Справа № 320/17972/25
Суддя: Вісьтак М.Я.
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2026 року справа №320/17972/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М. Я., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду м. Києва адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (, місцезнаходження: 03168, Київська обл., м. Київ, проспект Повітряних Сил, 6), Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Суть спору.

ОСОБА_1 звернувся у Київський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом, у якому просить суд:

-визнати протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, які полягають у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2018 року до 31.03.2019 року та з 11.01.2022 року до 01.08.2024 року у неповному обсязі, а саме: з порушенням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078;

-визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 , які полягають у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.04.2019 року до 11.01.2022 року у неповному обсязі, а саме: з порушенням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078;

-зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 різницю індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року до 31.03.2019 року та з 11.01.2022 року до 01.08.2024 року у загальній сумі 167 183 грн. 22 коп., відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, із одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 , нарахувати і виплатити ОСОБА_1 різницю індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2019 року до 11.01.2022 року у загальній сумі 127 766 грн. 04 коп., відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, із одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44;

-визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати;

-визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 квітня 2019 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати;

-зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 квітня 2019 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

Аргументи сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період проходження військової служби відповідачами за період з 06.05.2020 по 09.05.2025 не виплачено індексації грошового забезпечення (індексацію-різницю), виходячи з щомісячної фіксованої величини 3830,51 грн.

Окрім цього, позивач стверджує, що разом із виплатою індексації грошового забезпечення має право на компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб та одночасне відрахуванням 1,5 % військового збору. Також, позивач стверджує, що у зв`язку із невиплатою індексації грошового забезпечення (індексації-різниці) має право на компенсацію втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 квітня 2019 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

Не погоджуючись із діями відповідача, позивач звернувся в суд із цим адміністративним позовом.

Відповідач Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України 01.05.2025 подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Представник відповідача зазначив, що Позивач звернувся до суду 04.02.2025, тобто через 6 місяців після звільнення з публічної служби 01.08.2024 на підставі наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 01.08.2024 №167. Підставою для звернення, за твердженням Позивача, стали отримані відповіді щодо розміру грошового забезпечення: лист Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 21.05.2024 №179/1/4941, відповідь Відповідача 1 від 13.09.2024 №313/9/6434 та відповідь Відповідача 2 від 04.10.2024 №305/2972. При цьому позов подано через 5 місяців після отримання відповіді Відповідача 2 та приблизно через 6 місяців після проведення остаточного розрахунку при звільненні, що, на думку відповідача, свідчить про пропуск встановленого строку звернення до суду. Відповідач також зазначає, що Позивач має 33 роки календарної вислуги та військове звання полковника, а тому був обізнаний із порядком оскарження рішень. Протягом служби, у тому числі у спірний період, він щомісячно отримував грошове забезпечення та знав про його розмір, однак з 2018 року до подання позову не звертався із запитами чи вимогами щодо перерахунку виплат, що, на думку відповідача, свідчить про відсутність поважних причин пропуску строку звернення до суду, передбаченого статтею 233 КЗпП України. Крім того, відповідач вважає безпідставними посилання Позивача на практику Верховного Суду та подані розрахунки, оскільки вони не враховують підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року за рахунок постійної складової надбавки за особливості проходження служби, яка перевищила суму можливої індексації. Також відповідач зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1013 індекс споживчих цін для подальшої індексації обчислюється з січня 2016 року, а у березні 2018 року при підвищенні посадових окладів порівняння здійснювалося з урахуванням посадового окладу до і після підвищення та всіх постійних складових грошового забезпечення. Оскільки у цей період надбавка за виконання особливо важливих завдань та щомісячна додаткова грошова винагорода не встановлювалися, вони не враховувалися при розрахунку, тоді як надбавка за особливості проходження служби була включена. На думку відповідача, право на подальшу індексацію могло виникнути лише у грудні 2018 року на рівні 3,7%, оскільки індекс споживчих цін, розрахований наростаючим підсумком за квітеньжовтень 2018 року, перевищив поріг індексації 103% та становив 103,7%. Отже, відповідач вважає, що правові підстави для задоволення позову відсутні, а Позивач звернувся до суду з пропуском встановленого процесуального строку.

