Справа № 640/39071/21
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2026-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Василенка Я.М., Карпушової О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЦ Україна" про застосування заходів реагування, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЦ Україна" на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Головне управління ДСНС у м. Києві звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до ТОВ "ДЦ Україна" та просило суд застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень магазину Watsons шляхом зобов`язання відключити електроживлення та накласти печатки на електрощити об`єкта, розташованого за адресою: вул. Спаська, 5 у Подільському районі міста Києва, - до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.04.2025 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати спірне рішення суду та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає, що наведені позивачем порушення не є підставою для застосування крайнього заходу у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) магазину Watsons. Щодо порушення № 1 відповідач зазначає, що орендує приміщення магазину, відтак вважає недоречним застосування відповідальності за виявлене порушення саме до нього. Щодо порушень №№ 2-5, зазначає, що вимоги спірних будівельних норм можливо застосувати під час будівництва, реставрації, капітального ремонту тощо. Щодо порушення № 6 відповідач зазначає, що ним отримано дозвіл на початок роботи магазину, відтак оформлення декларації відповідності не потребується.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач просить відмовити в задоволені апеляційної скарги та залишити без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції. Позивач наголошує, що порушення, виявлені під час повторної перевірки на даний час не усунуті. Також, відповідач зазначає, що наявність на спірному об`єкті порушень №№ 1, 2, 4 унеможливить безпечну та швидку евакуацію людей з приміщення та ліквідацію пожежі. Щодо порушень №№ 3 та 5 відповідач зазначає, що будівлі мають відповідати чинним нормам законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки незалежно від того, коли об`єкт почав функціонувати. Щодо порушення № 6 позивач наполягає на необхідності подачі відповідачем декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань пожежної безпеки.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що за наслідками проведення позивачем планового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки було складено Акт № 724 від 19.11.2021, у якому контролюючим органом зафіксовано 26 порушень правил та норм пожежної і техногенної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

В подальшому, відповідачем за наслідками повторного проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки було складено Акт № 1 від 20.01.2023, у якому контролюючим органом зафіксовано 6 порушень правил та норм пожежної і техногенної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей:

- пункти 11 та 22 розділу ІІ, п. 4.1 глави 4 розділу VI ППБУ (допускається розміщення підприємства торгівельною площею більше 100 м в будинку іншого призначення, без підтвердження відокремлення його від інших підприємств і приміщень протипожежними перешкодами (у будинках ІІ-ІІІ ступенів вогнестійкості - протипожежними стінами 3-го типу, перегородками 1-го, перекриттями 3-го типу), чим знижено рівень пожежної безпеки, встановлений законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкта, в порушення ДБН В.2.2-23;

- п. 11 розділу ІІ, п. 1.2 глави 1 розділу V ППБУ (торгівельні зали магазину без природного освітлення не обладнані системою оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей 3-го типу, в порушення ДБН В.2.5-56);

- п. 11 розділу ІІ, п. 1.2 глави 1 розділу V ППБУ (торгівельні зали магазину без природного освітлення не обладнані системою проти димної вентиляції згідно з ДБН В.2.5-56, в порушення ДБН В.2.2-23);

- пункти 11 та 22 розділу ІІ, п. 2.18 глави 2 розділу ІV, пункти 1.2 та 1.4 глави 1 розділу V ППБУ (не передбачено систему автоматичного відключення вентиляції в разі спрацювання автоматичної пожежної сигналізації, чим знижено рівень пожежної безпеки, встановлений законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкта, в порушення ДБН В.2.5-67 та ДБН В.2.5-56);

- пункти 11 та 22 розділу ІІ, п. 2.18 глави 2 розділу ІV, пункти 1.2 та 1.4 глави 1 розділу V ППБУ (в місцях перетину повітроводами вентиляційної системи протипожежних стін, перегородок та перекриття не встановлені пристрої проти поширення вогню, чим знижено рівень пожежної безпеки, встановлений законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкта, в порушення ДБН В.2.5-67 та ДБН В.2.5-56);

- п. 2 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України (на всю займану площу приміщень, в яких здійснює господарську діяльність підприємство, не оформлено декларацію відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки).

