Справа № 456/1476/26
Суддя: Писарев О. Ю.
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/1476/26
Провадження № 2-а/456/33/2026
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

17 березня 2026 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Писарев О. Ю., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (, адреса: 79007, пл. Генерала Григоренка, 3, м. Львів) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 6394092 від 22.12.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі і справу закрити.

Приписами пункту 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Приписами ч. 2 ст. 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

У позовній заяві позивач, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 6394092 від 22.12.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі і справу закрити.

Позовна заява подана до суду 13.03.2026, відтак позивачем пропущено десятиденний строк з дня ухвалення відповідної постанови.

Позивачем в позовній заяві викладено клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якому зазначено, що він категорично не згідний з інкримінованим йому адміністративним правопорушенням і тому, після винесення поліцейським оскаржуваної постанови двічі звертався до адвокатів за правовою допомогою. Проте, адвокати його переконували оплатити штраф і змиритися з таким звинуваченням. Після того вирішив звернутися ще до адвоката Мазура В.В., якого йому порекомендували знайомі. Але адвокат Мазур В.В. в цей час перебував на тривалому стаціонарному лікуванні, підтвердженням чого є відповідні медичні документи. 12.03.2026 року позивач зустрівся з адвокатом Мазур В.В., з яким уклав договір про надання йому правничої допомоги в даній справі та надав йому всі наявні документи і докази. Після того, того ж 12.03.2026 року на запит адвоката було отримано копії матеріалів справи №456/252/26 у Стрийському міськрайонному суді, яка розглядається за ознаками вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, по факту сфальсифікованої поліцейськими непокори, що на їх думку мала місце в день, в час і місці винесення вищевказаної оскаржуваної постанови. А тому, вищенаведені обставини є поважною причиною пропуску строку на оскарження спірної постанови і такий строк має бути поновлений.

Надаючи правову оцінку клопотанню позивача про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поважними причинами пропуску строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об`єктивно непереборними, та не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Водночас на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

При цьому поновлення строку не є обов`язком суду, а є предметом його оцінки (розсуду) залежно від встановлених обставин, доводів і доказів сторін.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні відповідного процесуального документа повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулася до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. Строк звернення до суду, як одна із складових гарантії «права на суд», може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин. Застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду. І навпаки, безпідставне поновлення таких строків свідчить про порушення принципу правової визначеності.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку (пункт 49 постанови Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19).

При цьому встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримав копію оскаржуваної постанови серії ЕНА № 6394092 від 22.12.2025 року цього ж дня, про що свідчить його підпис в графі 9 постанови. Таким чином, строк на оскарження такої закінчився 01.01.2026 року.

Позовна заява подана до суду лише 13.03.2026 року, тобто строк на оскарження пропущено більш ніж на два місяці.

Доводи позивача про тривалий пошук адвоката не підтверджені жодними доказами та дана підстава не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Щодо посилання позивача на факт перебування адвоката Мазура В.В. на тривалому стаціонарному лікуванні, суд враховує, що згідно ордера про надання правничої допомоги серія ВК №1213974 від 02.03.2026, договір між позивачем та адвокатом укладено 02.03.2026, з копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 10.03.2026 вбачається, що ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні з 03.03.2026 по 10.03.2026.

В той же час, дані документи не підтверджують поважності причин пропуску строку звернення до суду в період з 02.01.2026 по 02.03.2026 року.

Зважаючи на викладене, наведені позивачем у клопотанні причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом не можуть вважатися поважними, адже вони не підтверджені належними доказами та не підтверджують наявність поважних причин протягом усього пропущеного строку, зокрема, в період з 02.01.2026 по 02.03.2026 року.

Отже, вказані позивачем у клопотанні підстави для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду є неповажними.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач без поважних причин пропустив строк звернення до суду з вказаними позовними вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 2 ст. 123 КАС України визначено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За таких обставин адміністративний позов належить залишити без руху. Зазначені недоліки повинні бути усунені позивачем протягом десяти днів з моменту отримання копії вказаної ухвали шляхом подання письмової заяви, в якій вказати інші підстави для поновлення строку звернення до суду із цим позовом, якщо вони є, та надати суду докази поважності причин його пропуску.

Керуючись частиною 1 статті 123, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

п о с т а н о в и в :

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду, зазначені позивачем в клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня отримання ним цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути її позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О. Ю. Писарев