02.05.2025 на виконання вимог ухвали суду Військова частина НОМЕР_2 надала належним чином засвідчені копії документів, а саме:

-витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 10.01.2022 №4 про виключення підполковника ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини;

- копію грошового атестату від 10.01.2022 №313/50.

Крім того, відповідач повідомляє, що наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 30.12.2021 №618 підполковника ОСОБА_1 призначено на посаду старшого офіцера відділу планування та застосування Збройних Сил управління стратегічного планування застосування Головного оперативного управління Генерального штабу Збройних Сил України. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 10.01.2022 №4 Позивач здав справи та посаду і вибув до нового місця проходження військової служби. Грошовий атестат №313/50 від 10.01.2022 направлено до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України. Також відповідач зазначає, що не отримував позовної заяви та доданих до неї матеріалів, що позбавляє його можливості реалізувати свої процесуальні права та обов`язки відповідно до статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому прибуття представника відповідача до суду на виконання ухвали суду з метою отримання відповідних документів результатів не дало.

Відповідач Військова частина НОМЕР_2 подала 13.05.2025 до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідач зазначає, що повторна виплата індексації грошового забезпечення Позивачу може призвести до негативних економічних наслідків для держави в особі військової частини НОМЕР_2 , оскільки спричинить втрату бюджетних коштів, призначених для забезпечення бойової готовності військової частини в умовах воєнного стану. На думку відповідача, позовні вимоги є безпідставними та ґрунтуються на помилковому тлумаченні Позивачем законодавства. Відповідно до статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів, а згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі та у спосіб, визначені законом. Відповідач зазначає, що у місяці підвищення посадового окладу індексація не нараховується, якщо підвищення перевищує суму індексації, а якщо є меншим визначається як різниця між сумою індексації та підвищенням доходу, при цьому враховуються всі постійні складові грошового забезпечення. У березні 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №704 відбулося підвищення посадових окладів, у зв`язку з чим індекс споживчих цін у цьому місяці приймається за 100 %, а подальша індексація розраховується з квітня 2018 року. Під час порівняння враховуються всі постійні складові грошового забезпечення; водночас надбавка за виконання особливо важливих завдань та щомісячна додаткова грошова винагорода у березні 2018 року не були встановлені та не враховуються, тоді як надбавка за особливості проходження служби включається до розрахунку. Представник військової частини НОМЕР_2 також зазначає, що Позивач був ознайомлений із наказом про виключення зі списків особового складу, не заперечував проти цього, щомісячно отримував грошове забезпечення та не звертався зі скаргами щодо його розміру. Звільнення відбулося на підставі поданого ним рапорту від 10.01.2022. Крім того, відповідач вказує, що фінансових зобов`язань перед Позивачем не має, а у листопаді 2024 року Позивач отримав довідки про розмір грошового забезпечення від Відповідача 1 та Відповідача 2, які використав у іншій справі №320/7621/25. З огляду на викладене представник військової частини НОМЕР_2 просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Вісьтак М.Я.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 року ухвалено позовну заяву залишити без руху після відкриття провадження у справі,

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.03.2026 ухвалено продовжити розгляд справи № 320/17972/25.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України).

Встановлені судом фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , а з 11.01.2022 року у ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке перебуває на фінансовому забезпеченні Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України.

На час розгляду справи Позивача 01.08.2024 виключено зі списків особового складу військової частини та з усіх видів забезпечення, що підтверджується витягом із наказу Начальника Генерального штабу ЗСУ від 01.08.2024 № 167.

Військова частина НОМЕР_2 у період з 30.04.2004 року по 31.03.2019 року перебувала на фінансовому забезпеченні Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, а власне фінансове господарство розпочала з 01.04.2019 року.

