Справа № 420/1680/25
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1680/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, третя особа - Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі - відповідач, ГУ ДПС в Одеській області), третя особа - Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради (далі - третя особа, Департамент), в якому просить:

- визнати противоправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби в Одеській області щодо неврахування сплачених податків до бюджету Одеської територіальної громади в сумі 260000 грн ОСОБА_1 «РНОКПП НОМЕР_1, отримувач коштів ГУК в Одеській області/м.Одеса/18010900/, код отримувача 37607526, рахунок отримувача UА0015744, банк отримувача - Казначейство України, призначення платежу «Орендна плата з фізичних осіб, Зінченко Олександр Євгенович»;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби в Одеській області врахувати сплачені грошові кошти в сумі 260000 грн до бюджету Одеської територіальної громади ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , отримувач коштів ГУК в Одеській області/м.Одеса/18010900/, код отримувача 37607526, рахунок отримувача UA0015744, банк отримувача - Казначейство України, призначення платежу «Орендна плата з фізичних осіб».

Позовні вимоги мотивує тим, що є платником орендної плати за земельну ділянку комунальної власності площею 2,8080 га, кадастровий номер :24:005:0003, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та з метою сплати орендної плати 29.09.2023 ним з розрахункового рахунка № UA НОМЕР_3 на розрахунковий рахунок UA0015744 (отримувач ГУК в Одеській області/м. Одеса/ 18010900/код отримувача 37607526, надавач платіжних послуг отримувача Казначейство України було перераховано 260 000 грн, призначення платежу «орендна плата з фізичних осіб». Однак, грошові кошти в сумі 260 000,00 грн ГУ ДПС в Одеській області не були враховані в якості сплати «орендна плата з фізичних осіб», так як помилково був вказаний код платника ОСОБА_2 , а не ОСОБА_3 , а відповідно до листа відповідача на даний час відділ обліку та звітності не має технічної можливості перенесення грошових коштів в сумі 260 000,00 грн. на ОСОБА_4 . При цьому Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради цей платіж зараховано в рахунок погашення заборгованості саме позивача за період з 01.03.2021 по 31.05.2022.

Департаментом земельних ресурсів направлено лист до Головного управління ДПС в Одеській області стосовно зарахування зазначених грошових коштів в рахунок погашення заборгованості позивача з орендної плати, проте відповідачем не були враховані податковою в якості сплати податків від ОСОБА_3 , що утворює штучний борг ОСОБА_3 перед бюджетом. Не було повернуто вказані кошти і ОСОБА_2 , оскільки вони враховані Департаментом земельних ресурсів як сплата позивачем заборгованості по орендній платі.

Ухвалою суду від 27.01.2025 вказаний позов було залишено без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

Позивач ухвалу суду виконав, недоліки позову усунув.

Ухвалою від 03.02.2025 провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову.

Вказує, що за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановлено перехід права власності на нежитлові будівлі розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 від ТОВ «ГлавБуд Плюс» () до ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ), а отже до ОСОБА_1 разом з переходом права власності на нерухоме майно згідно договору купівлі - продажу від 17.04.2019 №180 перейшло зобов`язання по сплаті орендної плати за вищезазначеним договором оренди землі. Контролюючим органом сформовано податкове повідомлення - рішення по орендній платі з фізичних осіб від 06.12.2022 №2-1553-2019 на суму 167 099,91 грн., від 06.12.2022 №2-1553-2020 на суму 236 834,55 грн., від 06.12.2022 №2-1553-2021 на суму 236 834,55 грн., від 06.12.2022 №2-1553 на суму 260 518,01 грн. 09.06.2023 позивачем направлено до Хаджибейському відділі обслуговування платників Одеської ДПІ Головного управління ДПС в Одеській області звітну податкову декларацію з плати за землю за 2023 рік (реєстраційний номер №17404618 від 09.06.2022) на суму 299 595,71грн. (місце розташування об`єкта оподаткування - АДРЕСА_1 , кадастровий номер :24:005:0003). 12.06.2023 проведено камеральну перевірку податкової декларації (реєстраційний номер №17404618 від 09.06.2022) та складено акт про результати камеральної перевірки податкової звітності з плати за землю про несвоєчасне подання за період 2023 року від 12.06.2023 №16004/15-32-24-07 та податкове повідомлення-рішення від 18.07.2023 № 17197/15-32-24-07 на суму 340,00 грн. які направлено платнику. Згідно інтегрованої картки по орендній платі з фізичних осіб (КБК 18010900) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) сплата складає: - у 2020 році - сплата відсутня; - у 2021 році - 386 902,00 грн. (з 01.01.2021 по 31.12.2021) - у 2022 році - 21 600,00 грн. (з 01.01.2022 по 31.12.2022) - у 2023 році - 98 632,00 грн. (з 01.01.2023 по 31.12.2023) - у 2024 році - 637 862,32 грн. (з 01.01.2024 по 31.12.2024). Станом на 05.02.2025 заборгованість по орендній платі з фізичних осіб (КБК 18010900) складає 98 546,66 грн., в т.ч. недоїмка - 81 576,34 грн., залишок несплаченої пені - 16 970,32 грн.

Згідно із наказом Міністерства фінансів України від 22.03.2023 № 148 «Про затвердження Порядку заповнення реквізиту «Призначення платежу» платіжної інструкції під час сплати (стягнення) податків, зборів, митних, інших платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, внесення авансових платежів (передоплати), грошової застави, а також у разі їх повернення», під час сплати податків, зборів, інших платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платники повинні дотримуватися наступних правил заповнення обов`язкових реквізитів платіжної інструкції, у тому числі в реквізитах «Код платника» та «Код фактичного платника» громадяни мають вказувати власний податковий номер.

За даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС сума 260000,00 грн. була сплачена 29.09.2023 на орендну плату з фізичних осіб з рахунку ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та у призначенні платежу вказано: (*;101; НОМЕР_1 ;18010900; Орендна плата з фiзичних осiб ; ОСОБА_1 ;), тому зазначені кошти в автоматичному режимі зараховано до інтегрованої картки платника ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

12.03.2024 ОСОБА_2 звернувся до ГУ ДПС в Одеській області, щодо зарахування платежу по орендній платі з фізичних осіб в сумі 260 000 грн. в рахунок сплати орендної плати від ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), на що йому було повідомлено про відсутність технічної можливості зарахування коштів.

20.09.2024 ОСОБА_2 звернувся до ГУ ДПС в Одеській області, щодо повернення платежу по орендній платі з фізичних осіб в сумі 260 000 грн. на поточний рахунок платника в установі банку. Відповідач погодив повернення платежу по орендній платі з фізичних осіб в сумі 260 000 грн. ОСОБА_2 , однак Департамент фінансів Одеської міської ради від 17.10.2024 №05-26-441/1835 відмовив у погодженні повернення коштів з місцевого бюджету Одеської міської територіальної громади з посиланням на лист Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 15.10.2024 №01-18/1659.

Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради звернувся до ГУ ДПС в Одеській області з листом від 18.10.2024 №01-13/2415 з проханням надати інформацію щодо нарахованих та сплачених сум по орендній платі з фізичних осіб, маючи на меті недопущення подвійного стягнення орендної плати з ОСОБА_4 . Відповідь Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради отримав 28.01.2025.

З посиланням на викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Третьою особою подано пояснення, в яких зазначено, що між Одеською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГлавБуд Плюс» (ідентифікаційний код: 31997824) 22.02.2005 укладено договір оренди землі, відповідно до якого земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 28080 кв.м, для експлуатації та обслуговування виробничо-складської бази, передано в строкове платне володіння, користування терміном на 25 років. Між ТОВ «ГлавБуд Плюс» та ОСОБА_1 17.04.2019 укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, загальною площею 3807,6 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 2,8080 га, кадастровий номер :24:005:0003.

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно нежитлові будівлі, загальною площею 3714,3 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна 101 та 101, з 17.04.2019 належать ОСОБА_1 , а тому до нього перейшов обов`язок із сплати орендної плати.

ГУ ДПС в Одеській області повідомило Департамент, що станом на 23.10.2023 згідно інтегрованої картки по орендній платі з фізичних осіб ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з 01.01.2021 по 31.08.2023 наявний податковий борг відповідно до податкових повідомлень-рішень, тому Одеська міська рада звернулась до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди (справа № 916/4594/24).

Листом від 18.12.2024 № 01-13/2415 Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради направив лист до ГУ ДПС в Одеській області стосовно необхідності надати інформацію.

