Справа № 320/59494/25
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2026-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2026 року справа №320/59494/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальності «ДАТЕК» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальності «ДАТЕК» (далі Позивач та/або ТОВ «ДАТЕК», Товариство) до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі Відповідач 1 та/або ГУ ДПС у м. Києві, контролюючий орган), Державної податкової служби України (далі Відповідач 2 та/або ДПС України), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в м. Києві від 18.09.2025 № 13284690/36011876, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної від 05.08.2025 № 1;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в м. Києві від 22.10.2025 № 13383264/36011876, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної від 31.08.2025 № 2;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в м. Києві від 22.10.2025 № 13383263/36011876, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної від 31.08.2025 № 3;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в м. Києві від 22.10.2025 № 13383265/36011876, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної від 31.08.2025 № 4;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 05.08.2025 № 5, подану товариством з обмеженою відповідальністю «ДАТЕК», датою її фактично подання до Єдиного реєстру податкових накладних;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 31.08.2025 № 2, подану товариством з обмеженою відповідальністю «ДАТЕК», датою її фактично подання до Єдиного реєстру податкових накладних;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 31.08.2025 № 3, подану товариством з обмеженою відповідальністю «ДАТЕК», датою її фактично подання до Єдиного реєстру податкових накладних;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 31.08.2025 № 4, подану товариством з обмеженою відповідальністю «ДАТЕК», датою її фактично подання до Єдиного реєстру податкових накладних;

- стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДАТЕК», сплачений ним судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1;

- стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДАТЕК» витрати, понесені на правничу допомогу.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що оскаржувані рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, адже Товариством було надані всі належні первинні документи, які є достатніми для реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання. Витребувано докази по справі від відповідача.

Копія ухвали Київського окружного адміністративного суду від 26.12.2025 про відкриття провадження в адміністративній справі доставлена до електронних кабінетів усіх учасників справи 28.12.2025.

08.03.2026 представником ГУ ДПС у м. Києві сформовано та подано через підсистему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що наданими позивачем копіями документів та поясненнями неможливо підтвердити реальність здійснення господарських операцій у спірних податкових накладних.

Відповідач 1 наголошує, що за результатами розгляду додаткових пояснень та копій визначених документів, Комісією ГУ ДПС у м. Києві були прийняті рішення №13284690/36011876 від 18.09.2025 про відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 05.08.2025 року, №13383264/36011876 від 22.10.2025 про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 31.08.2025, №13383263/36011876 від 22.10.2025 про відмову у реєстрації податкової накладної №3 від 31.08.2025 року, №13383265/36011876 від 22.10.2025 про відмову у реєстрації податкової накладної №4 від 31.08.2025 року у зв`язку з: наданням платником податку копій документів, складених із порушенням законодавства; встановлено, що станом на дату прийняття рішення ТОВ "ДАТЕК" відповідно до інформаційних баз даних ДПС встановлено придбання Паливо дизельне ДП-3-Євро5-ВО (талони), Дизельне паливо 79,2, Газ скраплений в QR талонах, Газ вуглеводневий скраплений в талонах від ТОВ "ЦЕНТР-АМСТОР", 44378548 від 23.07.2024 , ТОВ "ОКТАН 101", 43257017 від 11.07.2024, ТОВ "СОБОС ЛТД", 45481794 від 26.03.2025, ТОВ «СТОРТРЕЙД ЛТД», 42988377 від 03.06.2024, ТОВ "ДОНС ОЙЛ", 45411596 від 26.03.2025, ТОВ "МІЛІВЕР", 42202632 від 07.06.2024, якими не спростовано рішення про відповідність критеріям ризиковості; станом на дату прийняття рішення ТОВ "ДАТЕК", відповідно до інформаційних баз даних ДПС, встановлено придбання: Паливо дизельне ДП-3-Євро5 ВО (талони), Дизельне паливо - 79,2, Газ скраплений в QR талонах, Газ вуглеводневий скраплений в талонах від ТОВ "ЦЕНТР-АМСТОР" (), якому не спростовано рішення про відповідність критеріям ризиковості від 23.07.2024, ТОВ "ОКТАН 101" (), рішення про відповідність критеріям ризиковості від 11.07.2024, ТОВ "СОБОС ЛТД"(), рішення про відповідність критеріям ризиковості від 26.03.2025, ТОВ «СТОРТРЕЙД ЛТД», () рішення про відповідність критеріям ризиковості від 03.06.2024.

При цьому ГУ ДПС у м. Києві у відзиві на позовну заяву посилається на судову практику, та просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Також 08.03.2026 представником Відповідача 2 сформовано та надіслано через підсистему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому останній стверджує про правомірність прийнятих Відповідачем 1 спірних рішень та наголошує, що вимоги про зобов`язання ДПС України вчинити певні дії є втручанням у дискреційні повноваження Відповідача 2.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники з клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

ТОВ «ДАТЕК» зареєстровано як юридична особа за адресою: 04212, м. Київ, вул. Тимошенка, б. 2Б, кв. 98, , ІПН: 45, основний вид діяльності КВЕД: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; інші: 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 82.91 Діяльність агентств зі стягування платежів і бюро кредитних історій; 49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду); 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами.

Судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Інвент Груп» укладено договір перевезення вантажу від 07.09.2021 № 0709211, відповідно до умов якого виконавець (ТОВ «ДАТЕК») зобов`язується надати послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом по території України, а саме доставляти ввірений Замовником вантаж в пункт призначення і видавати його особі, яка має право на одержання вантажу (вантажоодержувачу), а Замовник зобов`язується оплачувати надані послуги з перевезення вантажу (далі Договір).