Судом встановлено, що представник ОСОБА_1 звертався до Відповідача 1 та Відповідача 2 із заявою про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 01 серпня 2024 року у повному обсязі, з урахуванням положень абзаців четвертого та шостого пункту 5 Порядку №1078.

Листом Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 04.10.2024 року повідомлено, що картки особових рахунків передані на зберігання до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, а якість наданих фотокопій не дозволяє повністю встановити їх зміст та належність усіх сторінок. Крім того, зазначено, що індексація грошового забезпечення Позивачу нібито нараховувалась та виплачувалась, у зв`язку з чим підстави для виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відсутні.

Разом з тим, листом військової частини НОМЕР_2 від 13.09.2024 року підтверджено, що у період з 30.04.2004 року по 31.03.2019 року частина перебувала на фінансовому забезпеченні Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, а також надано довідки про основні та додаткові види грошового забезпечення Позивача.

Окрім цього, у матеріалах справи містяться додатки до архівної довідки виданої Галузевим державним архівом ГДА Міноборони від 10.05.2024, а саме: картка особового рахунку ОСОБА_1 , яка фіксує щомісячні нарахування основних та додаткових видів грошового забезпечення, утримання і підсумкові суми до виплати. З огляду на структуру картки, вона охоплює кілька років служби, включаючи період після 2018 року. Вказані додатки до архівної довідки підтверджують ведення помісячного обліку, нарахування основних і додаткових виплат, утримання податків і ЄСВ, та формування підсумкових сум.

Сума підвищення доходу позивача в березні 2018 становить 632,64 грн.

Релевантні джерела права й акти їхнього застосування.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-ХІІ від 03.07.1991 (далі - Закон № 1282-ХІІ).

Положеннями статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі статтею 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 (далі Порядок № 1078).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 1078 цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Згідно з пунктом 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 2 Порядку № 1078 обумовлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За приписами пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Щодо вимог нарахувати позивачу індексацію грошового забезпечення, оспорювані періоди становлять: 01.03.2018 31.03.2019, 01.04.2019 11.01.2022, 11.01.2022 31.12.2022 та 01.01.2024 01.08.2024.

Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці». Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.

З 01.12.2015 (дата початку застосування Постанови № 1013) в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувалися з 01.12.2015, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація не нараховується/нараховується, а саме: сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3); сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Абзац 3 пункту 5 Порядку № 1078 з 15.03.2018 й дотепер діє у редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 141 від 28.02.2018 «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (далі - Постанова № 141) та передбачає, що сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 застосовується з 01.12.2015 й дотепер у редакції Постанови № 1013 та встановлює таке правило: якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу та розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Абзац 5 пункту 5 Порядку № 1078 застосовувався з 01.12.2015 в редакції Постанови № 1013 і передбачав, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакціях Постанови № 1013 та Постанови № 141) додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

У справі № 560/752/24 (постанова від 11.04.2025) Верховний Суд дійшов висновку, що системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 у редакції, чинній на момент існування спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що нарахування і виплата індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковим для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Ураховуючи, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, повноваження відповідача щодо виплати цієї суми індексації не є дискреційними.

Буквальний спосіб тлумачення абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен установити: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А) - визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року. В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункту 5 Порядку №1078); суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б) - визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася в березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