29.01.2025 на надійшла відповідь від Головного управління ДПС в Одеській області, відповідно до якої сума 260000, 00 грн, яка була сплачена 29.09.2023, зарахована до інтегрованої картки платника ОСОБА_2 . При цьому, відповідно до моніторингової системи Департаменту, зазначені кошти зараховані в рахунок сплати коштів ФОП ОСОБА_1 за оренду землі на підставі заяви ОСОБА_2 та відповідних платіжних інструкцій (вх. від 03.10.2023 № 01-26/564).

У підсумку Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради просить суд врахувати пояснення при розгляді справи.

Враховуючи, що учасниками справи подані необхідні для розгляду справи заяви по суті спору та докази, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення.

Рішення ухвалюється судом в межах строку розгляду справи з урахуванням строку перебування судді у щорічній основній відпустці та на лікарняному, а також з урахуванням періодів тривалої відсутності електроенергії в будівлі суду внаслідок ракетних обстрілів збройними угрупуваннями російської федерації та тривалості повітряних тривог, оголошених в м. Одесі.

Розглянувши надані сторонами докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа підприємець та перебуває на обліку як платник податків у Головному управлінні Державної податкової службі в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідно даних інформаційно-комунікаційної системи податкового органу ОСОБА_1 перебуває на обліку у Хаджибейському відділі обслуговування платників Одеської ДПІ Головного управління ДПС в Одеській області як платник орендної плати з фізичних осіб за земельну ділянку з кадастровим номером :24:005:0005 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 2,8080 га.

Відповідачем позивачу сформовано та вручено податкові повідомлення рішення з орендної плати з фізичних осіб:

за 2020 рік від 06.12.2022 №2-1553-2020 на суму 236 834,55 грн.

за 2021 рік від 06.12.2022 №2-1553-2021 на суму 236 834,55 грн.

за 2022 рік від 06.12.2022 №2-1553 на суму 260 518,01 грн.

За 2023 рік фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 подано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 09.06.2023 року реєстраційний номер 17404618, згідно якої річна сума орендної плати з фізичних осіб складає 299 595,71 грн.

Згідно із платіжною інструкцією №0.0..1 від 29.09.2023 позивачем сплачено орендну плату за земельну ділянку в сумі 260 000,00 грн до бюджету Одеської територіальної громади, отримувач коштів ГУК в Одеській області/м.Одеса/18010900/, код отримувача 37607526, рахунок отримувача UA0015744, банк отримувача - Казначейство України, призначення платежу «Орендна плата з фізичних осіб».

У згаданій платіжній інструкції реквізит «Призначення платежу» заповнений наступним чином: «*;101; НОМЕР_1 ;18010900; Орендна плата з фізичних осіб; ОСОБА_1 ; ».

Платником вказано ОСОБА_1 , однак у реквізиті «Код платника» зазначений належний ОСОБА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 замість присвоєного позивачу номеру .

29.09.2023 на рахунок бюджету Одеської міської територіальної громади, призначений для зарахування плати за оренду землі з фізичних осіб ККДБ 18010900 «ОРЕНДНА ПЛАТА З ФІЗИЧНИХ ОСІБ» від ОСОБА_2 (код НОМЕР_1 ) надійшла сплата орендної плати за землю у сумі 260 000,00 грн з призначенням платежу: «*; 101; НОМЕР_1 ; 18010900; Орендна плата з фізичних осіб, ОСОБА_1 ».

Зазначені вище кошти в автоматичному режимі зараховано відповідачем до інтегрованої картки платника ОСОБА_2 .

Листом від 03.10.2023 №01-26/564 ОСОБА_2 звернувся до Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради з проханням зарахувати платіж у сумі 260 000,00 грн від 29.09.2023 в рахунок сплати орендної плати від ФОП ОСОБА_1 .

12.03.2024 ОСОБА_2 звернувся до ГУ ДПС в Одеській області щодо зарахування платежу по орендній платі з фізичних осіб в сумі 260 000,00 грн від ОСОБА_2 в рахунок сплати орендної плати від ОСОБА_4 .

Відповідач листом №10524/6/15-32-24-07-10 від 21.03.2024 повідомив ОСОБА_2 про відсутність технічної можливості зарахування коштів в сумі 260 000,00 грн до інтегрованої картки з орендної плати з фізичних осіб ОСОБА_4 .

20.09.2024 ОСОБА_2 звернувся до ГУ ДПС в Одеській області з питання щодо повернення платежу по орендній платі з фізичних осіб в сумі 260 000,00 грн на його поточний рахунок платника в установі банку.

Головне управління ДПС в Одеській області погодило повернення ОСОБА_2 платежу по орендній платі з фізичних осіб в сумі 260 000,00 грн.

Листом Департаменту фінансів Одеської міської ради від 17.10.2024 №05-26- 441/1835 відповідача повідомлено про те, повернення коштів з місцевого бюджету Одеської міської територіальної громади, помилково або надмірно сплачених ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у сумі 260 000,00 грн ККДБ 18010900 «Орендна плата з фізичних осіб» не погоджено на підставі листа Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 15.10.2024 року №01-18/1659.

В свою чергу, за змістом листа Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 15.10.2024 року №01-18/1659, платіж в сумі 260 000,00 грн надійшов до міського бюджету і на підставі заяв ОСОБА_2 врахований Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради та юридичного департаментом Одеської міської ради при визначенні розміру заборгованості з орендної плати за землю саме ФОП ОСОБА_1 при підготовці процесуальних документів №916/4594/24 про стягнення з останнього заборгованості за договором оренди землі, у зв`язку з чим Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради не вбачав підстав для повернення ОСОБА_2 цих грошових коштів з бюджету Одеської міської територіальної громади.

21.11.2024 позивач звернувся до Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради з листом, в якому просив направити відповідні матеріали та узгодити з ГУ ДПС в Одеській області врахування грошових коштів в сумі 260 000,00 грн (провести взаємозвірку), які було сплачено 29.09.2023 в рахунок погашення заборгованості.

На цю заяву Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради надав відповідь листом від 12.12.2024 №01-26/833.829, в якому повідомив, що платіж від 29.09.2023 у сумі 260 000,00 грн зараховано в рахунок сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 21.04.2005 за 15, (кадастровий номер :24:005:0003), площею 2,8080 га, за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі листа (канц. ДЗР від 03.10.2023 № 01-26/564) та Департаментом земельних ресурсів направлено лист до ГУ ДПС в Одеській області стосовно зарахування грошових коштів в рахунок погашення заборгованості в період з 01.03.2021 по 31.05.2022.

Листом №497/5/15-32-24-07-15 від 09.01.2025 ГУ ДПС в Одеській області надало Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради відповідь, в якій, зокрема, повідомило, що:

- згідно даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС в ІКП ОСОБА_1 по орендній платі з фізичних осіб станом на 31.12.2024 заборгованість складає: 98546,66 грн, в т.ч. недоїмка: 81576,34 грн, залишок несплаченої пені: 16970,32 грн;

- за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 ОСОБА_1 сплачено орендної плати з фізичних осіб у сумі 637 862,39 грн;

- згідно даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС сума 260 000,00 грн була сплачена 29.09.2023 на орендну плату з фізичних осіб з рахунку ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), у призначенні платежу вказано: (*;101; НОМЕР_1 ;18010900; Орендна плата з фізичних осіб; ОСОБА_1 ;), тому зазначені кошти в автоматичному режимі зараховано до інтегрованої картки платника ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Також судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року у справі № 420/2525/24 задоволено позов ГУ ДПС в Одеській області та стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг в розмірі 1 043 690,69 грн, у тому числі по орендній платі з фізичних осіб - 587 862,39 грн, який виник в результаті:

- нарахування згідно з податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) №17404618 від 09.06.2023 року в сумі 274629,41 грн;

- нарахування по податковому повідомленню-рішенню №2-1553 від 06.12.2022 року в сумі 71886,01 грн;

- нарахування по податковому повідомленню-рішенню №2-1553-2020 від 06.12.2022 року в сумі 65167,10 грн;

- нарахування по податковому повідомленню-рішенню №2-1553-2019 від 06.12.2022 року в сумі 167099,91 грн;

- нарахування штрафних санкцій по податковому повідомленню-рішенню №17197/15-32-24-07 від 18.07.2023 року в сумі 340,00 грн;

- нарахування пені відповідно до статті 129 Податкового кодексу України в сумі 8739,96 грн.