Згідно з пунктом 3.1 статті 3 Договору вартість послуг по кожному перевезенню вантажу визначається в актах прийому-передачі наданих послуг.

Оплата послуг за перевезення вантажу здійснюється протягом 7 (семи) робочих днів від дати підписання Сторонами акту прийому-передачі наданих послуг, на підставі отриманого рахунку від Виконавця (п. 3.2 ст. 3 Договору).

Відповідно до Додаткової угоди № 1 від 12.06.2024 до Договору перевезення вантажу № 070921 від 07.09.2021, Сторони погодили викласти пункт 3.2 Договору у такій редакції:

« 3.2. Оплата послуг Виконавця здійснюється в розмірі, зазначеному в підписаному Сторонами акті прийому-передачі наданих послуг, на підставі отриманого рахунку від Виконавця в наступному порядку:

80% вартості послуги протягом 7 (семи) робочих днів від дати підписання Сторонами акту прийому-передачі наданих послуг:

20% вартості послуги зазначеної в підписаному Сторонами акті прийому -передачі наданих послуг протягом 7 (семи) робочих днів після 15-го числа наступного місяця, при умові реєстрації Виконавцем податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.».

Відповідно до додаткової угоди № 2 від 28.12.2024 до Договору надано місце для зберігання переліку вантажівок «Виконавця» (товариства).

У межах виконання Договору Товариством складено та направлено для реєстрації в ЄРПН податкові накладні:

- від 05.08.2025 № 1 на загальну суму 525 000 грн, у тому числі ПДВ 87 500,00 грн;

- від 31.08.2025 № 2 на загальну суму 37 500,00 грн, у тому числі ПДВ 6 250,00 грн;

- від 31.08.2025 № 3 на загальну суму 293 125,00 грн, у тому числі ПДВ 48 854,17 грн;

- від 31.08.2025 № 4 на загальну суму 460 029, 48 грн, у тому числі ПДВ 76 671,58 грн. (Далі - спірні накладні).

Відповідно до квитанцій від 26.08.2025 № , від 15.09.2025

№№ , , реєстрація податкових накладних зупинена з тих підстав, що обсяг постачання товару/послуги 49. 41, перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (додаток 3 Порядку) (далі Квитанції).

У Квитанціях повідомлено розмір показників «D» і «Рпоточ»=0 та запропоновано надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» із наведенням загального переліку документів, які пропонується надати товариству.

Судом встановлено, що Товариством з метою розблокування податкових накладних подано повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено від 03.09.2025 № 39, від 03.10.2025 № 44, № 45, № 46.

За результатами розгляду документів, контролюючим органом скеровано позивачу повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та /або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 09.09.2025 № 13253944/36011876; від 09.10.2025 № 13348792/36011876; від 09.10.2025 № 13348789/36011876; від 09.10.2025 № 13348791/36011876 (запропоновано надати пояснення та документальне підтвердження придбання / реалізації та використання у господарській діяльності бензину, скрапленого газу, згідно наданих свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів тип використання палива дизель).

У відповідь на згадані повідомлення відповідача 1, Товариство надіслало повідомлення від 12.09.2025 № 41, від 15.10.2025 № 48, № 49 та № 50.

За результатами розгляду поданих позивачем документів, Комісією Головного управління ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийнято:

Рішення від 18.09.2025 № 13284690/36011876, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної від 05.08.2025 № 1 (далі оскаржуване та/або спірне рішення 1 );

Рішення від 22.10.2025 № 13383264/36011876, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної від 31.08.2025 № 2 (далі оскаржуване та/або спірне рішення 2 );

Рішення від 22.10.2025 № 13383263/36011876, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної від 31.08.2025 № 3 (далі оскаржуване та/або спірне рішення 3 );

Рішення від 22.10.2025 № 13383265/36011876, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної від 31.08.2025 № 4 (далі оскаржуване та/або спірне рішення 4 ).

Тут і надалі разом спірні та/або оскаржувані рішення.

Підставою для прийняття спірних рішень є:

«надання платником копій документів, складених із порушенням законодавства».

У графі додаткова інформація (зазначити конкретні документи) оскаржуваних рішень податковим органом відображено наступне: «Станом на дату прийняття рішення ТОВ «Датек», відповідно до інформцаійних баз даних ДПС, встановлено придбання: Паливо дизельне ДП-3-Євро5-ВО (талони), Дизельне паливо 79,2, Газ скраплений в QR талонах, Газ вуглеводневий скраплений в талонах від ТОВ «Центр-амстор» (), якому не спростовано рішення про відповідність критеріям ризиковості від 23.07.2024, ТОВ «Октан 101» (), рішення про відповідність критеріям ризиковості від 11.07.2024, ТОВ «Собос ЛТД» (), рішення про відповідність критеріям ризиковості від 26.03.2025, ТОВ «Стортрейд ЛТД» (), рішення про відповідність критеріям ризиковості від 03.06.2024».

За результатами адміністративного оскарження спірних рішень, ДПС України прийнято рішення:

1) від 26.09.2025 № 37947/36011876/2;

2) від 31.10.2025 № 41683/36011876/2;

3) від 31.10.2025 № 41658/36011876/2;

4) від 31.10.2025 № 41527/36011876/2;

про залишення скарг без задоволення та рішення регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін з підстав: «ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання, транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.».