У такому випадку, як уже зазначалося, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Такий підхід відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 12.04.2023 у справах № 420/6982/21, № 560/13302/21, від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21, від 03.05.2023 у справі № 160/10790/22, від 09.05.2023 у справах № 400/12702/21, № 120/2234/22-а, № 560/538/22, № 580/8769/21, від 10.05.2023 у справі № 260/5461/21, від 22.06.2023 у справі № 520/6243/22, від 06.07.2023 у справі № 240/23550/21, від 27.07.2023 у справі № 160/12028/22, від 03.08.2023 у справі № 420/23183/21, від 15.08.2023 у справах № 580/9339/21, № 400/3784/22, № 520/1800/22, від 17.08.2023 у справах № 160/4155/22, № 580/3967/22, від 28.08.2023 у справі № 420/17338/22, від 07.09.2023 у справах № 480/5766/22, № 160/16084/22, № 420/12787/22, від 26.09.2023 у справі № 200/4531/22, від 27.09.2023 у справі № 420/23176/21, від 09.11.2023 у справах № 420/3131/22, № 420/4325/23, від 30.11.2023 у справі № 420/616/23, від 06.12.2023 у справі № 160/16075/22, від 07.12.2023 у справі № 360/381/23, від 20.12.2023 у справі № 560/6693/22, від 21.12.2023 у справі № 420/10945/22, від 05.02.2024 у справі № 360/383/23, від 04.04.2024 у справі № 160/4155/22, від 18.04.2024 у справі № 280/4812/23, від 30.04.2024 у справі № 360/700/23, від 06.06.2024 у справі № 280/4745/23, від 27.06.2024 у справах № 440/1497/22, № 580/602/22 та інших.

Застосовуючи наведений підхід і ураховуючи, що 01.03.2018 набрала чинності Постанова № 704, якою були встановлені нові розміри окладів в тому числі осіб рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, - березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким необхідно здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Величина приросту індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в березні 2018 року розрахована наступним чином: лютий 2008 року 102,7% (індекс споживчих цін до попереднього місяця згідно з даними Держстату) = 1,027; березень 2008 року 103,8% = 1,038; квітень 2008 року 103,1% = 1,031; травень 2008 року 101,3% = 1,013; вересень 2008 року 101,3% = 1,013; жовтень 2008 року 101,7% = 1,017; листопад 2008 року 101,5% = 1,015; грудень 2008 року 102,1% = 1,021; січень 2009 року 102,9% = 1,029; лютий 2009 року 101,5% = 1,015; березень 2009 року 101,4% = 1,014; травень 2009 року 101,4% = 1,014; червень 2009 року 101,1% = 1,011; жовтень 2009 року 101,4% = 1,014; листопад 2009 року 101,1% = 1,011; січень 2010 року 102,7% = 1,027; лютий 2010 року 101,9% = 1,019; вересень 2010 року 103,5% = 1,035; грудень 2010 року 101,6% = 1,016; березень 2011 року 103,3% = 1,033; квітень 2011 року 101,3% = 1,013; червень 2011 року 101,2% = 1,012; березень 2014 року 101,98% = 1,020; квітень 2014 року 103,3% = 1,033; травень 2014 року 103,8 = 1,038; липень 2014 року 101,4% = 1,014; вересень 2014 року 103,72% = 1,037; жовтень 2014 року 102,4% = 1,024; листопад 2014 року 101,9% = 1,019; грудень 2014 року103,0% = 1,030; січень 2015 року 103,1% = 1,031; лютий 2015 року 105,3 = 1,053; березень 2015 року 110,8% = 1,108; квітень 2015 року 114% = 1,140; травень 2015 року 102,2% = 1,022; листопад 2015 року 101,55% = 1,016; квітень 2016 року 105,79% = 1,058; жовтень 2016 року 104,0% = 1,040; січень 2017 року 103,85% = 1,038; квітень 2017 року 103,74% = 1,037; липень 2017 року 103,13% =1,031; жовтень 2017 року 103,12% = 1,031; січень 2018 року 103,44% = 1,034.

Величина приросту індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення розрахована наростаючим підсумком за період з лютого 2008 по січень 2018, а саме: 1,027 х 1,038 х 1,031 х 1,013 х 1,013 х 1,017 х 1,015 х 1,021 х 1,029 х 1,015 х 1,014 х 1,014 х 1,011 х 1,014 х 1,011 х 1,027 х 1,019 х 1,035 х 1,016 х 1,033 х 1,013 х 1,012 х 1,020 х 1,033 х 1,038 х 1,014 х 1,037 х 1,024 х 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,140 х 1,022 х 1,016 х 1,058 х 1,040 х 1,038 х 1,037 х 1,031 х 1,031 х 1,034 = 3,533 (353,3%).