Вважаючи вказані порушення у сферах пожежної і техногенної безпеки, а також цивільного захисту, такими, що мають за собою наслідок у вигляді застосування заходів реагування, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду справи судом відповідачем не було надано доказів усунення усіх виявлених у ході перевірки, порушень, що, на переконання суду, об`єктивно свідчить про існування загрози життю та здоров`ю людей.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Кодекс цивільного захисту України від 02.10.2012 № 5403-VI (далі - КЦЗ України) регулює відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

За визначеннями, що містяться у ст. 1 КЦЗ України пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю;

техногенна безпека - відсутність ризику виникнення аварій та/або катастроф на об`єктах, що можуть створити реальну загрозу їх виникнення. Техногенна безпека характеризує стан захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного характеру. Забезпечення техногенної безпеки є особливою (специфічною) функцією захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 КЦЗ України до завдань і обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту належить:

1) забезпечення виконання заходів у сфері цивільного захисту на об`єктах суб`єкта господарювання;

2) забезпечення відповідно до законодавства своїх працівників засобами колективного та індивідуального захисту;

3) розміщення інформації про заходи безпеки та відповідну поведінку населення у разі виникнення аварії;

4) організація та здійснення під час виникнення надзвичайних ситуацій евакуаційних заходів щодо працівників та майна суб`єкта господарювання;

5) створення об`єктових формувань цивільного захисту відповідно до цього Кодексу та інших законодавчих актів, необхідної для їх функціонування матеріально-технічної бази і забезпечення готовності таких формувань до дій за призначенням;

6) створення диспетчерських служб відповідно до цього Кодексу та інших законів, необхідних для забезпечення безпеки об`єктів підвищеної небезпеки;

7) проведення оцінки ризиків виникнення надзвичайних ситуацій на об`єктах суб`єкта господарювання, здійснення заходів щодо неперевищення прийнятних рівнів таких ризиків;

8) здійснення навчання працівників з питань цивільного захисту, у тому числі правилам техногенної та пожежної безпеки;

10) розроблення планів локалізації та ліквідації аварій та їх наслідків на об`єктах підвищеної небезпеки;

11) проведення об`єктових тренувань і навчань з питань цивільного захисту;

12) забезпечення аварійно-рятувального обслуговування суб`єктів господарювання відповідно до вимог статті 133 цього Кодексу;

13) здійснення за власні кошти заходів цивільного захисту, що зменшують рівень ризику виникнення надзвичайних ситуацій;

14) забезпечення безперешкодного доступу посадових осіб органів державного нагляду, працівників аварійно-рятувальних служб, з якими укладені угоди про аварійно-рятувальне обслуговування суб`єктів господарювання, для проведення обстежень на відповідність протиаварійних заходів планам локалізації і ліквідації аварій та їх наслідків на об`єктах підвищеної небезпеки, сил цивільного захисту - для проведення аварійно-рятувальних та інших невідкладних робіт у разі виникнення надзвичайних ситуацій;

15) забезпечення дотримання вимог законодавства щодо створення, зберігання, утримання, використання та реконструкції захисних споруд цивільного захисту;

16) здійснення обліку захисних споруд цивільного захисту, які перебувають на балансі (утриманні);

17) дотримання протиепідемічного, протиепізоотичного та протиепіфітотичного режиму;

18) створення і використання матеріальних резервів для запобігання та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій;

19) розроблення заходів щодо забезпечення пожежної безпеки, впровадження досягнень науки і техніки, позитивного досвіду із зазначеного питання;

20) розроблення і затвердження інструкцій та видання наказів з питань пожежної безпеки, здійснення постійного контролю за їх виконанням;

21) забезпечення виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а також виконання вимог приписів, постанов та розпоряджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту;

22) утримання у справному стані засобів цивільного та протипожежного захисту, недопущення їх використання не за призначенням;

23) здійснення заходів щодо впровадження автоматичних засобів виявлення та гасіння пожеж і використання для цієї мети виробничої автоматики;

24) своєчасне інформування з питань цивільного захисту відповідних органів управління цивільного захисту за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері цивільного захисту;

25) виконання інших завдань і заходів у сфері цивільного захисту, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

Частини 1-3 ст. 55 КЦЗ України встановлюють, що забезпечення пожежної безпеки на території України, регулювання відносин у цій сфері органів державної влади, органів місцевого самоврядування та суб`єктів господарювання і громадян здійснюються відповідно до цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів.