ТОВ «ДАТЕК» не погоджується з оскаржуваними рішеннями, вважає їх протиправними та просить суд захистити порушені права та охоронювані законом інтереси товариства, шляхом скасування спірних рішень та зобов`язання відповідача 2 зареєструвати податкові накладні датою їх фактично подання.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (далі ПК України.

За правилами визначеними в підпунктах 16.1.2, 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з пунктом 185.1 (а) (б) статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (п.188.1 ст.188 ПК України).

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України, платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Згідно з пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість згідно вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Відповідно до пункту 12 Порядку №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрацїї/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Положеннями пункту 13 зазначеного Порядку передбачено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Відповідно до положень підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінету Міністрів України.

Механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних визначений Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165 (далі Порядок № 1165).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 1165 податкові накладні/розрахунки коригування (крім податкових накладних/розрахунків коригування, складених відповідно до пункту 97 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення Кодексу, у яких відображено операцію, до якої застосовується режим експортного забезпечення відповідно до вимог статті 19-2 Закону України Про зовнішньоекономічну діяльність, розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, складеної на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості хоча б одного з товарів/послуг їх постачальнику, та розрахунків коригування, складених на неплатника податку, за винятком розрахунку коригування, визначеного підпунктом 7 цього пункту), що подаються для реєстрації в Реєстрі, перевіряються щодо відповідності таким ознакам безумовної реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування (далі - ознаки безумовної реєстрації).

У разі коли за результатами перевірки податкової накладної/розрахунку коригування визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у пунктах 3 або 3-1 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі (п. 4 Порядку № 1165).

Разом з цим за правилами, наведеними у пункті 5 Порядку № 1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Не перевіряється на відповідність показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2), платник податку, який склав та/або подав для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, які складені за операціями з вивезення за межі митної території України товарів, до яких застосовується режим експортного забезпечення відповідно до вимог статті 19-2 Закону України Про зовнішньоекономічну діяльність.

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Згідно з пунктом 7 Порядку № 1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування (крім податкової накладної/розрахунку коригування, у яких відображена операція з вивезення за межі митної території України товарів, до яких застосовується режим експортного забезпечення відповідно до вимог статті 19-2 Закону України Про зовнішньоекономічну діяльність) встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

У той же час положеннями пунктів 10-11 Порядку № 1165 регламентовано, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів відповідно до Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Мінфіну від 12 грудня 2019 р. № 520.

Суд зауважує, що реєстрація податкових накладних, рішення щодо зупинення яких є предметом даної позовної заяви, зупинені на підставі пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій.

Відповідно до пункту 1 Додатку 3 до Порядку № 1165 «Критерії ризиковості здійснення операцій» обсяг постачання товару/послуги згідно з кодом УКТЗЕД/Державного класифікатора продукції та послуг/умовним кодом такого товару, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування (зокрема обсягом постачання за операціями з вивезення за межі митної території України товарів, до яких застосовується режим експортного забезпечення відповідно до вимог статті 19-2 Закону України Про зовнішньоекономічну діяльність), зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі за відсутності такого товару/послуги згідно з кодом УКТЗЕД/Державного класифікатора продукції та послуг/умовного коду товару у врахованій таблиці даних платника податку.

Аналізуючи пункту 1 Критеріїв суд зазначає, що пункт 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій свідчить про те, що для того, аби встановити наявність у господарської операції такої ознаки мають існувати визначені цим пунктом передумови, а також для підтвердження відповідності господарської операції вказаному критерію слід навести обґрунтований розрахунок за цим критерієм, якому відповідає платник податку, чого вимагає пункт 11 Порядку №1165.

Отже, у разі зупинення реєстрації податкової накладної на підставі пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, контролюючий орган має витребувати від платника документи на спростування наявних у органу ДПС сумнівів, пов`язаних з легальністю діяльності юридичної особи, вказавши які саме аспекти належить висвітити платнику податків у своїх поясненнях.

При цьому квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної має містити пропозицію щодо надання платником податку пояснень та копій документів відповідно до Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Мінфіну від 12 грудня 2019 р. № 520 (далі Порядок № 520).

Відповідно до пунктів 2-4 Порядку № 520 рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, приймають комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі територіальних органів ДПС (далі - комісія регіонального рівня).

Комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі у терміни, визначені пунктом 9 цього Порядку, та надсилає його платнику податку на додану вартість (далі - платник податку) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» і «Про електронні довірчі послуги».

У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 520 платник податку, який склав податкову накладну / розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації таких податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі може подати такі документи:

договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури / інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством;

інші документи, що підтверджують інформацію, зазначену у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі.

У разі, коли у квитанції до податкової накладної / розрахунку коригування зазначено код товару/ послуги згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності / умовним кодом товару / Державним класифікатором продукції та послуг, операція за яким стала підставою для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів виключно до такої операції.

Суд зауважує, що пункт 5 Порядку № 520 містить узагальнений перелік первинних документів, які можуть бути надані платником податку на підтвердження господарської операції та встановлює право платника податку, а не його обов`язок надати контролюючому органу всі визначені означеним пунктом документи.

Таким чином, суд вважає, що квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної не може містити вичерпного переліку документів, які необхідно подати платнику податків, що призводить до створення штучних передумов для невиконання позивачем вимоги про надання необхідних документів, перелік яких по суті залишається для нього невідомим та призводить до порушення принципу правової визначеності під час зупинення реєстрації податкової накладної, внаслідок чого платник податку не може належним чином виконати свої обов`язки щодо реєстрації податкової накладної.