Отже, величина приросту індексу споживчих цін становить 353,3% (наростаючий індекс споживчих цін) - 100% = 253,3%.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб у березні 2018 року складав - 1762,00 грн.

Відтак, сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року становить 4463,15 грн. (1762,00 грн. х 253,30% /100 = 4463,15 грн).

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 23.05.2024 у справі № 160/15411/23, від 08.11.2024 у справі № 200/16532/21, 25.09.2025 у справі № 320/15393/21.

Оскільки суд встановив, що розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року становить - 679,8 грн., а сума можливої індексації грошового забезпечення позивача за березень 2018 року становить 4463,15 грн., то сума можливої індексації грошового забезпечення перевищує розмір підвищення доходу.

Зважаючи на викладене, відповідач протиправно не враховував вимоги абзаців 4-6 пункту 5 Порядку № 1078, при нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення за оспорювані періоди: 01.03.2018 31.03.2019, 01.04.2019 11.01.2022, 11.01.2022 31.12.2022 та 01.01.2024 01.08.2024.

Відхиляючи заперечення відповідача суд відзначає, що нарахування та виплата позивачу поточної індексації, передбаченої пунктом 1-1 Порядку № 1078 не є підставою для ненарахування та невиплати відповідачем індексації-різниці, передбаченої пунктом 5 Порядку № 1078.

Таке твердження узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 11.04.2025 у справі № 560/752/24.

Що стосується періоду із 01.01.2023 по 31.12.2023 то суд звертає увагу, що відповідно до абзацу 18 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 03.11.2022 №2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік»(далі - Закон №2710-IX) зупинено на 2023 рік дію Закону №1282-XII.

Вказана норма є чинною та не визнавалась неконституційною.

Отже, підприємства, установи, організації у 2023 році були звільнені від обов`язку здійснювати нарахування та виплату індексації доходів, зокрема, оплати праці (грошового забезпечення). При цьому, оскільки дію Закону №1282-XII зупинено на 2023 рік, то підзаконний нормативно-правовий акт - Порядок №1078, який прийнятий на виконання вимог частини другої статті 6 Закону №1282-XII, також не підлягав застосуванню протягом 2023 року.

З урахуванням наведеного, у відповідачів не було обов`язку нараховувати та виплачувати позивачу індексацію грошового забезпечення (в тому числі, індексацію-різницю) у період з 01.01.2023 по 31.12.2023.

Щодо визначення розміру індексації грошового забезпечення, належної до нарахування та виплати позивачу.

Суд зауважує, що у позовній заяві ОСОБА_1 просить суд зобов`язати відповідача нарахувати й виплатити йому індексацію грошового забезпечення у конкретних сумах.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що такий спонукаючий спосіб захисту, враховуючи характер спірних правовідносин, є належним і ефективним, адже здатний забезпечити реальне поновлення прав особи у випадку задоволення позову. Тому, для належного і ефективного захисту прав та інтересів позивача, судам необхідно перевірити обґрунтованість розрахованих позивачем сум індексації, розрахувати їх і, відповідно, у судовому рішенні вказати конкретні суми (індексації грошового забезпечення), на які позивач має право та які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити. Наведена позиція ґрунтується на тому, що застосований судами спосіб захисту не вносить юридичної визначеності у спірні правовідносини і не забезпечує ефективного захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку відповідача, якщо суди в ухвалених рішеннях не розрахували та не визначили конкретних сум індексації грошового забезпечення, які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити позивачу, не перевірили розраховану позивачем суму індексації (постанови Верховного Суду від 10.07.2024 у справі № 380/21613/21, від 11.04.2025 у справі № 560/752/24, від 11.04.2025 у справі № 620/7745/23).

Суд встановив, що грошове забезпечення ОСОБА_1 за лютий 2018 року становить 12 751 грн. (з урахуванням військового збору 1.5%), а саме:

- посадовий оклад - 1175,00 грн;

- оклад за військовим званням - 130,00 грн;

- надбавка за вислугу років - 522,00 грн;

- надбавка НВОВ3 - 913,50 грн

- таємність - 176,25 грн;

- премія - 5052,50 грн;

- ШДГВ - 4781,75 грн.