Діяльність із забезпечення пожежної безпеки є складовою виробничої та іншої діяльності посадових осіб і працівників підприємств, установ та організацій. Зазначена вимога відображається у трудових договорах (контрактах), статутах та положеннях.

Забезпечення пожежної безпеки покладається на власника (власників) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна або наймачів (орендарів) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна, якщо це обумовлено договором найму (оренди), а також на керівника (керівників) суб`єкта господарювання.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877-V).

За визначеннями, що міститься у ст. 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища;

заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом;

спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

Відповідно до частин 6 та 7 ст. 7 Закону № 877-V за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості:

дату складення акта;

тип заходу (плановий або позаплановий);

форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо);

предмет державного нагляду (контролю);

найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід;

найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

У разі створення суб`єктом господарювання перешкод органу державного нагляду (контролю) чи його посадовим особам при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) в акті обов`язково зазначається опис дій чи бездіяльності, що призвели до створення таких перешкод, з посиланням на відповідні норми закону.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.

Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Згідно з ч. 2 ст. 51 КЦЗ України забезпечення техногенної безпеки суб`єкта господарювання покладається на його керівника.

Керуючись ч. 1 ст. 66 КЦЗ України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

Відповідно до ст. 68 КЦЗ України посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Приписи, постанови, розпорядження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, щодо усунення порушень встановлених законодавством вимог з питань техногенної та пожежної безпеки можуть бути оскаржені до суду в установлений законом строк.

За шкоду, заподіяну юридичним та фізичним особам внаслідок правомірного застосування санкцій, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, та його посадові особи відповідальності не несуть.

Загальні вимоги з пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення та прилеглих до них територій, іншого нерухомого майна, обладнання, устаткування, що експлуатуються, будівельних майданчиків, а також під час проведення робіт з будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, технічного переоснащення будівель та споруд (далі - об`єкт), встановлюють Правила пожежної безпеки в Україні, затверджені Наказом Міністерства внутрішніх справ України 30.12.2014 № 1417 (далі - Правила).

Відповідно до пунктів 2, 4, 6 Розділу І Правил, вони є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, органами державної влади, органами місцевого самоврядування (далі - підприємства), громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах.

Пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж.

У разі передачі в оренду цілісного майнового комплексу або окремих його частин, приміщень, інших об`єктів за домовленістю сторін цивільно-правового договору визначаються права та обов`язки орендаря та орендодавця щодо забезпечення пожежної безпеки та відповідальності за порушення вимог пожежної безпеки на об`єкті оренди.

Згідно пунктів 1, 2, 3 розділу ІІ Правил, діяльність із забезпечення пожежної безпеки є складовою виробничої та іншої діяльності посадових осіб і працівників підприємств та об`єктів.

Керівник підприємства повинен визначити обов`язки посадових осіб щодо забезпечення пожежної безпеки, призначити відповідальних за пожежну безпеку окремих будівель, споруд, приміщень, дільниць, технологічного та інженерного устаткування, а також за утримання й експлуатацію засобів протипожежного захисту.

Обов`язки щодо забезпечення пожежної безпеки, утримання та експлуатації засобів протипожежного захисту передбачаються у посадових інструкціях, обов`язках, положеннях про підрозділ.

