Справа № 458/150/26
Суддя: Волинець М. З.
Дата ухвалення: 2026-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2026 м. Турка

Справа № 458/150/26

Провадження №2-а/458/6/2026

Турківський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Волинець М.З.,

за участю секретаря судового засідання Матківської Р.Р.,

Сторони у справі:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Відділення поліції №2

Самбірського РВП ГУ НП

у Львівській області,

Головне управління

Національної поліції

у Львівській області,

представник відповідача Бринь М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Турка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

19.02.2026 ОСОБА_1 подав до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до Відділення поліції /ВП/ №2 Самбірського районного відділу поліції /РВП/ Головного управління Національної поліції /ГУ НП/ у Львівській області, ГУ НП у Львівській області, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6674910 від 16.02.2026.

Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач ОСОБА_1 зазначає, що 16.02.2026 зупинився на відстані менше 10 метрів, точної відстані не зазначить, оскільки не заміряв., зупинився тимчасово, для вивантаження товару до кіоска, який знаходиться в тому місці та належить йому. В кіоску пробув менше 2 хвилин, коли вийшов і прямував до автомобіля, до нього підійшли працівники поліції, вимагали документи і заявляли, що порушив правила дорожнього руху. Не враховуючи його пояснень, що зупинився на короткий термін, так як мав занести товар (одну коробку), на велику відстань не має можливості носити товар через проблеми з опорно-руховим апаратом (грижі, протрузії, встановлено 3 групу інвалідності з дитинства), склали оскаржувану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення п. 15.9 и ПДР України порушення зупинок, ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Вважає, постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, зважаючи на грубе порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки в постанові не зазначено обставин, які б дозволили створити уявлення про обставини правопорушення, не зазначено чи стояв автомобіль ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території та на якій відстані, тобто не зафіксовано та не підтверджено допустимими й належними доказами, просив провадження у справі закрити з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення й стягнути з відповідача судовий збір за подання позовної заяви.

Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Турківського району суду Львівської області від 23.02.2026 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи з повідомленням сторін.

Протокольною ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 04.03.2026, з урахуванням заяви позивача, розгляд справи відкладено на 12.03.2026.

05.03.2026 представник відповідача подав до суду DVD-R диск відеофіксації адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та вказав, що частково погоджується, що дійсно вчинив зупинку автомобіля, проте не мав з собою чим виміряти відстань, можливо та не оцінив відстань, проте оцінив обстановку, що його автомобіль нікому не заважав, вважав, що може так припаркувати автомобіль, оскільки привіз товар (одну коробку) в кіоск, який є його власністю (на підтвердження чого представив відповідні докази), він є фізичною особою-підприємцем, проте через проблеми зі здоров`ям йому важко носити товар. Також просив врахувати, що працівники поліції самі порушують п. 15.9 и ПДР України біля відділу поліції й не несуть за це відповідальності, про що додав відповідні фото.

Представник відповідача ГУ НП у Львівській області в судовому засіданні пояснив, що під час патрулювання працівники поліції помітили автомобіль PEUGEOT 207 НОМЕР_1 , який був припаркований з порушенням ПДР, водія не було більше 10 хв., під час ухвалення постанови та розгляду справи було дотримано всіх вимог КУпАП, при цьому було здійснено заміри відстані від виїзду з прилеглої території до автомобіля, яким керував позивач, така відстань становила 4,8 м, що зафіксовано на відеофіксації, яка зазначена в постанові та додана до матеріалів справи. Також на пояснення водія ОСОБА_1 працівником поліції було з`ясовано чи має він будь-які докази щодо доставки товару, товарно-транспортну накладну, однак останній таких документів не пред`явив. Заперечив щодо задоволення заявленого позову.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що поліцейським ВП № 2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області старшим сержантом поліції Староста І.Б. 16.02.2026 о 11:56:32 год. розглянуто справу та винесено постанову серії ЕНА № 6674910 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.15.9 и ПДР України зупинка транспортного засобу ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, за що ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність та накладено штраф у розмірі 340 грн.

Підставою винесення оскаржуваної постанови стало те, що 16.02.2026 близько 11:44:41 год. по вул. Молодіжна 46 м. Турка, водій транспортного засобу PEUGEOT 207 НОМЕР_1 здійснив зупинку ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, чим порушив п.15.9 и ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У п.7 оскаржуваної постанови зазначено, що до неї додається відеофіксація поліцейської камерою 905801.