Грошове забезпечення ОСОБА_1 за березень 2018 року становить 13 383,64 грн. (з урахуванням військового збору 1.5%), а саме:

- посадовий оклад - 5780,00 грн;

- оклад за військовим званням - 1410,00 грн;

- надбавка за вислугу років - 3595,00 грн;

- надбавка НВОВ3 - 1078,50 грн

- таємність - 867,00 грн;

- премія - 653,14 грн;

Всі зазначені вище види грошового забезпечення належать до постійних.

Зокрема, посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років, надбавки, премії віднесені до щомісячних основних і додаткових видів грошового забезпечення, відповідно до пункту 2 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260. Щодо додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі - Постанова № 889) в пункті 60 постанови від 10.11.2021 у справі № 825/997/17 Велика Палата Верховного Суду виснувала: «Зі змісту постанови № 889 слідує, що щомісячна додаткова грошова винагорода відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер».

За приписами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України. при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин необхідно враховати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, у березні 2018 року грошовий дохід ОСОБА_1 збільшився на 632,64 грн порівняно з лютим 2018 року (13 383,64 - 12 751 - 632,64 грн.).

Верховний Суд у постанові від 22.06.2023 у справі № 520/6243/22 зазначив, відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078 сума індексації грошового забезпечення за березень 2018 року розраховується так: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018 помножити на величину приросту індексу споживчих цін і поділити на 100 відсотків (1762,00 грн х 253,30% / 100 = 4463,15 грн).

У зв?язку з цим, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078, сума належної позивачу індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, тобто 4463,15 - 632,64 = 3 830,51 грн.

Суд, аналізуючи надані документи, встановив, що підвищення грошового забезпечення ОСОБА_1 підтверджується довідками про грошове забезпечення та картками особового рахунку.

Так, як зазначалось, відповідно до наданих даних, сума індексації за березень 2018 року становить 3 830,51 грн.

Суд застосовує цю суму для обчислення індексації за оспорювані періоди:

- період з 01.03.2018 по 31.03.2019:

кількість місяців у цьому періоді: 13 місяців.

сума індексації за цей період розраховується як добуток місячної суми індексації на кількість місяців: 3 830,51 грн х 13 = 49 796,63 грн.

- період з 11.01.2022 по 31.12.2022:

кількість місяців у цьому періоді: 12 місяців.

сума індексації за цей період: 3 830,51 грн х 12 = 45 966,12 грн.

- період з 01.01.2024 по 01.08.2024:

кількість місяців у цьому періоді: 8 місяців.

сума індексації за цей період: 3 830,51 грн х 8 = 30 644,08 грн.

Загальна сума індексації за всі оспорювані періоди (не враховуючи 2023 рік): 49 796,63 + 45 966,12 + 30 644,08 = 126 406,83 грн.

Таким чином, суд зазначає, що належна сума індексації грошового забезпечення за вказані періоди становить 126 406, 83 грн., яка підлягає стягненню з Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України.

- період з 01.04.2019 по 11.01.2022:

кількість місяців у цьому періоді: 33 місяці 11 днів.

сума індексації за цей період: 3 830,51 грн х 33 місяці 11 днів = 127 766,04 грн.

За вказаний період, належна сума індексації грошового забезпечення становить 127 766,04 грн., яка підлягає стягненню з Військової частини НОМЕР_2 на користь позивача.

Щодо вимог про нарахування та виплату індексації з одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 (далі - Порядок №44), суд зазначає про таке.

Згідно пункту 1 вказаного Порядку, цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Пункти 4, 5 Порядку №44 визначають, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Аналіз наведених вище норм Порядку №44 дає підстави для висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Як вже зазначалось вище, індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення військовослужбовців, і, як одна з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

При цьому, нарахування та виплата індексації грошового забезпечення мала бути здійснена відповідачем саме з моменту набуття позивачем права на її нарахування та виплату відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Крім того, згідно з пунктом 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента, зокрема, є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. Об`єктом оподаткування військовим збором також є доходи, визначені статтею 163 Податкового кодексу України.