При цьому пропозиція контролюючого органу надати весь перелік документів, який наведений у пункті 5 Порядку № 520 із посиланням на те, що такі документи мають бути достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, вказують на широку дискрецію оцінки наданих платником податку документів, не встановлюють чітких критеріїв «достатності наданих документів», що створює непередбачувані наслідки для платника податку при реалізації ним свого права, визначеного в пункті 5 Порядку № 520 в частині надання документів контролюючому органу.

Разом з цим, суд звертає увагу, що Верховний Суд у постановах від 30.07.2019 у справі №200/14026/18-а та від 23.10.2019 у справі № 826/8693/18, при розгляді аналогічних справ зазначив, що первинним об`єктом судового дослідження у даній справі є обставини, за яких відповідачі вчинили дії щодо зупинення реєстрації податкових накладних та приймали рішення про відмову у їх реєстрації. Підставою для таких дій мають бути: чіткі критерії оцінки ступеня ризиків відповідних господарських операцій; конкретний перелік документів, встановлений податковим законодавством, який підлягав наданню контролюючому органу для дослідження при прийнятті ним оспорюваних рішень.

У постанові Верховного Суду від 07.06.2021 у справі № 2040/7098/18 Верховний Суд зауважив, що для прийняття обґрунтованого рішення контролюючим органом необхідно дотримуватися вимоги чіткості та недвозначності щодо інформації, зазначеної у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 6 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Суд наголошує, що у отриманих позивачем Квитанціях не наведено обґрунтування тверджень про те, що обсяг поставленого товару, зазначеного у податкових накладних на збільшення суми податкових зобов`язань, які подано для реєстрації в Реєстрі, перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого товару.

Також не відображено і чіткого переліку документів, які слід подати платнику податку з метою розблокування податкових накладних.

Відтак, суд вважає, що зупинення реєстрації податкових накладних із підстав відповідності господарської операції пункту 1 Критеріїв ризиковості операцій є необґрунтованим.

Також слід звернути увагу, що пунктом 9 Порядку № 520 встановлено, що письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.

За результатами розгляду поданих письмових пояснень та копій документів комісія регіонального рівня протягом 5 робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку:

або приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку;

або надсилає повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі (далі - Повідомлення), засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку з пропозицією щодо надання платником податку додаткових пояснень та копій документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування;

або приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі у разі надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства, та надсилає його платнику податку засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Платник податку має право подати до контролюючого органу додаткові пояснення та копії документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, протягом 5 робочих днів з дня, наступного за днем отримання Повідомлення.

Додаткові письмові пояснення та копії документів, зазначені в абзаці шостому цього пункту, платник податку подає до ДПС засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».

За результатами розгляду поданих додаткових пояснень та копій документів комісія регіонального рівня протягом 5 робочих днів, що настають за днем їх отримання, приймає рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Якщо платник податку не надав додаткових пояснень та копій документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі протягом 5 робочих днів, що настають за днем граничного строку їх подання, визначеного абзацом шостим цього пункту, та надсилає його платнику податку засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Системний аналіз окресленого свідчить, що за наслідками отримання квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН пункт 4 Порядку № 520 надає право платнику податків подати на розгляд комісії регіонального рівня письмові пояснення та копії документів на підтвердження інформації, зазначеної у такій податковій накладній / розрахунку коригування. Загальний перелік таких документів визначений пунктом 5 Порядку № 520.

Якщо платник податків скористався правом подання письмових пояснень та копій документів, то за результатами розгляду останніх комісія регіонального рівня приймає одне із трьох наступних рішень:

1) рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН - якщо надані платником податків документи та письмові пояснення підтверджують інформацію, зазначену у податковій накладній / розрахунку коригування;

2) про направлення Повідомлення - якщо наданих платником податків документів та письмових пояснень недостатньо для підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування. При цьому зміст форми указаного Повідомлення (Додаток 2 до Порядку № 520) свідчить, що у ньому мають бути вказані конкретні документи, які пропонується надати платнику податків;

3) рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН - якщо платник податків надав письмові пояснення та достатній обсяг документів, передбачених пунктом 5 Порядку № 520, але вони не відповідають вимогам законодавства, внаслідок чого не можуть вважатися такими, що підтверджують інформацію, зазначену в податковій накладній / розрахунку коригування.

При цьому зі змісту пункту 10 Порядку № 520 та форми Рішення (Додаток 1 до Порядку №520) слідує, що комісія регіонального рівня у випадку, якщо подані платником податків пояснення / додаткові пояснення та копії документів не підтверджують інформацію, зазначену у податковій накладній/ розрахунку коригування, проставляє відмітку у графі «надання платником податку копій документів, складених із порушенням законодавства».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.03.2025 № 140/32696/23.

Суд зауважує, що спірні рішення прийняті відповідачем з підстав «надання платником копій документів, складених із порушенням законодавства».

Разом з цим у графі «Додаткова інформація» оскаржуваних рішень, податковим органом не наведено переліку конкретно визначених документів, які складені Товариством із порушенням законодавства та безпосередньо суті таких порушень із визначеними нормативно-правовими підставами для формування такого висновку.

