонагляду для моніторингу відведених майданчиків для паркування транспортних засобів та придбання автомобілів для роботи мобільних груп з облаштування відведених майданчиків для паркування транспортних засобів).

Як вбачається з вищевказаного, Програма охоплює виключно відведені майданчики, а відтак посилання позивача на облаштування заїзних кишень для паркування за рахунок зменшення площі тротуарів саме внаслідок прийняття оскаржуваного розпорядження № 682 є безпідставними.

Судом встановлено, що рішення про розміщення, обладнання та функціонування відведених майданчиків для паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах міста Києва передано до повноважень Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Вищевказаним Департаментом був виданий Наказ №H-67 від 25.03.2021 «Про затвердження переліку відведених майданчиків для паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах міста Києва», який не є предметом оскарження у цій справі.

Щодо обов`язку відповідача провести консультації з громадськістю стосовно проєкту Розпорядження № 682, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 38 Конституції України громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, у всеукраїнському та місцевих референдумах, вільно обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2010 №996 затверджено Порядок проведення консультацій з громадськістю з питань формування та реалізації державної політики та Типове положення про громадську раду при міністерстві, іншому центральному органі виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласній, Київській та Севастопольській міській, районній, районній у мм. Києві та Севастополі державній адміністрації. (далі - Порядок №996).

Відповідно до пунктів 2, 3, 4, 5, 11, 12 Порядку №996 консультації з громадськістю проводяться з метою залучення громадян до участі в управлінні державними справами, надання можливості для їх вільного доступу до інформації про діяльність органів виконавчої влади, а також забезпечення гласності, відкритості та прозорості діяльності зазначених органів.

Проведення консультацій з громадськістю має сприяти налагодженню системного діалогу органів виконавчої влади з громадськістю, підвищенню якості підготовки рішень з важливих питань державного і суспільного життя з урахуванням громадської думки, створенню умов для участі громадян у розробленні проектів таких рішень.

Консультації з громадськістю проводяться з питань, що стосуються суспільно-економічного розвитку держави, реалізації та захисту прав і свобод громадян, задоволення їх політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів.

Результати проведення консультацій з громадськістю враховуються органом виконавчої влади під час прийняття остаточного рішення або в подальшій його роботі.

Консультації з громадськістю організовує і проводить орган виконавчої влади, який є головним розробником проекту нормативно-правового акта або готує пропозиції щодо реалізації державної політики у відповідній сфері державного і суспільного життя.

Консультації з громадськістю проводяться у формі публічного громадського обговорення, електронних консультацій з громадськістю (безпосередні форми) та вивчення громадської думки (опосередкована форма).

Консультації з громадськістю у формі публічного громадського обговорення, електронних консультацій з громадськістю та вивчення громадської думки з одних і тих самих питань можуть проводитись одночасно.

В обов`язковому порядку проводяться консультації з громадськістю у формі публічного громадського обговорення та/або електронних консультацій з громадськістю щодо проектів нормативно-правових актів, які:

стосуються конституційних прав, свобод та обов`язків громадян;

стосуються життєвих інтересів громадян, у тому числі впливають на стан навколишнього природного середовища;

передбачають провадження регуляторної діяльності у певній сфері;

визначають стратегічні цілі, пріоритети і завдання у відповідній сфері державного управління (у тому числі проекти державних і регіональних програм економічного, соціального і культурного розвитку, рішення стосовно їх виконання);

стосуються інтересів територіальних громад, здійснення повноважень місцевого самоврядування, делегованих органам виконавчої влади відповідними радами;

визначають порядок надання адміністративних послуг;

стосуються правового статусу громадських об`єднань, їх фінансування та діяльності;

передбачають надання пільг чи встановлення обмежень для суб`єктів господарювання та інститутів громадянського суспільства;

стосуються присвоєння юридичним особам та об`єктам права власності, які за ними закріплені, об`єктам права власності, які належать фізичним особам, імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій;

стосуються витрачання бюджетних коштів (звіти головних розпорядників бюджетних коштів за минулий рік).

Публічне громадське обговорення передбачає організацію і проведення публічних заходів: конференцій, форумів, громадських слухань, засідань за круглим столом, зборів, зустрічей (нарад) з громадськістю; інтернет-конференцій, відеоконференцій.

За результатами публічного громадського обговорення, електронних консультацій з громадськістю органи виконавчої влади готують звіт, в якому зазначається:

найменування органу виконавчої влади, який проводив обговорення;

зміст питання або назва проекту акта, що виносилися на обговорення;

інформація про осіб, що взяли участь в обговоренні;

інформація про пропозиції, що надійшли до органу виконавчої влади за результатами обговорення, із зазначенням автора кожної пропозиції;

інформація про врахування пропозицій та зауважень громадськості з обов`язковим обґрунтуванням прийнятого рішення та причин неврахування пропозицій та зауважень;

інформація про рішення, прийняті за результатами обговорення.

Будь-яких доказів щодо проведення відповідних консультацій з громадськістю відповідно до Порядку № 996 матеріали справи не містять.

Суд звертає увагу, що Програма розвитку паркувального простору міста Києва на 2023 рік є актом, який визначає цілі, пріоритети та завдання у сфері економічного розвитку міста Києва, безпосередньо стосується інтересів територіальної громади міста Києва та витрачання бюджетних коштів.

Таким чином, затвердженню Програми розвитку паркувального простору міста Києва на 2023 рік мала передувати низка встановлених законодавством України обов`язкових заходів, зокрема, проведення консультацій з громадськістю та складання й опублікування звіту за результатами таких консультацій.

Під час розгляду справи відповідачем не надано пояснень щодо проведення

Однак, оскаржувана Програма затверджена без урахування наведених законодавчих вимог та з порушенням права позивача та інших мешканців столиці на доступ до управління державними справами, а також з порушенням принципів відкритості й прозорості в діяльності органів місцевого самоврядування, з огляду на що розпорядження Київської міської військової адміністрації «Про затвердження Програми розвитку паркувального простору міста Києва на 2023 рік» від 04.10.2022 №682 підлягає визнанню протиправним та нечинним.

Зазначене порушення процедури за висновками Верховного Суду (постанова від 16.03.2020 у справі № 640/284/19) визнається самостійною підставою для визнання акта протиправним та нечинним.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з частиною першою статті 9, статтею 72, частинами першою, другою, п`ятою статті 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 2147,20 грн. Відтак, враховуючи, розмір задоволених позовних вимог позивача, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 2147,20 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Київської міської військової адміністрації, третя особа третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - комунальне підприємство «Київтранспарксервіс», третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_2 про визнання протиправними та нечинними розпоряджень - задовольнити.

Визнати протиправним та нечинним розпорядження Київської міської військової адміністрації «Про встановлення тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів, які надаються Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» від 07.11.2022 № 735.

Визнати протиправним та нечинним розпорядження Київської міської військової адміністрації «Про затвердження Програми розвитку паркувального простору міста Києва на 2023 рік» від 04.10.2022 №682.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 2147,20 грн. (дві тисячі сто сорок сім гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської військової адміністрації (адреса: 01044, місто Київ, вулиця Хрещатик, 36, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Перепелиця А.М.