Крім того, рішенням Господарського суду Одеської області від 02 квітня 2025 року у справі №916/4594/24 задоволено позов Одеської міської ради та стягнуто Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Одеської міської ради (65026, м. Одеса, площа Думська, будинок 1, ; за наступними реквізитами: Одеська міська ТГ, отримувач - ГУК в Одеської області /м. Одесі/, код отримувача (ЄДРПОУ) 37607526, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку UA 468 9999 8033 4 15744, код класифікації доходів бюджету - 18010600 «орендна плата з юридичних осіб») інфляційні втрати у розмірі 30 141,26 грн, 3% річних у розмірі 14 687,53 грн та пеню у розмірі 175,63 грн.

В ході розгляду справи №916/4594/24 позивачем Одеською міською радою було зменшено позовні вимоги на суму заборгованості з орендної плати з фізичних осіб, яку вже було на той час стягнуто з ФОП ОСОБА_1 рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року у справі № 420/2525/24.

Уважаючи, що ГУ ДПС в Одеській області допущено бездіяльність щодо зарахування сплаченої орендної плати в сумі 260 000,00 грн в рахунок сплати позивачем податків, у тому числі орендної плати, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України, Бюджетним кодексом України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 321 «Порядком функціонування єдиного рахунка та виконання норм статті 35-1 Податкового кодексу України центральними органами виконавчої влади», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 «Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2019 №60 «Порядком інформаційної взаємодії Державної податкової служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення (перерахування) платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 №5 «Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 22.03.2023 №148 «Порядком заповнення реквізиту «Призначення платежу» платіжної інструкції під час сплати (стягнення) податків, зборів, митних, інших платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, внесення авансових платежів (передоплати), грошової застави, а також у разі їх повернення».

Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі також ПК України).

Також цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пункт 1.1 статті 1 ПК України).

Згідно з пунктами 3.1, 3.3 статті 3 Податкового кодексу України податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Порядок адміністрування податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) та інших платежів відповідно до законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, визначається виключно податковим законодавством, законодавством про збір та ведення обліку єдиного внеску.

Згідно з пунктом 4.1 статті 4 Податкового кодексу України податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах:

- загальність оподаткування - кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу;

- рівність усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу;

- невідворотність настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства;

- презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу;

- фіскальна достатність - встановлення податків та зборів з урахуванням необхідності досягнення збалансованості витрат бюджету з його надходженнями;

- соціальна справедливість - установлення податків та зборів відповідно до платоспроможності платників податків;

- економічність оподаткування - установлення податків та зборів, обсяг надходжень від сплати яких до бюджету значно перевищує витрати на їх адміністрування;

- нейтральність оподаткування - установлення податків та зборів у спосіб, який не впливає на збільшення або зменшення конкурентоздатності платника податків;

- стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року;

- рівномірність та зручність сплати - установлення строків сплати податків та зборів, виходячи із необхідності забезпечення своєчасного надходження коштів до бюджетів для здійснення витрат бюджету та зручності їх сплати платниками;

- єдиний підхід до встановлення податків та зборів - визначення на законодавчому рівні усіх обов`язкових елементів податку.

Установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України (пункт 4.4 статті 4 ПК України).

Згідно із пунктом 6.1 статті 6 Податкового кодексу України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 8.1, 8.3 статті 8 Податкового кодексу України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

За змістом підпункту 10.1.1 пункту 10.1, пункту 10.2-1 статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належить податок на майно. Місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю, крім земельного податку за лісові землі).

Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території (пункт 284.1 статті 284 ПК України).

Підпунктами 14.1.136, 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності; орендна плата для цілей розділу XII цього Кодексу - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди.

За змістом статей 269, 270 та 271 ПК України платниками плати за землю є:

платники земельного податку - власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування;

платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

Об`єктами оподаткування платою за землю є:

- об`єкти оподаткування земельним податком: земельні ділянки, які перебувають у власності; земельні частки (паї), які перебувають у власності; земельні ділянки державної та комунальної власності, які перебувають у володінні на праві постійного користування;

- об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.

Базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельної ділянки, нормативну грошову оцінку якої не проведено.

Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі (пункт 286.2 статті 286 ПК України).

Нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку (пункт 286.5 статті 286 ПК України).

Згідно із пунктом 287.1 статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), щороку до 1 травня (пункт 287.2 статті 287 ПК України).

Пунктами 287.3, 287.4 статті 287 Податкового кодексу України установлено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Податкове зобов`язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (пункт 287.5 статті 287 ПК України).

Згідно із пунктами 287.6, 287.7 Податкового кодексу України, при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку. У разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).

За змістом статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім випадків консервації таких земельних ділянок або визнання земельних ділянок забрудненими (потенційно забрудненими) вибухонебезпечними предметами).

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

За земельні ділянки, визначені цим пунктом, у цілях розрахунку орендної плати розмір податкових зобов`язань з орендної плати визначається з урахуванням положень, визначених цим Кодексом.

Згідно із пунктом 10.5 статті 10 Податкового кодексу України зарахування місцевих податків та зборів до відповідних місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Пунктами 19 та 19-1 частини першої статті 64 Бюджетного кодексу України установлено, що до доходів загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад належать: місцеві податки та збори, що сплачуються (перераховуються) згідно з Податковим кодексом України (крім єдиного податку, визначеного пунктом 16-4 частини другої статті 29 цього Кодексу, та орендної плати за земельні ділянки, визначеної пунктом 16-5 частини другої статті 29 цього Кодексу і пунктом 19-1 цієї частини статті); 10 відсотків орендної плати за земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, передані в оренду відповідно до статті 120-1 Земельного кодексу України.

Частиною другою статті 67 Бюджетного кодексу України передбачено, що до доходів загального фонду місцевих бюджетів належать доходи, визначені статтями 64, 64-1 і 66 цього Кодексу, та трансферти з інших бюджетів (крім субвенцій, визначених статтею 69-1 та частиною першою статті 71 цього Кодексу).

Згідно із частинами 1, 2 статті 78 Бюджетного кодексу України Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи відповідних місцевих рад забезпечують виконання відповідних місцевих бюджетів. Місцеві фінансові органи здійснюють загальну організацію та управління виконанням відповідного місцевого бюджету, координують діяльність учасників бюджетного процесу з питань виконання бюджету.

Казначейське обслуговування місцевих бюджетів здійснюється органами Казначейства України відповідно до статті 43 цього Кодексу. Казначейство України веде облік усіх надходжень, що належать місцевим бюджетам, та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, погодженим з відповідними місцевими фінансовими органами, здійснює повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету. Перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до місцевих бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється Казначейством України за висновком податкових органів, поданим на дату формування реєстру платежів з єдиного рахунка в розрізі окремого платника у складі зведеного реєстру платежів з єдиного рахунка згідно з Податковим кодексом України.

За приписами частини 5 статті 78 Бюджетного кодексу України податки і збори та інші доходи місцевого бюджету визнаються зарахованими до місцевого бюджету з дня зарахування відповідно на єдиний казначейський рахунок та рахунки, відкриті в установах банків державного сектору згідно з частиною другою цієї статті, і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Органи, що контролюють справляння надходжень бюджету, забезпечують своєчасне та в повному обсязі надходження до місцевих бюджетів податків і зборів та інших доходів місцевих бюджетів відповідно до законодавства, а також здійснюють обмін відповідною інформацією з органами місцевого самоврядування в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад координують діяльність відповідних органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, щодо виконання визначених для територій показників доходів бюджету.

Статтею 43 Бюджетного кодексу України установлено, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Казначейське обслуговування бюджетних коштів передбачає:

1) розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства;

2) контроль за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень бюджету, реєстрації взятих бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів та здійсненні платежів за цими зобов`язаннями;

3) ведення бухгалтерського обліку і складання звітності про виконання бюджетів з дотриманням національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку в державному секторі та інших нормативно-правових актів Міністерства фінансів України;

4) здійснення інших операцій з бюджетними коштами.

Крім того, пунктами 15.1, 15.2 статті 15 Податкового кодексу України установлено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Порядок сплати податків та зборів визначений статтею 35 Податкового кодексу України.

Так, пунктами 35.1, 35.2 статті 35 Податкового кодексу України установлено, що сплата податків та зборів здійснюється в грошовій формі у національній валюті України, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Сплата податків та зборів здійснюється в готівковій або безготівковій формі (у тому числі з використанням електронних грошей), крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи. Для цілей цього Кодексу обов`язок платника податку щодо сплати податків та зборів на єдиний рахунок, визначений статтею 35-1 цього Кодексу, вважається виконаним з моменту, коли ініціювання переказу є завершеним для такого платника податків згідно із Законом України «Про платіжні послуги».