Проте у згаданій графі контролюючим органом зазначено, що станом на дату прийняття рішення ТОВ «Датек», відповідно до інформаційних баз даних ДПС встановлено придбання Паливо дизельне ДП-3-Євро5-ВО (талони), Дизельне паливо 79,2, Газ скраплений в QR талонах, Газ вуглеводневий скраплений в талонах від ТОВ "ЦЕНТР-АМСТОР", 44378548 від 23.07.2024, ТОВ "ОКТАН 101", 43257017 від 11.07.2024, ТОВ "СОБОС ЛТД", 45481794 від 26.03.2025, ТОВ «СТОРТРЕЙД ЛТД», 42988377 від 03.06.2024, ТОВ "ДОНС ОЙЛ", 45411596 від 26.03.2025, ТОВ "МІЛІВЕР", 42202632 від 07.06.2024, якими не спростовано рішення про відповідність критеріям ризиковості; станом на дату прийняття рішення ТОВ "ДАТЕК", відповідно до інформаційних баз даних ДПС, встановлено придбання: Паливо дизельне ДП-3-Євро5 ВО (талони), Дизельне паливо - 79,2, Газ скраплений в QR талонах, Газ вуглеводневий скраплений в талонах від ТОВ "ЦЕНТР-АМСТОР" (), яким не спростовано рішення про відповідність критеріям ризиковості від 23.07.2024, ТОВ "ОКТАН 101" (), рішення про відповідність критеріям ризиковості від 11.07.2024 , ТОВ "СОБОС ЛТД"(), рішення про відповідність критеріям ризиковості від 26.03.2025, ТОВ «СТОРТРЕЙД ЛТД», () рішення про відповідність критеріям ризиковості від 03.06.2024.

З приводу наведеного слід зазначити, що суд погоджується з позицією Товариства стосовно того, що податкові накладні складені у зв`язку з наданням послуг з перевезення вантажу згідно умов Договору. Тобто, спірні накладні не були складені Товариством в межах здійснення господарської діяльності щодо придбання ним паливно-мастильних матеріалів.

Одночасно, суд наголошує, що в оскаржуваних рішеннях, прийнятих на підставі зазначеного, Відповідачем 1 взагалі не обґрунтовано, який вплив мають саме вказані у графі «Додаткова інформація» документи на правомірність складення податкових накладних. При цьому, квитанції про зупинення спірних накладних не містять конкретного переліку документів, які на думку контролюючого органу є необхідними для їх реєстрації. Відтак, такі рішення не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, породжує їх неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку позивача.

Схожий правовий підхід застосовано в постанові Верховного Суду від 12.02.2025 по справі № 160/34198/23.

Також, суд наголошує, що ГУ ДПС у м. Києві не надано рішення про відповідність критеріям ризиковості суб`єктів господарювання, які перелічені ним у графі «Додаткова інформація» оскаржуваних рішень.

Разом з цим суд зауважує, що Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву посилається на положення статей 6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», відповідно до яких оригінал електронного документу повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом. Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів регулюються Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Надалі представник ГУ ДПС у м. Києві резюмує, що при розгляді документів, наданих позивачем до контролюючого органу на підтвердження реальності здійснення господарської операції, Комісією ГУ ДПС у м. Києві було встановлено, що платником податку надано копії документів, складених/оформлених з порушенням законодавства.

З приводу означеного слід звернути увагу на те, що контролюючим органом не конкретизовано, які саме первинні документи складені Товариством із порушенням вказаних вимог.

Більше того, такі посилання відсутні й у спірних рішеннях.

Згідно з пунктом 29 Порядку №1165 передбачено, що до складу комісій регіонального рівня входять посадові особи головних управлінь ДПС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС.

Комісія контролюючого органу складається з голови, заступника голови, секретаря та не менше семи членів (пункт 30 Порядку №1165).

Абзацом 5-6 пункту 40 Порядку №1165 визначено, що рішення комісії контролюючого органу приймається шляхом відкритого голосування.

Рішення комісії контролюючого органу приймається більшістю голосів присутніх на засіданні членів такої комісії.

Під час засідання секретарем комісії контролюючого органу ведеться протокол, в якому фіксуються прийняті рішення та надані доручення.

Протокол підписується головою комісії контролюючого органу (у разі його відсутності - заступником), заступником голови, секретарем та членами комісії, які брали участь у засіданні (абзаци 8-9 пункту 40 Порядку №1165).

Відповідно до пункту 46 Порядку №1165 у протоколі засідання комісії контролюючого органу зазначається перелік осіб, присутніх на засіданні, порядок денний засідання, питання, що розглядалися на засіданні, перелік осіб, які виступали під час засідання, результати голосування, прийняті такою комісією рішення.

Пунктом 45 Порядку №1165 визначено, що розгляд питання на засіданні комісії контролюючого органу включає такі етапи: доповідь секретаря комісії; доповідь члена комісії, співдоповідь (у разі потреби); внесення членами комісії пропозицій, їх обговорення; оголошення головою комісії рішення про припинення обговорення питання; голосування; оголошення головою комісії результатів голосування; оформлення протоколу.

Отже, прийняття рішення про реєстрацію/відмову у реєстрації податкової накладної (розрахунку коригування) передбачає проведення комісією контролюючого органу відповідного засідання, на якому членами комісії розглядаються та аналізуються надані платником податків документи та пояснення з метою прийняття обґрунтованого рішення зі спірного питання.

Судом встановлено, що Відповідачем 1 не надано до суду копій протоколів засідання комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, на якому розглядалось питання щодо реєстрації спірних накладних.

Тож, надаючи правову оцінку прийнятих Відповідачем 1 оскаржуваних рішень про відмову у реєстрації податкових накладних, суд вкотре зазначає про те, що контролюючий орган визначив лише загальні підстави прийняття таких рішень, не зазначивши конкретної інформації щодо причин та підстав їх прийняття.

При цьому суд зауважує, що відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та підлягає застосуванню національними судами при розгляді справ.

В своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява №33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява №48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява №21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява №10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява №55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява №36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

Відповідно до Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977 урядам держав-членів рекомендовано керуватися у своєму праві й адміністративній практиці принципами, які наводяться у додатку до цієї резолюції.

Ці принципи застосовуються для захисту осіб, як фізичних, так і юридичних, в адміністративних процедурах відносно будь-яких індивідуальних заходів або рішень, які були прийняті в ході здійснення публічної влади і які за своїм характером безпосередньо впливають на їхні права, свободи або інтереси (адміністративні акти).

У ході реалізації цих принципів слід ураховувати належним чином вимоги щодо належного та ефективного управління, а також інтереси третіх сторін та основні публічні інтереси. У випадках, коли вимоги зумовлюють необхідність внесення змін або вилучення одного чи більше принципів у конкретних випадках або в специфічних сферах публічної адміністрації, слід докласти всіх можливих зусиль, відповідно до фундаментальних цілей цієї резолюції, для досягнення якомога вищого ступеня справедливості.

Такими принципами, згідно з Додатком до Резолюції, зокрема, є:

- право бути вислуханим, що означає, що щодо будь-якого адміністративного акта, який за своїм характером може несприятливо впливати на права, свободи або інтереси особи, така особа може пред`явити факти й аргументи та, у відповідних випадках, докази, що будуть ураховані адміністративним органом;

- виклад мотивів, що означає, що якщо адміністративний акт є таким, що за своїм характером несприятливо впливає на права, свободи або інтереси особи, така особа отримує інформацію про мотиви, на яких він ґрунтується. Інформація про мотиви зазначається в акті або передається відповідній особі, за її запитом, у письмовій формі протягом розумного строку.

Резюмуючи викладене, суд вважає, що дії комісії Головного управління ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних по прийняттю спірних рішень, в яких не наведені мотиви їх ухвалення та не зазначення ним підстав неврахування наданих позивачем документів та пояснень, свідчать про порушення відповідачем 1 як принципу належного урядування, так і принципів, закріплених в Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977, непрозорість та непередбачуваність дій відповідача 1, що перешкоджають можливості платника податків планувати в подальшому свою господарську діяльність.

Під час розгляду справи відповідач 1, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, не навів мотивів прийняття оскаржуваних рішень та неврахування наданих позивачем комісії Головного управління ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних документів, а відтак, не довів правомірність прийнятих ним рішень.

Щодо посилання ГУ ДПС у м. Києві на судовому практику Верховного Суду, як підстави для відмови у задоволенні позовних вимог, суд звертає увагу на наступне.

Так, у постанові Верховного Суду від 24.03.2025 по справі № 140/32696/23, Верховним Судом було зауважено про таке:

«Отже, з установлених у цій справі судами обставин у взаємозв`язку з наведеними вище висновками щодо застосування Порядку № 520 (в редакції, чинній з 08 березня 2023 року) слідує, що податковий орган, проаналізувавши надані позивачем пояснення і документи, але не знайшовши підстав для прийняття рішення про реєстрацію відповідних ПН в ЄРПН, забезпечив позивачу право на подання додаткових пояснень та документів щодо більшості податкових накладних, реєстрацію яких було зупинено. Зміст Повідомлень свідчить, що шляхом проставлення відмітки у відповідній графі та заповнення графи «Додаткова інформація» податковий орган повідомив позивача про те, яких саме документів йому не вистачає для остаточного вирішення питання про реєстрацію / відмову в реєстрації спірних податкових накладних, а також повідомив про наслідки ненадання додаткових пояснень і документів протягом 5 робочих днів з дня, наступного за днем отримання Повідомлення.

Будь-яких доводів, які б стосувались неотримання позивачем указаних Повідомлень, впродовж розгляду справи ПП «УКР-ПЕТРОЛЬ» не наводилось.

В матеріалах справи містяться додаткові пояснення з долученими до них документами (т.1 а.с.246-248, т.2 а.с.58-60), які стосуються податкових накладних від 24 жовтня 2022 року № 20, від 31 жовтня 2022 року № 21, від 07 грудня 2022 року № 22, від 05 грудня 2022 року № 17, від 05 грудня 2022 року № 15, від 31 грудня 2022 року № 25, від 31 грудня 2022 року № 24, які, за твердженням позивача у позові, надавались за результатами отримання Повідомлень. Разом з тим, суд першої інстанції в мотивувальній частині судового рішення встановив, що факт подання до податкового органу означених вище додаткових пояснень і копій документів відповідач не підтвердив. Колегія суддів зауважує, що означений висновок суду першої інстанції позивач не спростовував ні під час апеляційного, ні під час касаційного розгляду справи.

…

За таких обставин наявні підстави вважати, що позивач у цій справі не проявив належної сумлінності у користуванні наданими податковим законодавством правами. З огляду на неподання додаткових пояснень та/або документів за результатами отримання Повідомлень (з урахуванням того, що позивач не заперечує факт їх отримання) посилання на неправомірність висунутих податковим органом вимог у таких Повідомленнях є безпідставними, а прийняття відповідачем-1 рішень про відмову в реєстрації податкових накладних, щодо яких надсилались Повідомлення, є правомірним та відповідає приписам пункту 9 Порядку № 520.».

Отже фактичні обставини, які були оцінені Верховним Судом у межах справи №140/32696/23 та даної справи не є аналогічними, оскільки під час прийняття рішення по справі № 140/32696/23 Верховним Судом було надано оцінку обставинам не подання платником податків додаткових пояснень та/або документів за результатами розгляду Повідомлень контролюючого органу, чого у межах розгляду цієї справи судом не встановлено.