На кожному об`єкті відповідним документом (наказом, інструкцією тощо) повинен бути встановлений протипожежний режим, який включає:

порядок утримання шляхів евакуації;

визначення спеціальних місць для куріння;

порядок застосування відкритого вогню;

порядок використання побутових нагрівальних приладів;

порядок проведення тимчасових пожежонебезпечних робіт;

правила проїзду та стоянки транспортних засобів;

місця для зберігання і допустиму кількість сировини, напівфабрикатів та готової продукції, що можуть одночасно знаходитися у приміщеннях і на території;

порядок прибирання горючого пилу й відходів, зберігання промасленого спецодягу та ганчір`я, очищення елементів вентиляційних систем від горючих відкладень;

порядок відключення від мережі електроживлення обладнання та вентиляційних систем у разі пожежі;

порядок огляду й зачинення приміщень після закінчення роботи;

порядок проходження посадовими особами навчання й перевірки знань з питань пожежної безпеки, а також проведення з працівниками протипожежних інструктажів та занять з пожежно-технічного мінімуму з призначенням відповідальних за їх проведення;

порядок організації експлуатації і обслуговування наявних засобів протипожежного захисту;

порядок проведення планово-попереджувальних ремонтів та оглядів електроустановок, опалювального, вентиляційного, технологічного та іншого інженерного обладнання;

порядок збирання членів пожежно-рятувального підрозділу добровільної пожежної охорони та посадових осіб, відповідальних за пожежну безпеку, у разі виникнення пожежі, виклику вночі, у вихідні й святкові дні;

порядок дій у разі виникнення пожежі: порядок і способи оповіщення людей, виклику пожежно-рятувальних підрозділів, зупинки технологічного устаткування, вимкнення ліфтів, підйомників, вентиляційних установок, електроспоживачів, застосування засобів пожежогасіння; послідовність евакуації людей та матеріальних цінностей з урахуванням дотримання техніки безпеки. При розробленні інструкцій дій у разі виникнення (виявлення) пожежі необхідно використовувати розділ VIII цих Правил.

Працівники об`єкта мають бути ознайомлені з цими вимогами на інструктажах або під час проходження пожежно-технічного мінімуму.

Стаття 69 КЦЗ України врегульовує підстави для видачі центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, приписів, постанов і розпоряджень.

Посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, у межах своїх повноважень видають відповідно приписи, розпорядження чи постанови:

1) з питань пожежної безпеки у разі:

а) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, нормами і правилами;

б) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення;

в) випуску і реалізації вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від вимог, визначених нормативно-правовими актами або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки;

2) з питань техногенної безпеки у разі:

а) невиконання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів з питань техногенної безпеки;

б) відсутності організаційно-розпорядчих документів щодо здійснення заходів з питань техногенної безпеки, які передбачені для суб`єкта господарювання;

в) непроведення в установленому порядку навчання персоналу суб`єкта господарювання діям у разі виникнення аварійних ситуацій та аварій;

г) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу надзвичайних ситуацій;

е) відсутності на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи;

є) невідповідності кількості промислових засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатності або відсутності, а також у разі порушення порядку зберігання таких засобів;

ж) порушення правил поводження з небезпечними речовинами;

з) відсутності плану локалізації і ліквідації аварій та їх наслідків на об`єкті підвищеної небезпеки, а також відсутності розроблених відповідно до цього плану спеціальних заходів протиаварійного захисту;

и) відсутності об`єктових матеріальних резервів для запобігання та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій або невідповідності їх затвердженим номенклатурам та обсягам;

і) відсутності або непридатності до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації аварій та їх наслідків;

ї) відсутності або несправності на об`єкті підвищеної небезпеки автоматизованої системи раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення;

й) відсутності на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовності до виконання покладених на неї завдань через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту;

к) неготовності до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання;

л) неготовності осіб, які обслуговують об`єкти підвищеної небезпеки, а також осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації та ліквідації аварій та їх наслідків до дій із запобігання та ліквідації наслідків надзвичайної ситуації;

м) відсутності на об`єкті підвищеної небезпеки угоди про страхування цивільної відповідальності суб`єктів господарювання за шкоду, яку може бути заподіяно третім особам та їхньому майну, іншим юридичним особам унаслідок надзвичайної ситуації, що спричинена пожежею, аварією, катастрофою або небезпечною подією;

н) порушення правил транспортування небезпечних речовин трубопровідним транспортом та порядку їх перевезення транспортними засобами;

о) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Статтею 70 КЦЗ України встановлені підстави для зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів.

Підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є:

1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, нормами і правилами;

2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення;

3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від вимог, визначених нормативно-правовими актами або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки;

4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій;

5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи;

6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність;

7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами;

8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації аварій та їх наслідків;

9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту;

10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання;

11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Таким чином, статті 69 та 70 КЦЗ України передбачені різні санкції за порушення вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами.

При цьому, з аналізу вищенаведеного вбачається, що застосування заходів реагування можливо у разі виявлення порушень, які створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Так, у відповідності до п. 26 ч. 1 ст. 2 КЦЗ України, небезпечним чинником є складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.

Як встановлено вище, відповідачем за наслідками повторного проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки було складено Акт № 1 від 20.01.2023, у якому контролюючим органом зафіксовано 6 порушень правил та норм пожежної і техногенної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей:

- пункти 11 та 22 розділу ІІ, п. 4.1 глави 4 розділу VI ППБУ (допускається розміщення підприємства торгівельною площею більше 100 м в будинку іншого призначення, без підтвердження відокремлення його від інших підприємств і приміщень протипожежними перешкодами (у будинках ІІ-ІІІ ступенів вогнестійкості - протипожежними стінами 3-го типу, перегородками 1-го, перекриттями 3-го типу), чим знижено рівень пожежної безпеки, встановлений законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкта, в порушення ДБН В.2.2-23;

- п. 11 розділу ІІ, п. 1.2 глави 1 розділу V ППБУ (торгівельні зали магазину без природного освітлення не обладнані системою оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей 3-го типу, в порушення ДБН В.2.5-56);

- п. 11 розділу ІІ, п. 1.2 глави 1 розділу V ППБУ (торгівельні зали магазину без природного освітлення не обладнані системою проти димної вентиляції згідно з ДБН В.2.5-56, в порушення ДБН В.2.2-23);

- пункти 11 та 22 розділу ІІ, п. 2.18 глави 2 розділу ІV, пункти 1.2 та 1.4 глави 1 розділу V ППБУ (не передбачено систему автоматичного відключення вентиляції в разі спрацювання автоматичної пожежної сигналізації, чим знижено рівень пожежної безпеки, встановлений законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкта, в порушення ДБН В.2.5-67 та ДБН В.2.5-56);

- пункти 11 та 22 розділу ІІ, п. 2.18 глави 2 розділу ІV, пункти 1.2 та 1.4 глави 1 розділу V ППБУ (в місцях перетину повітроводами вентиляційної системи протипожежних стін, перегородок та перекриття не встановлені пристрої проти поширення вогню, чим знижено рівень пожежної безпеки, встановлений законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкта, в порушення ДБН В.2.5-67 та ДБН В.2.5-56);

- п. 2 ст. 57 Кодексу цивільного захисту України (на всю займану площу приміщень, в яких здійснює господарську діяльність підприємство, не оформлено декларацію відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки).

Так, п. 11 Розділу ІІ Організаційні заходи щодо забезпечення пожежної безпеки Правил встановлює, що працівники об`єкта зобов`язані дотримуватися встановленого протипожежного режиму, виконувати вимоги цих Правил та інших нормативно-правових актів з питань пожежної безпеки.

Відповідно до п. 22 Розділу ІІ Організаційні заходи щодо забезпечення пожежної безпеки Правил під час експлуатації об`єктів забороняється знижувати рівень пожежної безпеки, встановлений законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкта.

За приписами п. 2.18 Глави 2 Опалення, вентиляція і кондиціювання Розділу IV Загальні вимоги пожежної безпеки до інженерного обладнання Правил, забороняється вносити зміни до елементів системи опалення, вентиляції і кондиціонування повітря, які перешкоджають поширенню пожежі.