Порядок сплати податків та зборів встановлюється цим Кодексом або законами з питань митної справи для кожного податку окремо (пункт 35.3 статті 35 ПК України).

Крім того, пунктом 14.3 статті 14 Податкового кодексу України установлено, що для цілей цього Кодексу внесення (перерахування, надходження, сплата, зарахування) коштів платником податку на єдиний рахунок у випадках, передбачених статтею 35-1 цього Кодексу, вважається внесенням (перерахуванням, надходженням, сплатою, зарахуванням) коштів таким платником податку до бюджету.

Пунктами 35-1.1, 35-1.2 статті 35-1 Податкового кодексу України визначено, що єдиний рахунок - це рахунок, відкритий у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, який може використовуватися платником податків для сплати грошових зобов`язань та/або податкового боргу з податків та зборів, передбачених цим Кодексом, єдиного внеску та інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи.

Повідомлення про використання або про відмову від використання єдиного рахунку подається платником податків в електронній формі через електронний кабінет у порядку, встановленому статтею 42-1 цього Кодексу. Платник податків має право повідомити про використання або про відмову від використання єдиного рахунку один раз протягом календарного року. Використання єдиного рахунку платником податків розпочинається з дня, наступного за днем подання ним повідомлення про використання єдиного рахунку. У разі відмови платника податків від використання єдиного рахунку таке використання припиняється починаючи з першого числа місяця наступного календарного року.

Згідно із пунктом 35-1.3 статті 35-1 Податкового кодексу України з початком використання єдиного рахунку платник податків зобов`язаний здійснювати сплату грошових зобов`язань та/або податкового боргу з податків та зборів, єдиного внеску, інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, через єдиний рахунок, крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 35-1.1 цієї статті. У разі порушення положень, визначених абзацом першим цього пункту, кошти, сплачені таким платником податку на інші рахунки, відкриті центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для сплати грошових зобов`язань та/або податкового боргу з податків та зборів, єдиного внеску, інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, вважаються помилково сплаченими грошовими зобов`язаннями.

Пунктами 35-1.4, 35-1.5 статті 35-1 Податкового кодексу України визначено, що для перерахування коштів, що надходять на єдиний рахунок, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, щоденно, крім вихідних, святкових та неробочих днів, формує, підписує та надсилає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зведений реєстр платежів з єдиного рахунку із зазначенням платіжних реквізитів отримувачів коштів та іншої інформації відповідно до законодавства. Зведений реєстр платежів з єдиного рахунку включає дані всіх реєстрів платежів з єдиного рахунку в розрізі окремих платників податків. Зведений реєстр платежів з єдиного рахунку є підставою для центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для перерахування платежів зазначеним у ньому отримувачам.

Для формування реєстру платежів з єдиного рахунку в розрізі окремого платника податків центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, керується:

податковою інформацією, що міститься в поданих платником податків платіжних інструкціях на зарахування коштів на єдиний рахунок;

податковою інформацією, що міститься в поданих платником податків податкових деклараціях (розрахунках), за якими настав строк сплати податкових зобов`язань відповідно до положень цього Кодексу, з урахуванням даних поданих уточнюючих декларацій (розрахунків);

відомостями, що містяться в поданих платниками звітах з єдиного внеску, за якими настав строк сплати зобов`язань відповідно до положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»;

іншою податковою інформацією відповідно до положень цього Кодексу.

Платіжні інструкції на зарахування коштів на єдиний рахунок використовуються для сплати платежів, передбачених абзацом першим пункту 35-1.1 цієї статті.

Згідно із пунктом 35-1.6 статті 35-1 Податкового кодексу України реєстр платежів з єдиного рахунку в розрізі окремого платника податків формується щоденно, крім вихідних, святкових та неробочих днів, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, у межах коштів, сплачених на єдиний рахунок таким платником податків, та з урахуванням наявних у такого платника сум помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань відповідно до пункту 35-1.8 цього Кодексу з дотриманням такої черговості сплати:

у першу чергу - недоїмка з єдиного внеску;

у другу чергу - податковий борг у межах відповідного податку або збору, заборгованості з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, згідно з черговістю його виникнення, з урахуванням положень пункту 131.2 статті 131 цього Кодексу;

у третю чергу - грошові зобов`язання, визначені на підставі податкових повідомлень-рішень, у хронологічному порядку надходження платіжних інструкцій на зарахування коштів на єдиний рахунок, якщо такі платіжні інструкції містять інформацію про дату та номер відповідного податкового повідомлення-рішення;

у четверту чергу - визначені платником податку (податковим агентом) грошові зобов`язання із загальнодержавних податків та зборів, місцевих податків, єдиного внеску у хронологічному порядку надходження платіжних інструкцій на зарахування коштів на єдиний рахунок, якщо такі платіжні інструкції містять інформацію про призначення відповідного платежу та його одержувача;

у п`яту чергу - грошові зобов`язання із загальнодержавних податків та зборів у хронологічному порядку надходження податкових декларацій (розрахунків) у сумі податкових зобов`язань відповідного податкового періоду, з урахуванням строків сплати;

у шосту чергу - грошові зобов`язання з місцевих податків у хронологічному порядку надходження податкових декларацій (розрахунків) у сумі податкових зобов`язань відповідного податкового періоду, з урахуванням строків сплати;

у сьому чергу - інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, у хронологічному порядку надходження платіжних інструкцій на зарахування коштів на єдиний рахунок, якщо такі платіжні інструкції містять інформацію про призначення відповідного платежу та його одержувача.

Пунктом 35-1.8 статті 35-1 Податкового кодексу України установлено, що суми помилково та/або надміру сплачених платником податків грошових зобов`язань (зобов`язань з єдиного внеску) і пені, за даними контролюючого органу, вважаються коштами, що надійшли на єдиний рахунок, і враховуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, при формуванні Реєстру платежів з єдиного рахунку в розрізі окремого платника податків на дату формування такого Реєстру. Платник податків має право через електронний кабінет визначити напрям використання суми помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені, наявних на дату формування Реєстру платежів з єдиного рахунку в розрізі окремого платника податків, які повинні враховуватися при формуванні такого Реєстру. Положення цього пункту не позбавляють платника податків права на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань і пені у порядку, визначеному статтею 43 цього Кодексу.

Пунктами 36.1 - 36.3 статті 36 Податкового кодексу України визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

За приписами пунктів 36.4, 36.5 статті 36, пунктів 38.1 - 38.3 статті 38 Податкового кодексу України виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку. Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов`язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За змістом пункту 54.1 та підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо, зокрема, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Пунктами 57.1, 57.5 статті 57 Податкового кодексу України установлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Фізичні особи - платники податків повинні сплачувати податки і збори, що встановлені цим Кодексом, через банки (у тому числі із застосуванням єдиного рахунку в порядку, визначеному статтею 35-1 цього Кодексу) або небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей.

Згідно із пунктами 87.1, 87.7 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Забороняється будь-яка уступка грошового зобов`язання або податкового боргу платника податків третім особам. Положення цього пункту не поширюються на випадки, коли гарантами повного та своєчасного погашення грошових зобов`язань платника податків є інші особи, якщо таке право передбачено цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно із підпунктом 14.1.182 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України помилково сплачені грошові зобов`язання - це суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету та/або на єдиний рахунок від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб`єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов`язань, та у випадках, передбачених статтею 35-1 цього Кодексу.

Пунктом 35-1.8 статті 35-1 Податкового кодексу України передбачено, що суми помилково та/або надміру сплачених платником податків грошових зобов`язань (зобов`язань з єдиного внеску) і пені, за даними контролюючого органу, вважаються коштами, що надійшли на єдиний рахунок, і враховуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, при формуванні Реєстру платежів з єдиного рахунку в розрізі окремого платника податків на дату формування такого Реєстру. Платник податків має право через електронний кабінет визначити напрям використання суми помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені, наявних на дату формування Реєстру платежів з єдиного рахунку в розрізі окремого платника податків, які повинні враховуватися при формуванні такого Реєстру. Положення цього пункту не позбавляють платника податків права на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань і пені у порядку, визначеному статтею 43 цього Кодексу.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені визначені статтею 43 Податкового кодексу України.

Помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу (пункт 43.1 статті 43 ПК України).

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені (пункт 43.3 статті 43 ПК України).

Згідно з пунктами 43.4, 43.5 та 43.6 статті 43 Податкового кодексу України платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на рахунок платника податків у банку, небанківському надавачу платіжних послуг; на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, небанківському надавачу платіжних послуг.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку та подає його для виконання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані, або з єдиного рахунку.

Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182 затверджений «Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів» (далі - Порядок №787).

Цей Порядок розроблено на виконання, зокрема, статті 43 Податкового кодексу України та він визначає процедури:

повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі);

перерахування платежів, помилково або надміру зарахованих до відповідних бюджетів (крім коштів, зарахованих через єдиний рахунок), у рахунок сплати інших платежів незалежно від виду бюджету на відповідні бюджетні рахунки для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями);

перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок (пункт 2 розділу І Порядку №787).

Згідно із приписами пункту 5 розділу І Порядку №787, повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету або повернення на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, або перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС, та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, до Казначейства подається висновок відповідно до Порядку інформаційної взаємодії Державної податкової служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення (перерахування) платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 11 лютого 2019 року № 60, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 квітня 2019 року за № 370/33341.

У разі повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та/або місцевих бюджетів з єдиного рахунка з причин технічних та/або методологічних помилок під час формування реєстру платежів з єдиного рахунка в розрізі окремого платника у складі зведеного реєстру платежів з єдиного рахунка згідно з Податковим кодексом України, до Казначейства подається повідомлення відповідно до Порядку функціонування єдиного рахунка та виконання норм статті 35-1 Податкового кодексу України центральними органами виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 321 (зі змінами).

Згідно із пунктом 8 розділу І Порядку №787, у випадках повернення (перерахування) платежів (крім податків, зборів, пені, платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби), що зараховані до місцевих бюджетів, а також платежів, що підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, орган, що контролює справляння надходжень бюджету або який веде облік заборгованості в розрізі позичальників, передає засобами системи Казначейства подання на погодження відповідному місцевому фінансовому органу.

Відповідний місцевий фінансовий орган протягом двох робочих днів з дня отримання засобами системи Казначейства подання на погодження здійснює його погодження шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису керівника (заступника керівника) місцевого фінансового органу і кваліфікованої електронної печатки такого органу та засобами системи Казначейства подає його до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.

Якщо згідно з інформацією, зазначеною у поданні, кошти не надходили до відповідного місцевого бюджету, місцевий фінансовий орган інформує орган, що контролює справляння надходжень бюджету, або орган, який веде облік заборгованості в розрізі позичальників, про відмову у погодженні подання шляхом надсилання засобами системи Казначейства відповідного електронного повідомлення.

За результатами опрацювання електронного повідомлення місцевого фінансового органу про відмову у погодженні подання орган, що контролює справляння надходжень бюджету, або орган, який веде облік заборгованості в розрізі позичальників, протягом трьох робочих днів з дня отримання такого електронного повідомлення готує та надсилає платнику письмове повідомлення з відмовою у поверненні (перерахуванні) коштів із зазначенням причини такої відмови.

Функції контролюючих органів визначені статтею 19-1 Податкового кодексу України, за змістом якої контролюючі органи виконують, зокрема, такі функції:

здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків;

контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів;

здійснюють контроль за додержанням виконавчими органами сільських, селищних рад порядку прийняття та обліку податків і зборів від платників податків, своєчасністю і повнотою перерахування зазначених сум до бюджету;

реєструють та ведуть облік платників податків, платників єдиного внеску, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням, проводять диференціацію платників податків;

формують та ведуть Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, Єдиний банк даних про платників податків - юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи;

забезпечують ведення обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску;

забезпечують розвиток, впровадження та технічне супроводження інформаційно-телекомунікаційних систем і технологій, автоматизацію процедур, зокрема організацію впровадження електронних сервісів для суб`єктів господарювання контролюючими органами;

подають центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, звіти та інформацію про надходження податків, зборів, платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи;

забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов`язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

організовують збір податкової інформації та вносять її до інформаційних баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику;

організовують інформаційно-аналітичне забезпечення та організовують автоматизацію процесів адміністрування контролюючими органами;

інформують органи державної влади про стан розрахунків платників податків з бюджетами та сплати єдиного внеску;

інформують органи місцевого самоврядування про стан розрахунків з місцевими бюджетами.

За визначенням, наданим підпунктом 14.1.1-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, адміністрування податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) та інших платежів відповідно до законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (далі - податків, зборів, платежів) - це сукупність рішень та процедур контролюючих органів і дій їх посадових осіб, що визначають інституційну структуру податкових та митних відносин, організовують ідентифікацію, облік платників податків і платників єдиного внеску та об`єктів оподаткування, забезпечують сервісне обслуговування платників податків, організацію та контроль за сплатою податків, зборів, платежів відповідно до порядку, встановленого законом.

Наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 №5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.03.2021 за № 321/35943, з метою удосконалення оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, керуючись вимогами Податкового кодексу України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - затверджено «Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Порядок №5, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 2 розділу І Порядку №5 надані такі визначення:

інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу;

облікова операція - дія в ІКП, яка призводить до змін облікових показників;

облікові показники - показники в ІКП, які породжуються у процесі перетворення у підсистемах інформаційної системи первинних показників;

оперативний облік - процес відображення, систематизації та узагальнення облікових показників в ІКП, який ґрунтується на принципах бухгалтерського обліку;

первинні документи - документи, що складені платниками та/або податковими органами, отримані від інших органів влади згідно з чинним законодавством (податкові декларації, уточнюючі розрахунки, податкові повідомлення-рішення, рішення податкового органу, вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, судові рішення, рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), інформація Казначейства про надходження податків і зборів та єдиного внеску тощо);

первинні показники - показники, що містяться у первинних документах та є визначальними для характеристики процесів адміністрування платежів, контроль за справлянням яких покладено на податкові органи;

податковий номер платника податків - код згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України (далі - ЄДРПОУ) для платників податків, які включаються до такого реєстру (юридичні особи та відокремлені підрозділи юридичних осіб - резидентів та нерезидентів), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи, крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний податковий орган і мають відмітку у паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією (за наявності) та номером паспорта;

розрахункові операції - комплекс операцій автоматизованого процесу ведення оперативного обліку, які впливають на достовірність облікових та звітних показників щодо стану розрахунків платників з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування;

показники інформаційної системи - первинні, облікові та звітні показники.

Пунктом 3 розділу I Порядку №5 установлено, що оперативний Оперативний облік платежів здійснюється податковими органами в інформаційній системі.

Метою ведення оперативного обліку і складання звітності податкових органів є забезпечення користувачів повною, достовірною та неупередженою інформацією щодо стану розрахунків платників з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування для прийняття оптимальних управлінських рішень.

Оперативний облік та звітність податкових органів ґрунтується на таких принципах:

нарахування - показники фіксуються в оперативному обліку згідно з правилами оподаткування, установленими Кодексом та іншими законодавчими актами з питань податкового законодавства;

превалювання сутності над формою - законність відображення облікових операцій та відповідність їх сутності;

повне висвітлення - звітність податкових органів має містити інформацію, яка всебічно характеризує стан розрахунків платників податків з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування;

безперервність - виконання повноважень та функцій податкових органів здійснюється виходячи з припущення, що їх діяльність буде тривати і надалі;

єдиний грошовий вимірник - вимірювання та узагальнення всіх показників в інформаційній системі та звітності податкових органів в єдиній грошовій одиниці.

Для забезпечення достовірності відображення облікових показників в ІКП структурними підрозділами за напрямами роботи здійснюється попередній та загальний контроль у терміни, встановлені цим Порядком.

Згідно з пунктом 1 підрозділу 1 розділу II Порядку №5, для метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Під час проведення облікової операції в ІКП зазначається дата запису операції, зміст операції та/або документ, на підставі якого здійснюється запис.

Спеціальне кодування всіх операцій, що використовуються для відображення в ІКП облікових показників, забезпечує автоматизоване ведення ІКП.

Усі вартісні облікові операції та облікові показники в ІКП проводяться у гривнях з двома десятковими знаками.

Облік платежів ведеться в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Інформаційна система після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.

Облікові показники, які відображаються в ІКП, залежать від форми обліку, яка передбачена умовами адміністрування відповідного платежу, що відкриваються для юридичних та фізичних осіб (далі - Перелік форм ІКП).