Також суд відхиляє посилання відповідача 1 на те, що Товариством було надано до суду документи в більшому обсязі аніж на розгляд комісії, оскільки останнім взагалі не конкретизовано, які ж документи не були подані позивачем на розгляд комісії, проте подані до суду.

Не можуть бути взяті до уваги і посилання відповідача 1 на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07.07.2022 по справі № 160/3364/19, оскільки предметом її розгляду було оскарження платником податків податкового повідомлення-рішення, за результатами проведення відповідної перевірки.

Суд в контексті зазначених доводів Відповідача 1 звертає увагу на те, що здійснення моніторингу відповідності ПН/РК критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, що складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 19 липня 2023 року у справі № 420/7850/22, від 03 жовтня 2023 року у справі № 380/4146/22, від13 грудня 2023 року у справі № 500/4191/22.

Одночасно суд залишає поза увагою посилання ГУ ДПС у м. Києві на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2019 № 0940/1240/18 та інші, оскільки висновки, викладені судом апеляційної інстанції, не є обов`язковими для врахування судом першої інстанції при ухваленні ним рішення по суті спору.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вказане вище, суд приходить до висновку, що спірні рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати спірні накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи №R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до пункту 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 №1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Згідно з пунктами 19, 20 Порядку №1246, у редакції чинній станом на час вирішення спору по суті, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення);

неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Внесення відомостей до Реєстру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому вимоги абзацу десятого пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку.

Датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням.

Отже, суд вважає наявними підстави для зобов`язання відповідач 2 зареєструвати спірні накладні в ЄРПН, датою їх фактичного подання ТОВ «ДАТЕК».

Підсумовуючи вищевикладене, повно та всебічно проаналізувавши матеріали адміністративної справи суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову в цілому.

Вирішуючи питання стосовно розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Згідно з частиною першою статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 12 112,00 грн, що підтверджується квитанцією про виконання платіжної інструкції №213 (т.1, а.с.233).

Враховуючи задоволення позовних вимог, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 12 112,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у м. Києві, протиправні рішення якого призвели до виникнення спірних правовідносин.

Стосовно витрат, понесених Товариством на правничу допомогу, суд враховує наступне.

Так, у позовній заяві позивачем заявлено витрати, понесені на правничу допомогу у сумі 40 000, 00 грн.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;

5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до статті 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Разом з цим відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України

(далі КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Згідно з частиною дев`ятою статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз положень процесуального законодавства, якими врегульовано питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Водночас, незважаючи на те, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, такий, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", заява №71660/11, пункт 95).

У справі "Бєлоусов проти України" (заява №4494/07, пункти 115-116) Суд зазначив, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як видно з матеріалів справи, п. Бущенко представляв заявника протягом провадження у Суді, отже, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром "фактично понесеними" (див. вищезазначене рішення у справі "Савін проти України", заява №34725/08, пункт 97); Суд зазначає, що вже постановляв у деяких справах, що суми відшкодування судових та інших витрат можуть бути сплачені безпосередньо на рахунки представників заявників (див., наприклад, рішення у справах "Тогджу проти Туреччини", заява №27601/95, пункт 158; "Начова та інші проти Болгарії" [ВП], заяви №43577/98 і №43579/98, пункт 175; "Імакаєва проти Росії", заява №7615/02; "Карабуля проти Румунії", заява №45661/99, пункт 180).

Судом встановлено, що між ТОВ «ДАТЕК» та адвокатом Глазуновим А.Р. укладено договір про надання правової допомоги від 27.06.2025 № 27-075/1 (далі Договір).

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Договору гонорар це винагорода Адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів Клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені Договором.

За надання правничої допомоги, що охоплюється предметом даного Договору, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Виконавця гонорар, розмір якого визначається Сторонами в акті приймання-передачі послуг.

Згідно з пунктами 2, 3 Акта № 7 розмір гонорару Адвоката за 1 годину робочого часу складає 2 000,00 грн.

Розмір гонорару Адвоката за надану ним правничу допомогу, що стосується оскарження в судовому порядку рішень Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в м. Києві, а саме: від 18.09.2025 № 13284690/36011876, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної від 05.08.2025 № 1; від 22.10.2025 № 3383264/36011876, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної від 31.08.2025 № 2; від 22.10.2025 № 13383263/36011876, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної від 31.08.2025

№ 3; від 22.10.2025 № 13383265/36011876, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної від 31.08.2025 № 4 складає 40 000, 00 грн.

Відповідно до Акта, позивачу було надано наступні види правничої допомоги: проведення зустрічі із Клієнтом щодо обговорення запиту, цілей та завдань співпраці (4 зустрічі по 30 хвилин) (2 години); збір документів Клієнта стосовно кожного прийнятого контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних (4 години); дослідження, аналіз зібраних первинних документів та оцінка перспективи подання адміністративного позову до Київського окружного адміністративного суду стосовно кожного прийнятого контролюючи органом рішення про відмову у реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних (2 години); підготовка та подання адміністративного позову про визнання протиправними та скасування рішень Головного управління ДПС у м. Києві та зобов`язання вчинити дії ДПС України (написання позовної заяви, формування пакету документів та подання їх до суду) (10 годин).

Суд зауважує, що Верховним Судом сформовано усталену практику з питань стягнення витрат на правничу допомогу.

Так, Верховний Суд у постановах від 14 листопада 2019 року у справі №826/15063/18 та від 22 жовтня 2021 року у справі №160/7922/20 виходив з того, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічний правовий підхід застосовано і Верховним Судом у постанові від 23 січня 2025 року у справі № 240/32993/23.