З відеофіксації адміністративного правопорушення судом встановлено, що 16.02.2026 по вул. Молодіжна 46 м. Турка, водій ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу транспортного засобу PEUGEOT 207 НОМЕР_1 ближче 10 м від виїзду з прилеглої території. Під час встановлення обставин правопорушення працівниками поліції було здійснено заміри відстані від виїзду з прилеглої території до автомобіля, яким керував позивач, така відстань становила 4,8 м, разом з тим, жодних транспортних засобів чи інших перешкод, які заважали припаркуватися на встановленій ПДР України відстані у водія не було. На зауваження працівників поліції щодо порушення ПДР позивач пояснив, що не вчинив нікому будь-яких перешкод, привіз у свій магазин товар, тому зупинився, щоб товар занести у магазин.

Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін.

Дослідивши всі докази по справі і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов такого висновку.

Згідно з п. 8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожньогоруху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху України (далі -ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001(із змінами та доповненнями).

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 15.9 и ПДР України зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП встановлено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ч.3 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У п.7 оскаржуваної постанови зазначено, що до неї додається відеофіксація поліцейської камерою 905801.

Таким чином, підстав вважати, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №6674910 від 16.02.2026 складено з порушенням ст. 283 КУпАП, не здобуто.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача

Тобто, обов`язок відповідача доказування правомірності винесеного ним рішення не слід розуміти, як те, що позивач повністю звільнений від обов`язку доказування своїх вимог.

Наведене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від14.02.2018 по справі №536/583/17 та від14.03.2018 у справі №760/2846/17.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, при цьому розмір штрафу відповідає санкції ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Представником відповідача надано достатні та належні докази, що водій ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу PEUGEOT 207 НОМЕР_1 ближче 10 м від виїзду з прилеглої території

В той же час позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки сама його незгода із встановленим правопорушенням, здійснення підприємницької діяльності у власному магазині, статус особи з інвалідністю та встановлені медичними документами проблеми зі здоров`ям, не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Разом з тим, суд зазначає, що п. 2.8 ПДР України передбачено перелік дорожніх знаків, від яких має право відступати водій з інвалідністю, що керує мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю».

Окрім того, щодо покликань позивача про порушення працівники поліції п. 15.9 и ПДР України біля відділу поліції, суд зазначає що такі обставини не є предметом заявленого позову та не стосується розглядуваної справи.

Із врахуванням встановлених обставин та наведених вище положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6674910 від 16.02.2026, якою на позивача накладено штраф у розмірі 340 грн за вчинення ним адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП є законною та не підлягає скасуванню.

Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий».

При цьому, як свідчить вказана практика Європейського суду з прав людини, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого.

Згідно висновків Європейського суд з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості. Не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу «правової визначеності» лише задля правового пуризму. Рішення може бути скасоване лише для виправлення істотної помилки. Процесуальні норми є вторинними порівняно з матеріальними, оскільки призначення перших полягає в забезпеченні реалізації других. Тобто характер, зміст і призначення процесуальних норм підпорядковані вимогам матеріальних норм і тому зумовлені ними та є похідними від них.

Водночас, під час розгляду цієї справи судом не встановлено порушень процедури , які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Доказів упередженості відповідача щодо позивача перед судом не доведено. Підстав для сумніву щодо об`єктивності відповідача щодо позивача також не вказано, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своєї позиції, лише висловлено суб`єктивну думку, що не має жодного нормативного та доказового підґрунтя.

Вказане у сукупності з урахуванням всіх зібраних матеріалів, в достатній мірі підтверджує наявність в діях позивача ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст 122 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

За правилами ст. 139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 20, 44, 77, 241, 243-246, 271, 286 КАС України, ст.ст. 122, 268, 283, 288, 293 КУпАП, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Турківський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач:

Відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, місцезнаходження: вул. В.Стуса, 14, м.Турка, Самбірський район, Львівська область, 82500.

Головне управління Національної поліції у Львівській області, , місцезнаходження: 79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3.

Рішення суду проголошено 13.03.2026.

Суддя Марія ВОЛИНЕЦЬ