Для організації оперативного обліку кожній ІКП присвоюється код, який її ідентифікує в інформаційній системі та не може бути присвоєний іншій ІКП.

Постійними реквізитами ІКП є:

податковий номер або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний територіальний орган ДПС і мають відмітку у паспорті) (далі - податковий номер);

найменування - для юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) - для фізичної особи;

код виду бюджету;

код класифікації доходів бюджету / технологічний код класифікації єдиного внеску;

дата відкриття ІКП;

дата закриття ІКП;

код територіального органу ДПС, в якому відкрита ІКП.

Змінними реквізитами ІКП є:

дата здійснення облікової операції;

код облікової операції;

сума за обліковою операцією.

Під час відкриття, ведення, передачі, закриття ІКП використовується інформація про платників з реєстраційних даних.

Пунктом 4 розділу II Порядку №5 встановлено, що у разі надходження до податкового органу заяви платника про списання помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань до бюджетів та єдиного внеску до фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування та/або відомостей з ЄДР щодо платників, за якими розпочата спрощена процедура припинення до Журналу опрацювання заяв на списання помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань до бюджетів та єдиного внеску до фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування (далі - Журнал), який ведеться засобами інформаційної системи, вноситься інформація щодо заяв, поданих як в електронній, так і в паперовій формі, а також інформація за платниками, щодо яких державним реєстратором розпочата спрощена процедура припинення.

Підрозділи, які здійснюють облік платежів, адміністрування платежів, погашення боргу, контрольно-перевірочні заходи, судове оскарження не пізніше наступного робочого дня після внесення інформації до Журналу, підтверджують повноту відображення в інформаційній системі первинних показників за напрямами роботи шляхом встановлення відповідної відмітки.

На підставі наявних записів у Журналі підтверджених сум помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та єдиного внеску, які підлягають списанню, підрозділ, що здійснює облік платежів, формує засобами інформаційної системи рішення керівника (заступника керівника або уповноваженої особи) територіального органу ДПС або особи, яка виконує його обов`язки, про списання підтверджених сум помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та єдиного внеску, які підлягають списанню.

Підрозділ, що здійснює облік платежів, на підставі рішення керівника (заступника керівника або уповноваженої особи) територіального органу ДПС або особи, яка виконує його обов`язки, про списання підтверджених сум помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та/або єдиного внеску, які підлягають списанню, списує відповідну суму.

Після внесення в інформаційну систему рішення керівника (заступника керівника або уповноваженої особи) територіального органу ДПС або особи, яка виконує його обов`язки, підрозділ, що здійснює облік платежів, проводить перевірку відповідності списаної суми помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та/або єдиного внеску до сальдо розрахунків платника з бюджетом та/або фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування в ІКП (сума, розрахункові операції тощо).

Пунктами 1, 2 підрозділу 1 розділу III Порядку №5 визначено, що оперативний облік надходжень забезпечується підрозділом, що здійснює облік платежів:

за податками, зборами та платежами на підставі документів, визначених Порядком взаємодії органів Державної казначейської служби України та органів Державної податкової служби України в процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 18 липня 2016 року № 621, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 серпня 2016 року за № 1115/29245;

за єдиним внеском на підставі документів, визначених Положенням про рух коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 12 лютого 2016 року № 54, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02 березня 2016 року за № 330/28460.

У разі сплати грошових зобов`язань та/або податкового боргу (заборгованості) з податків і зборів, єдиного внеску та інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на податкові органи, з використанням єдиного рахунку оперативний облік надходжень на бюджетні та/або небюджетні рахунки забезпечується підрозділом, що здійснює облік платежів на підставі реєстру платежів з єдиного рахунка в розрізі окремого платника у складі зведеного реєстру платежів з єдиного рахунка, підтвердженого та прийнятого до виконання Казначейством у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 321 «Про затвердження Порядку функціонування єдиного рахунка та виконання норм статті 35-1 Податкового кодексу України центральними органами виконавчої влади».

Порядок відображення в ІКП сум надходжень платежів визначається підрозділом 2 розділу III Порядку №5, пунктами 1 - 5 якого установлено, що після розміщення на відповідному сервері для завантаження відомостей Казначейства про надходження сум податків, зборів, платежів та єдиного внеску у вигляді технологічних файлів @B та @E інформаційною системою ДПС забезпечується автоматична обробка таких файлів та виконується розподіл записів за критеріями: рознесені платежі; нерознесені платежі; виключені з обробки платежі.

Рознесені платежі відображаються в ІКП датою зарахування на рахунки, відкриті в Казначействі, обліковими операціями зі сплати/повернення сум відповідно до поля «Призначення платежу» документів на переказ згідно з переліком кодів видів сплати, визначеним Порядком заповнення документів на переказ у разі сплати (стягнення) податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, повернення помилково або надміру зарахованих коштів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 липня 2015 року № 666, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 12 серпня 2015 року за № 974/27419.

При цьому виконуються такі процедури:

якщо платнику не відкрито ІКП, працівник підрозділу, що здійснює облік платежів, відкриває ІКП за відповідним платежем та обробляє запис розрахункового документа, що автоматично не був рознесений інформаційною системою;

якщо платника податків з податковим номером не знайдено серед платників податків, що перебувають на обліку в податковому органі, сума розрахункового документа розноситься до ІКП зі спеціальним кодом «Платежі до з`ясування»;

якщо платником податків безпосередньо не здійснено сплату платежів, крім випадків, передбачених податковим законодавством,- податковим агентом, або представником платника податку, то сума розрахункового документа розноситься до ІКП зі спеціальним кодом «Платежі до з`ясування».

Суми в ІКП зі спеціальним кодом «Платежі до з`ясування» відпрацьовуються підрозділом, що здійснює облік платежів, щоденно.

У разі з`ясування призначення платежу в звітному місяці, в якому здійснена сплата платником, підрозділ, що здійснює облік платежів, проводить засобами інформаційної системи перерознесення відповідних сум з ІКП зі спеціальним кодом «Платежі до з`ясування» до ІКП платника.

У разі з`ясування призначення платежу в місяці, наступного за звітним, підрозділ, що здійснює облік платежів, проводить перерознесення поточною датою відповідних сум з ІКП зі спеціальним кодом «Платежі до з`ясування» до ІКП платника, використовуючи операції, призначені для ідентифікації сум платежів.

Моніторинг повноти та своєчасності відпрацювання наявних записів у реєстрі «Платежі до з`ясування» забезпечується керівником структурного підрозділу територіального органу ДПС, що здійснює облік платежів.

Критерій «Виключені з обробки платежі» присвоюється переліку розрахункових документів, які містять номер аналітичного рахунку за платежами, які не контролюються податковими органами.

Під час погашення суми податкового боргу (його частини) кошти, які сплачує такий платник, у першу чергу зараховуються у рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, які сплачує такий платник, у наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу - у рахунок пені згідно з черговістю їх виникнення.

Якщо платник не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), територіальний орган ДПС самостійно здійснює розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Пунктами 1, 2 підрозділу 4 розділу III Порядку №5 визначено, що для забезпечення повноти та своєчасності відображення в ІКП показників щодо надходжень платежів підрозділом, що здійснює облік платежів, щоденно здійснюється попередній контроль.

В інформаційній системі щоденно формується реєстр співставлення інформації про надходження платежів за даними Казначейства та податкових органів (далі - реєстр надходжень) на підставі даних реєстру «Рознесені платежі». Моніторинг повноти та своєчасності відпрацювання реєстру «Нерознесені платежі» за поточний банківський день забезпечується керівником підрозділу, що здійснює облік платежів.

У разі наявності розбіжностей у реєстрі надходжень підрозділ, що здійснює облік платежів, вживає заходів щодо усунення таких розбіжностей. Відсутність розбіжностей в реєстрі надходжень є фактом проходження попереднього контролю.

Наказом Міністерства фінансів України від 22.03.2023 №148, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.03.2023 за №528/39584, затверджено «Порядок заповнення реквізиту «Призначення платежу» платіжної інструкції під час сплати (стягнення) податків, зборів, митних, інших платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, внесення авансових платежів (передоплати), грошової застави, а також у разі їх повернення» (далі - Порядок №148).