Підпункт 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України встановлює, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 Податкового кодексу України (підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України).

Ставка військового збору становить 1,5% від об`єкта оподаткування (підпункт 1.3 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України) (виплати за період до грудня 2024 року).

Податковий агент зобов`язаний утримати військовий збір із сум доходів у виді індексації в тому податковому періоді, в якому відбувається таке нарахування (виплата).

Таким чином із нарахованих сум індексації має здійснюватися відрахування 1,5 % військового збору.

З урахуванням наведеного правового регулювання нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивачу має бути проведена відповідачем із відрахуванням 1,5% військового збору та одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44.

Аналогічний підхід застосований Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановах: від 18.04.2024 у справі № 160/10789/22, від 30.04.2024 у справі № 360/700/23 та від 27.06.2024 у справі № 580/602/22.

Щодо вимоги компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за періоди 01.03.2018 31.03.2019, 01.04.2019 11.01.2022, 11.01.2022 31.12.2022 та 01.01.2024 01.08.2024, за весь час затримки виплати, а саме за періоди фактичної невиплати грошового забезпечення.

У пункті 4 Порядку № 1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ від 19.10.2000 (далі Закон № 2050-ІІІ).

Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дати виникнення права на такий дохід.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно із статтею 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції у період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 159 від 21.02.2001, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі Порядок № 159).

Пунктами 2, 3 Порядку № 159 передбачено, що компенсація проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів за відповідний період, починаючи з дати виникнення права на дохід.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Згідно із пунктом 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Верховний Суд у численних постановах (зокрема від 13.01.2020 у справі № 803/203/17, від 14.05.2020 у справі № 816/379/16, від 30.09.2020 у справі № 280/676/19, від 29.03.2023 у справі № 120/9475/21-а та інші) зазначав, що компенсація нараховується у разі порушення встановлених строків виплати доходів, незалежно від того, чи були такі суми нараховані, але не виплачені.

Право на компенсацію виникає з моменту фактичного порушення строків виплати доходу, тобто за весь період невиплати відповідного доходу.

Враховуючи те, що відповідачі не нарахували та не виплатили позивачу суми індексації грошового забезпечення у визначених законодавством розмірах за періоди 01.03.2018 31.03.2019, 01.04.2019 11.01.2022, 11.01.2022 31.12.2022 та 01.01.2024 01.08.2024, позивач набув право на нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за зазначені періоди.

За результатами розгляду справи суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведе, оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправними дії та бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України та Військової частини НОМЕР_2 та зобов`язання вчинити дії підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Позивач звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю II групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 .

Керуючись статтями 2, 17, 77, 90, 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (, місцезнаходження: 03168, Київська обл., м. Київ, проспект Повітряних Сил, 6), Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, які полягають у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2018 року до 31.03.2019 року та з 11.01.2022 року до 31.12.2022 та з 01.01.2024 року до 01.08.2024 року у неповному обсязі, а саме: з порушенням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 , які полягають у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.04.2019 року до 11.01.2022 року у неповному обсязі, а саме: з порушенням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 різницю індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року до 31.03.2019 року та з 11.01.2022 року до 31.12.2022 та з 01.01.2024 року до 01.08.2024 року у загальній сумі 126 406, 83 (сто двадцять шість тисяч чотириста шість) грн. 83 коп., відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, із одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 , нарахувати і виплатити ОСОБА_1 різницю індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2019 року до 11.01.2022 року у загальній сумі 127 766 (сто двадцять сім тисяч сімсот шістдесят шість) грн. 04 коп., відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, із одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44.

Визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 квітня 2019 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

Зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 квітня 2019 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Копію рішення вручити (надіслати) учасникам справи в порядку, передбаченому статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.