На виконання пунктів 1.2 та 1.4 Глави 1 Системи протипожежного захисту, засоби зв`язку Розділу V Вимоги до утримання технічних засобів протипожежного захисту Правил, будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту».

Підтримання експлуатаційної придатності (технічне обслуговування) СПЗ здійснюється відповідно до вимог технічної документації підприємств-виготовлювачів та затверджених регламентів робіт з технічного обслуговування.

Відповідно до п. 4.1 Глави 4 Підприємства торгівлі та харчування розділу VI Основні вимоги пожежної безпеки до об`єктів різного функціонального призначення Правил, можливість розміщення підприємств торгівлі й харчування в будинках іншого призначення (у тому числі житлових), а також заходи щодо їх відділення від інших приміщень цих будівель протипожежними перепонами встановлюються згідно з вимогами будівельних норм.

Торговельні підприємства для продажу ЛЗР, ГР та горючих газів (балонів з газами), фарб, розчинників, інших пожежонебезпечних товарів побутової хімії та піротехнічних виробів розміщувати в будинках іншого призначення не допускається.

Стаття 57 КЦЗ України встановлює правила дотримання вимог пожежної безпеки під час проектування, будівництва та реконструкції об`єктів виробничого та іншого призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 КЗЦ України виробничі, жилі, інші будівлі та споруди, обладнання, транспортні засоби, що вводяться в дію чи експлуатацію після завершення будівництва, реконструкції або технічного переоснащення, а також технологічні процеси та продукція повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів з пожежної безпеки.

За приписами абз. 1 ч. 2 ст. 57 КЗЦ України початок роботи новоутворених підприємств, початок використання суб`єктом господарювання об`єктів нерухомості (будівель, споруд, приміщень або їх частин) здійснюється суб`єктом господарювання на підставі поданої декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки (далі - декларація), а для суб`єктів господарювання з високим ступенем ризику - також за наявності позитивного висновку за результатами оцінки (експертизи) протипожежного стану підприємства, об`єкта чи приміщення (далі - оцінка протипожежного стану).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 57 КЗЦ України декларація не подається:

1) на використання торговельних місць, кіосків та контейнерів, якщо їх розміщено на ринку відповідно до схеми, погодженої з органом державного пожежного нагляду;

2) орендарем об`єкта нерухомості (особою, яка використовує об`єкт нерухомості за цивільно-правовим договором, що не передбачає перехід права власності на цей об`єкт) за умови, що декларацію на об`єкт нерухомості зареєстровано власником;

3) на використання об`єктів, що в установленому законодавством порядку приймаються в експлуатацію після завершення будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту.

Як підтверджено матеріалами справи, Головне управління МНС в місті Києві надало відповідачу Дозвіл № 761 на початок роботи магазину ТОВ «ДЦ Україна» за адресою: вул. Спаська, 5 в Подільському районі м. Києва від 28.12.2007. Вказаним Дозволом визначено умови його дії: дотримання правил пожежної безпеки, укладенні договору страхування цивільної відповідальності перед третіми особами стосовно відшкодування наслідків можливої шкоди на період усунення порушень правил пожежної безпеки та виконання запланованих протипожежних заходів.

Інформації щодо подання власниками орендованого приміщення декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки на об`єкт нерухомості за адресою: вул. Спаська, 5 в Подільському районі м. Києва матеріали справи не містять.

Отже, колегія суддів вважає, що відповідачем не спростовано свого обов`язку подати декларацію відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки на об`єкт нерухомості.

Окрім того, як вірно зазначено позивачем, Дозвіл № 761 на початок роботи магазину ТОВ «ДЦ Україна» за адресою: вул. Спаська, 5 в Подільському районі м. Києва від 28.12.2007 має умови його дійсності - дотримання правил пожежної безпеки. В той же час, актом позивача 2023 року засвідчено протилежне, зокрема, виявлено 6 порушень правил пожежної безпеки.