Пунктами 1, 3 розділу І Порядку №148 визначено, що цей Порядок застосовується у разі використання структурованого формату реквізиту «Призначення платежу» платіжної інструкції відповідно до міжнародного стандарту ISO 20022 та визначає правила його заповнення під час:

сплати (стягнення) податків, зборів, платежів на бюджетні рахунки, відкриті в Казначействі;

сплати (стягнення) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) на небюджетні рахунки, відкриті в Казначействі на ім`я територіальних органів ДПС;

сплати (стягнення) податків, зборів, платежів та єдиного внеску на єдиний рахунок, відкритий у Казначействі на ім`я ДПС;

повернення (перерахування) помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені;

повернення єдиного внеску на єдиний рахунок, відкритий у Казначействі на ім`я ДПС, на інші небюджетні рахунки, на рахунки платників, відкриті у надавачів платіжних послуг.

Сплата (стягнення) податків, зборів, митних, інших платежів, єдиного внеску, внесення авансових платежів (передоплати), грошової застави, а також повернення (перерахування) помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, єдиного внеску, авансових платежів (передоплати), грошової застави, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюються на підставі платіжної інструкції, яка подається надавачу платіжних послуг ініціатором платіжної операції, щодо переказу коштів на бюджетні/небюджетні/єдиний/ депозитний рахунки / рахунки платників, відкриті у надавачів платіжних послуг.

До ініціаторів таких платіжних інструкцій належать: платники при сплаті податків, зборів, митних, інших платежів, єдиного внеску, внесенні авансових платежів (передоплати), грошової застави; територіальні органи ДПС та органи державної виконавчої служби при стягненні коштів у рахунок погашення податкового боргу (заборгованості) з податків, зборів, платежів та єдиного внеску; ДПС та територіальні органи ДПС при поверненні надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій.

Пунктами 1, 2 розділу ІІ Порядку №148 установлено, що обов`язковим реквізитом платіжної інструкції є реквізит «Призначення платежу», під час заповнення якого для платника у разі сплати податків, зборів, митних, інших платежів, єдиного внеску, внесення авансових платежів (передоплати), грошової застави на бюджетний/небюджетний/ єдиний/депозитний рахунок передбачено поля встановленого формату:

«Код виду сплати»;

«Додаткова інформація запису»;

«Номер рахунку» (у разі сплати на єдиний рахунок, відкритий у Казначействі на ім`я ДПС);

«Сума податку» (у разі сплати на єдиний рахунок, відкритий у Казначействі на ім`я ДПС);

«Інформація про податкове повідомлення (рішення)» (у разі сплати на єдиний рахунок, відкритий у Казначействі на ім`я ДПС);

«Тип» (у разі сплати за оренду державного майна).

Під час сплати податків, зборів, митних, інших платежів, єдиного внеску, внесення авансових платежів (передоплати), грошової застави на бюджетні /небюджетні/ єдиний/ депозитний рахунки платник у реквізиті «Призначення платежу» платіжної інструкції заповнює з переліку полів, наведених у пункті 1 цього розділу, такі поля:

«Код виду сплати»; у полі «Код виду сплати» платник заповнює код виду сплати, визначений Переліком кодів видів сплати, які використовуються платниками, згідно з додатком 1 до цього Порядку;

«Додаткова інформація запису»; у полі «Додаткова інформація запису» платник заповнює інформацію щодо переказу коштів у довільній формі. Суб`єкти господарювання, які проводять господарську діяльність на підставі ліцензії та/або спеціального дозволу, зазначають інформацію щодо звітного (податкового) періоду, за який сплачуються податкові зобов`язання, та дозвільного документа (вид дозвільного документа, номер, дата).

Відповідно до пунктів 8, 9 розділу ІІ Порядку №148, у разі сплати податку, збору, платежу та єдиного внеску готівкою платник у реквізиті «Призначення платежу» платіжної інструкції, оформленої у паперовій формі, заповнює відповідну інформацію, яку надавач платіжних послуг використовує в повному обсязі при виконанні платіжної операції на переказ коштів готівкою.

Сплата податку, збору, платежу та єдиного внеску здійснюється платником безпосередньо, а у випадках, передбачених законодавством,- податковим агентом або представником платника.

Отже, орендна плата як складова плати за землю сплачується до місцевого бюджету безпосередньо платником орендної плати (землекористувачем (орендарем) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди), а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Сплата орендної плати є виконанням податкового обов`язку відповідного платника.

Зарахування плати за землю здійснюється у визначеному Бюджетним кодексом України порядку, а саме відповідні кошти визнаються зарахованими до місцевого бюджету з дня зарахування відповідно на єдиний казначейський рахунок та рахунки, відкриті в установах банків державного сектору.

Обов`язок платника податку щодо сплати податків та зборів на єдиний рахунок вважається виконаним з моменту, коли ініціювання переказу є завершеним для такого платника податків згідно із Законом України «Про платіжні послуги».

При цьому плата за землю як місцевий податок є доходом загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад (місцевих бюджетів), при виконанні якого застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів, яке здійснюється органами Казначейства України. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Такі контролюючі органи, як податкові органи, виконують функції адміністрування плати за землю, проте не здійснюють зарахування податку до відповідного місцевого бюджету.

У межах адміністрування податків контролюючі органи здійснюють, зокрема, облік платників податків та об`єктів оподаткування, організацію та контроль за сплатою податків (достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків), забезпечують сервісне обслуговування платників і надають адміністративні послуги платникам податків.

Слід відзначити те, що учасниками справи не спростовуються такі обставини:

- існування у позивача податкового обов`язку із сплати орендної плати за земельну ділянку;

- виконання цього обов`язку замість позивача іншою особою - ОСОБА_2 шляхом сплати 29.09.2023 грошових коштів в сумі 260 000,00 грн;

- зазначення у платіжному документі реквізитів ОСОБА_2 як платника замість реквізитів позивача;

- фактичного зарахування (надходження) коштів в сумі 260 000,00 грн до місцевого бюджету;

- відображення відповідачем сплати коштів в сумі 260 000,00 грн в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- звернення ОСОБА_2 до ГУ ДПС в Одеській області із заявою про повернення помилково сплаченої до місцевого бюджету плати за землю в сумі 260 000,00 грн та виготовлення контролюючим органом відповідного подання;

- відмови місцевого фінансового органу (Департаменту фінансів Одеської міської ради) у погодженні подання;

- облікування Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради коштів в сумі 260 000,00 грн в рахунок сплати ФОП ОСОБА_1 коштів за оренду землі на підставі заяви ОСОБА_2 від 03.10.2023 № 01-26/564 і платіжної інструкції та відповідного зменшення Одеською міською радою розміру позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 орендної плати у справі №916/4594/24;

- відсутності в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) відомостей про сплату коштів в сумі 260 000,00 грн в рахунок орендної плати за землю.

При цьому фактично предметом спору виступає стверджуваний позивачем обов`язок контролюючого органу зарахувати позивачу як сплачену орендну плату грошові кошти в сумі 260 000,00 грн, які були сплачені іншою особою, а саме ОСОБА_2 .

Щодо цього суд зазначає, що у спірній ситуації відповідач не виконав обов`язків, визначених, зокрема, розділом III Порядку №5 та не з`ясував призначення платежу і безпосереднього платника, у тому числі отримавши від місцевого фінансового органу інформацію про зарахування до місцевого бюджету коштів в сумі 260 000,00 грн як таких, що надійшли в рахунок сплати саме позивачем орендної плати за земельну ділянку.

В цьому аспекті слід згадати, що згідно із платіжною інструкцією №0.0..1 від 29.09.2023 сплачено орендну плату за земельну ділянку в сумі 260 000,00 грн до бюджету Одеської територіальної громади, отримувач коштів ГУК в Одеській області/м.Одеса/18010900/, код отримувача 37607526, рахунок отримувача UA0015744, банк отримувача - Казначейство України, призначення платежу ««*;101; НОМЕР_1 ;18010900; Орендна плата з фізичних осіб; ОСОБА_1 ;».

Платником вказано ОСОБА_1 , однак у реквізиті «Код платника» зазначений належний ОСОБА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 замість присвоєного позивачу номеру .

Отже, вказане у платіжній інструкції призначення платежу в частині коду платника не дозволяло контролюючому органу на час відкриття ІКП беззаперечно встановити особу, якою здійснено сплату орендної плати, правові підстави для виконання переказу коштів іншою особою, а тому цей платіж мав набути статус (спеціальний код) «Платежі до з`ясування» і відповідач повинен був вчинити дії щодо з`ясування дійсних платника та призначення платежу.

