Справа № 357/16776/25
Суддя: Сомок О. А.
Дата ухвалення: 2026-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/357/51/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2026 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Сомок О. А. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому просив скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та поновити строк звернення до суду, як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Сомок О.А.

21 жовтня 2025 року ухвалою судді було відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

29 січня 2026 року ухвалою судді позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали. Відповідно до вказаної ухвали позивачу необхідно надати до суду належним чином засвідчені докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на оскарження постанови №БЦ-1650 від 26 травня 2025 року.

Відповідно до довідки про доставку електронного документу вказану ухвалу було отримано позивачем ОСОБА_1 в системі «Електронний суд» 08 лютого 2026 року.

Також, ухвалу про залишення позовної заяви без руху від 29 січня 2026 року було направлено позивачу ОСОБА_1 за адресою проживання, зазначеною ним в позовній заяві.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, лист із ухвалою про залишення позовної заяви без руху від 29 січня 2026 року позивачем не отриманий та повернений до суду.

Станом на 13 березня 2026 року вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху не виконані, причини невиконання ухвали суду не були повідомлені.

Керуючись ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 підкреслив значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

У цьому ж рішенні Конституційний Суд України зазначав, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Положеннями частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною третьої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Звернення до суду з позовом є способом реалізації права на захист порушених прав і свобод особи, які така особа вважає порушеними у зв`язку з виникненням певних обставин, що впливають на її права. Отже, початок перебігу строку звернення до суду пов`язується саме з виникненням оспорюваних правовідносин, тобто предметом позовних вимог та часом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про такі обставини, адже наслідки для особи настають незалежно від підстав, за яких прийнято оскаржуваний акт індивідуальної дії, а з моменту прийняття такого рішення.

Згідно з частиною другою статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно із статтею 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частиною першою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Як убачається з заяви про поновлення строків на оскарження, поданої позивачем разом з позовною заявою, 29 вересня 2025 року ОСОБА_1 через мобільний застосунок «Дія» дізнався, що відносно нього державним виконавцем Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лисенко Мариною Володимирівною розглянуто заяву про примусове виконання постанови №БЦ-1650 від 26 травня 2025 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави в сумі 51000 грн. Цього ж дня, позивач ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та постановою №БЦ-1650 від 26 травня 2025 року. Тому, про наявність оскаржуваної постанови позивачу стало відомо лише 29 вересня 2025 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Однак, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували вказані позивачем обставини.

Суд зазначає, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення десятиденним строком, з дня вручення постанови у справі про адміністративне правопорушення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16.02.2023 року по справі № 697/1044/22.

Положеннями частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Позивачем не надано доказів, що унеможливило його подати позовну заяву у встановлений адміністративним судочинством десятиденний термін, тобто у період з 26.05.2025 до 06.06.2025. Також позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що він ознайомився з оскаржуваною постановою 29.09.2025. Тобто зазначені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом підстави не підтверджені належними доказами, а тому не можуть бути визнані судом поважними.

Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Також пунктом 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Отже, дослідивши обставини справи, суд доходить висновку, що наявні правові підстави для залишення без розгляду адміністративного позову, у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду та неподанням доказів поважності пропущеного строку звернення до суду.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 123, 256, 286 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності залишити без розгляду.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, протягом десяти днів з дня її складення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду Київської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

СуддяО. А. Сомок