Верховним Судом, зокрема у постанові від 16.02.2022 у справі № 640/10135/20 викладено правову позицію, що застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг можливе лише за рішенням адміністративного суду, прийнятим за зверненням центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки. Такі заходи можуть бути застосовані на підставі акту, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки і ці порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що всі перелічені порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки зазначені в акті перевірки за наслідком повторного заходу контролю створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей, які працюють, перебувають в приміщенні відповідача.

Станом на час апеляційного розгляду справи, матеріали справи не містять доказів усунення відповідачем усіх порушень техногенної та пожежної безпеки.

Відтак, колегія суддів зазначає, що документально відсутність фактів допущення таких порушень, які стали підставою для застосування заходів реагування, апелянтом не підтверджено.

Натомість, щодо порушення № 1 відповідач зазначає, що орендує приміщення магазину, відтак вважає недоречним застосування відповідальності за виявлене порушення саме до нього. Щодо порушень №№ 2-5, зазначає, що вимоги спірних будівельних норм можливо застосувати під час будівництва, реставрації, капітального ремонту тощо. Щодо порушення № 6 відповідач зазначає, що ним отримано дозвіл на початок роботи магазину, відтак оформлення декларації відповідності не потребується.

Відповідно до висновків Верховного Суду викладених у постановах від 05.05.2022 у справі № 160/4988/19, від 19.07.2023 у справі № 200/2315/20-а, від 29.02.2024 у справі № 420/1984/20 існування хоча б одного з порушень, встановлених позивачем, які загрожують життю та здоров`ю людей, вже є самостійно достатньою правовою підставою для застосування до відповідача відповідних заходів реагування.

Поняття "загроза життю та/або здоров`ю людини" є оціночним поняттям, який лежить у сфері захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду) за чим, зокрема, покладена на позивача, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері.

Суд зазначає, що існування хоча б одного суттєвого з порушень виявлених позивачем, як таких, що загрожують життю та здоров`ю людей, вже є самостійною достатньою правовою підставою для застосування до відповідача заходів реагування у вигляді повної чи часткової зупинки експлуатації будівель та приміщень.

Виявлені порушення є суттєвими та потребують усунення, оскільки можуть призвести до виникнення надзвичайної ситуації, не дозволить у випадку виникнення пожежі вчасно її ліквідувати, призведе до стрімкого розвитку та може потенційно загрожувати життю та здоров`ю людей.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Підставами для застосування заходів реагування в першу чергу є наявність встановлення порушень вимог законодавства у сфері пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей. При цьому, кількість таких порушень є неважливою, так як наявність навіть одного порушення може створювати загрозу життю та здоров`ю людей. Відтак, посилання апелянта на те, що застосовані заходи реагування не співмірні з виявленими порушеннями, не заслуговують на увагу.

Щодо доводів відповідача, що він є лише орендарем приміщення, колегія суддів зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 26.10.2023 по справі № 160/6946/21 виклав правові висновки відповідно до яких, враховуючи те, що нерухоме майно, перевірку якого було здійснено Головним управлінням державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, перебуває в користуванні відповідача згідно із договорами оренди, суди повинні були чітко дослідити умови наявних договорів оренди та встановити особу, на яку покладається відповідальність щодо забезпечення пожежної безпеки, у цьому випадку орендаря чи власника.

Згідно Договору № КС5/01/07/2022 оренди нежитлового приміщення від 01.07.2022, укладеного між ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «ДЦ Україна», Орендодавець 1 та Орендодавець 2 солідарно гарантують, що об`єкт оренди на момент передачі в оплатне користування відповідає пожежним, санітарним, технічним та іншим нормам і правилам, передбаченим чинним законодавством (п. 2.1.3.)