Суд відзначає, що у відзиві відповідач жодним чином не доводить правомірності своїх дій та оскаржуваної бездіяльності, посилаючись лише на вищезазначені обставини та приписи Порядку заповнення документів на переказ у разі сплати (стягнення) податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, повернення помилково або надміру зарахованих коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.07.2015 № 666, який втратив чинність 01.07.2023 у зв`язку з набранням чинності Порядком №148, тобто ще до виникнення спірних правовідносин.

При цьому відповідач не наводить ні нормативних, ані фактичних підстав та обставин, які унеможливлювали вчинення дій щодо обліку сплаченої орендної плати за належним платником.

У тому числі відповідач не заперечує і не спростовує обставин того, що за даними Департаменту фінансів Одеської міської ради як місцевого фінансового органу, платіж в сумі 260 000,00 грн зарахований до бюджету Одеської територіальної громади як такий, що здійснений позивачем.

Наведене означає, що позивачем виконано податковий обов`язок із сплати орендної плати за землю в сумі 260 000,00 грн, а це вимагає відповідної корекції відомостей, що містяться в інтегрованій картці платника податків - ОСОБА_1 .

Суд враховує, що ПК України та Порядок №5 (у редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин), по-перше, не передбачали ініціювання платником податку з`ясування дійсних платника та призначення платежу, поклавши відповідний обов`язок саме на контролюючий орган, а по-друге, не містили регламентації процедури усунення розбіжності між належним та фактичним платником у випадку, коли податок сплачений з помилкою у коді платника, однак зарахований до бюджету за належним платником.

Проте, на думку суду, відсутність належного нормативного врегулювання не повинна унеможливлювати захист прав та інтересів платника податку або бути виправданням бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Також суд звертає увагу на те, що у спірному випадку вчинені в порядку статті 43 ПК України дії фактичного платника ОСОБА_2 щодо повернення помилково сплачених коштів не призвели до позитивного результату, зокрема, унаслідок позиції місцевого фінансового органу, який відмовив у погодженні повернення коштів саме з підстав обліковування органом місцевого самоврядування орендної плати за ОСОБА_1 .

Отже, в даному випадку склалась ситуація, коли органами, що здійснюють функції з управління коштами місцевого бюджету та з контролю за справлянням надходжень бюджету визнається та фактично обліковується за позивачем сплачена орендна плата за землю в сумі 260 000,00 грн, однак відповідачем ця ж сума одночасно зарахована в оперативному обліку за ОСОБА_2 та включена до боргу позивача, а ОСОБА_2 у визначеному законодавством порядку позбавлений можливості повернути ці кошти.

Наведене призводить до безпідставного обліку відповідачем вказаної суми коштів як боргу позивача перед місцевим бюджетом.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Під ефективним засобом (способом) судового захисту слід розуміти такий, що призводить до бажаних наслідків, дає найбільший ефект для відновлення юридичного становища особи, яке існувало до порушення її прав чи законних інтересів. Тому ефективний спосіб захисту має забезпечити поновлення порушеного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження

Верховний Суд неодноразово застосовував доктрину «ефективного засобу правового захисту», напрацьовану під час застосування статті 13 Конвенції. Ефективним є засіб, який забезпечує поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі. Засіб захисту повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9).

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме - бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У спірному випадку, з огляду на відсутність у відповідача функцій із зарахування платежів до бюджету, права позивача порушені бездіяльністю відповідача при здійсненні оперативного обліку податків у розрізі окремих платників.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29 травня 2018 року у справі №800/341/17 (№ 9991/944/12) і від 12 листопада 2019 року у справі № 9901/21/19 неодноразово зазначила про можливість виходу за межі позовних вимог виключно за для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Також Верховний Суд неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову (постанови Верховного Суду від 6 березня 2019 року у справі № 571/1306/16-ц, від 29 травня 2019 року у справі № 2-3632/11, від 15 липня 2019 року у справі № 235/499/17, від 17 липня 2019 року у справі № 523/3612/16-ц, від 24 липня 2019 року у справі № 760/23795/14-ц, від 25 вересня 2019 року у справі № 642/6518/16-ц, від 30 жовтня 2019 року у справі № 390/131/18, від 06 листопада 2019 року у справах № 464/4574/15-ц, № 756/17180/14-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 697/2368/15-ц, від 04 грудня 2019 року у справі № 635/8395/15-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 686/24003/18, від 01 липня 2020 року у справі № 287/575/16-ц, від 19 серпня 2020 року у справі № 287/587/16-ц). Таким чином, принцип стабільності є визначальним щодо можливості виходу за межі позовних вимог. При цьому, принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до адміністративного суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом, не повинен виходити за межі цих вимог. Тобто суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог (постанова Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 824/399/17-а). Відповідно, право особи звернутися до суду з самостійно визначеними позовними вимогами узгоджується з обов`язком суду здійснити розгляд справи в межах таких вимог. Вихід за межі позову можливий у виняткових випадках, зокрема, коли повний та ефективний захист прав, свобод та інтересів неможливий у заявлений позивачем спосіб. Такий вихід за межі позовних вимог має бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява (постанова Верховного Суду від 24 вересня 2019 року у справі № 819/1420/15).

Установлюючи правило, що суд розглядає адміністративну справу в межах позовних вимог, ця норма встановлює виняток у вигляді можливості у суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного та повного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин (сторін чи третіх осіб), про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (постанови Верховного Суду від 18 травня 2018 року у справі № 826/6965/14, від 27 листопада 2018 року у справі № 807/997/16, від 15 липня 2019 року у справі № 804/14556/15, від 20 листопада 2019 року у справі № 826/9457/18, від 22 листопада 2019 року у справі № 815/4392/15, від 23 грудня 2019 року у справі № 815/3145/15, від 7 лютого 2020 року у справі № 826/11086/18, від 5 травня 2020 року у справі № 1340/4044/18, від 23 червня 2020 року у справі № 820/1545/16, від 6 серпня 2020 року у справі № 805/3147/16-а). Такі повноваження суду щодо визначення меж розгляду адміністративної справи є субсидіарними, не можуть змінювати предмет спору, а лише стосуються обсягу захисту порушеного права (постанова Верховного Суду від 7 лютого 2020 року у справі № 826/11086/18).

У постанові Верховного Суду 25 березня 2020 року у справі № 752/18396/16-а сформульована правова позиція, що принцип диспозитивності в адміністративному процесі має своє специфічне змістове наповнення, пов`язане з публічно-правовим характером адміністративного позову та активною участю суду в процесі розгляду адміністративних справ, тому адміністративний суд може та зобов`язаний в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів.

Суд уважає, що в даному випадку наявні підстави для виходу за межі позовних вимог, оскільки спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім та неефективним для захисту його прав, свобод і законних інтересів, а належним способом буде визнання протиправною бездіяльності ГУ ДПС в Одеській області щодо внесення до інтегрованої картки платника ОСОБА_1 інформації про сплату грошових коштів в сумі 260 000,00 грн до бюджету Одеської територіальної громади відповідно до платіжної інструкції №0.0..1 від 29.09.2023 та покладення на відповідача обов`язку внести до інтегрованої картки позивача таку інформацію.

Обрання судом такого способу захисту не змінює предмету спору та пов`язане із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірність оскаржуваної бездіяльності, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково, у спосіб, відмінний від обраного позивачем.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, третя особа - Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати противоправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби в Одеській області щодо внесення до інтегрованої картки платника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , інформації про сплату грошових коштів в сумі 260 000,00 грн до бюджету Одеської територіальної громади, отримувач коштів ГУК в Одеській області/м.Одеса/18010900/, код отримувача 37607526, рахунок отримувача UA0015744, банк отримувача - Казначейство України, призначення платежу «Орендна плата з фізичних осіб» відповідно до платіжної інструкції №0.0..1 від 29.09.2023.

Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби в Одеській області внести до інтегрованої картки платника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , інформацію про сплату грошових коштів в сумі 260 000,00 грн до бюджету Одеської територіальної громади, отримувач коштів ГУК в Одеській області/м.Одеса/18010900/, код отримувача 37607526, рахунок отримувача UA0015744, банк отримувача - Казначейство України, призначення платежу «Орендна плата з фізичних осіб» відповідно до платіжної інструкції №0.0..1 від 29.09.2023.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Позивач (стягувач) - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач (боржник) - Головне управління Державної податкової служби в Одеській області (65044, Одеська область, м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5, ).

Третя особа - Департамент земельних ресурсів Одеської міської (65011, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 83/85, ).

Суддя А.С. Пекний