В той же час, згідно п. 2.1.4. Договору у разі вмотивованої необхідності, або у відповідності до встановлених нормативів, за попереднім письмовим попередженням Орендаря не менш ніж за 30 (тридцять) календарних днів, Орендодавець 1 та Орендодавець 2 солідарно зобов`язуються здійснити капітальний ремонт об`єкту оренди, інженерних систем, каналізації. При цьому сторони домовилися про:

необхідність проведення капітального ремонту будівлі, в якій розміщений об`єкт оренди та/чи об`єкту оренди підтверджується висновком експертної організації (сертифікованим та атестованим експертом, який має дійсне свідоцтво державного зразка) та/чи приписами контролюючих органів.

Так, наявність спірних порушень відображена в Актах позивача в 2021 та 2023 році. В той же час, відповідачем не надано суду доказів звернення до орендодавців щодо можливості проведення ремонтних робіт з метою усунення зафіксованих відповідним контролюючим органом, порушень правил та норм пожежної і техногенної безпеки.

Окрім того, Верховний Суд в постанові від 19.07.2023 по справі № 200/2315/20-а виклав правовий висновок, що обов`язок щодо забезпечення виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки покладено на суб`єкта господарювання незалежно від того, чи є він власником або користувачем відповідного об`єкта. Виникненню такого обов`язку кореспондує здійснення господарської діяльності за відповідною адресою.

Щодо доводів відповідача про порушення №№ 2-5, зокрема, що вимоги спірних будівельних норм можливо застосувати під час будівництва, реставрації, капітального ремонту тощо, колегія суддів застосовує до спірних правовідносин правові висновки Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постанові від 01.08.2023 у справі № 160/15786/20. Серед іншого, виклав такий правовий висновок:

«…46. Серед мотивів, які слугували підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій зазначили, що системи протипожежного захисту не підлягають встановленню на будівлях, які побудовані в 1950-х роках, оскільки державні будівельні норми вимагають встановлення таких систем лише при новому будівництві, реконструкції, капітальному ремонті. Окрім цього, в оскаржуваних рішеннях наголошено, що система протипожежного захисту не сприяє займанню та розповсюдженню пожежі, а лише спрямована на вчасне виявлення вже існуючої пожежі, а тому її відсутність безпосередньо не створює небезпеки.

47. Проте, Суд не погоджується з такими мотивами судів попередніх інстанцій, оскільки правила щодо обов`язкового обладнання приміщень та споруд системами протилежного захисту передбачене не державними будівельними нормами, а, насамперед, пунктом 1.2 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні, де чітко встановлено, що будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту.

48. Згідно з пунктом 1.1 ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту вимоги цих будівельних норм поширюються на проектування, монтування, перевірку відповідності і підтримання експлуатаційної придатності систем протипожежного захисту.

49. Відповідно до пункту 1.1 ДБН В.1.1-7-2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва» ці будівельні норми встановлюють загальні вимоги пожежної безпеки до будинків, будівель, споруд будь-якого призначення, що спрямовані на обмеження поширення пожежі між будинками, обмеження поширення пожежі в будинках; забезпечення безпечної евакуації людей; забезпечення гасіння пожежі та проведення рятування людей під час пожежі; застосування систем протипожежного захисту.

50. Отже, указані вимоги державних будівельних норм застосовуються також і до будівель, які експлуатуються.

51. Аналогічна правова позиція за подібних правовідносин також була висловлена Верховним Судом у постанові від 08.02.2021 у справі №160/1728/19, від 30.03.2021 у справі № 200/10749/19-а…»

Відтак, враховуючи наявність спірних порушень, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що подальша діяльність відповідача створює загрозу життю та здоров`ю людей, які перебувають в будівлі, внаслідок чого є підстави для застосування до відповідача заходів реагування.

Відповідачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів усунення усіх порушень, а застосування заходів реагування буде співмірним з виявленими та неусуненими відповідачем порушеннями.

Застосований захід реагування має тимчасовий та спонукальний характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 31.05.2023 у справі № 380/22463/21 та від 29.05.2023 у справі № 640/2468/20.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права ухвалив рішення повно і всебічно з`ясувавши обставини справи.

Керуючись статтями 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЦ Україна" на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЦ Україна" про застосування заходів реагування - залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. В. Карпушова