Варто відмітити, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі спонукає суб`єкта владних повноважень утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Суд також враховує положення пункту 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи (КМРЄ) державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя (on measures facilitating access to justice) №R(81)7, згідно з якими за винятком особливих обставин сторона, яка виграла справу, в принципі має одержувати від сторони, яка програла справу, відшкодування видатків і витрат, включаючи гонорари адвокатам, котрі вона небезпідставно понесла в зв`язку із провадженням.

Разом з цим у пункті 4 цих Рекомендацій зазначено, що жодна зі сторін не повинна бути позбавлена можливості користуватися послугами адвоката.

У пункті 1 Резолюції (78) 8 Комітету Міністрів Ради Європи (КМРЄ) державам-членам про безоплатну правову допомогу і юридичні консультації (on legal aid and advice) від 2 березня 1978 року зазначено, що ніхто не може бути в силу перешкод економічного характеру позбавлений можливості використання або захисту своїх прав у будь-яких судах, повноважних виносити рішення по цивільних, господарських, адміністративних, соціальних чи податкових справах. З цією метою кожна особа має бути наділена правом на необхідну правову допомогу в судовому провадженні. При розгляді того, чи така допомога є необхідною, слід враховувати: а) фінансові можливості та зобов`язання відповідної особи; b) очікувані судові витрати.

Суд звертає увагу, що принцип повного відшкодування витрат на професійну правничу допомогу стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, ґрунтується на загальних принципах справедливості та компенсації в правовій системі, що є особливо важливим у публічно-правових спорах, де відповідачам, як правило, виступає держава в особі уповноважених нею суб`єктів владних повноважень.

Зазначений принцип допомагає взаємно збалансувати тягар витрат і забезпечити ефективний доступ до правосуддя, оскільки це дає можливість: 1) стимулювати справедливі судові процеси: якщо сторона, на користь якої ухвалено судове рішення, може очікувати відшкодування витрат на адвоката, це стимулює її використовувати правові засоби та користуватися послугами адвокатів для ефективного представлення своїх інтересів у суді, що сприяє справедливому та рівноправному судовому процесу; 2) захистити право на доступ до правосуддя: гарантування відшкодування витрат на професійну правничу допомогу забезпечує можливість захисту особою своїх прав у суді, незалежно від її фінансового стану, що сприяє реалізації принципу рівності перед законом; 3) збалансувати інтереси сторін: відшкодування витрат на професійну правничу допомогу сприяє встановленню балансу інтересів сторін та дає змогу стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, компенсувати витрати, що виникли внаслідок необхідності захищати свої права в суді; 4) забезпечити судову ефективність: якщо сторона, на користь якої ухвалено судове рішення, може очікувати відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, це сприяє ефективності судового процесу та робить його більш доступним та прозорим.

Суд зауважує, що 02.03.2026 представником ГУ ДПС у м. Києві сформовано та подано через підсистему «Електронний суд» заперечення на заяву про розподіл витрат на правничу допомогу. Контролюючий орган у таких запереченнях наводить загальні процесуальні норми права щодо визначення судових витрат та просить суд звернути особливу увагу на постанову Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 826/8107/16.

Надаючи оцінку таким доводам Відповідача 1, суд зазначає, що у вказаній постанові Верховного Суду підставою для відмови у розподілі судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу було наступне:

«Враховуючи те, що наданими до судів попередніх інстанцій документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено належними та допустимими доказами, колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для компенсації витрат позивача на правову допомогу.».

Разом з цим у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 11.01.2018 у цій же справі, суд апеляційної інстанції зауважив, що системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що витрати позивача на складання позовної заяви не входять до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи, і адміністративним процесуальним законодавством не передбачено можливості їх відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Такий висновок судом апеляційної інстанції сформовано, зокрема з тих підстав, що згідно зі статтею 1 Закону № 4191-VI, який був чинним на час звернення позивача до суду з позовними заявами у цій справі, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Суд звертає увагу, що Закон № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» втратив чинність 15.12.2017.

Одночасно суд наголошує, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушення, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Не належить до інших видів правничої допомоги лобіювання, що здійснюється відповідно до Закону України "Про лобіювання".

Отже, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушення, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення охоплюється поняттям «інші види правової допомоги». Тому є складовою частиною розподілу судових витрат згідно з частиною третьою статті 134 КАС України.

Відтак, доводи Відповідача 1 у наведеній частині судом відхиляються як безпідставні.

Разом з цим вирішуючи питання відшкодування позивачу судових витрат на правничу допомогу, суд відмічає, що відповідач 1, заперечуючи у заяві проти стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, не обґрунтував належним чином необхідність відмови в задоволенні відшкодування судових витрат у вказаній сумі, у тому числі, не надав доказів, які б спростували співмірність розміру судових витрат із обсягом виконаних адвокатом робіт, не надав власного розрахунку, яка сума витрат, на його погляд, є розумною.

Враховуючи недоведення відповідачем необхідності зменшення розміру відшкодування судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, а також належне обґрунтування позивачем та підтвердження розміру понесених витрат на таку допомогу, суд доходить висновку, що розмір судових витрат, що складається з витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у сумі 40 000,00 грн є співмірними зі складністю справи, обсягом часу, витраченого адвокатом для надання такої правничої допомоги, у тому числі враховуючи обсяг первинної документації товариства, що досліджувалась та збиралась адвокатом.

Схожий правовий підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 31.10.2024 у справі № 160/31915/23.

Керуючись статтями 242-246, 249, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в м. Києві від 18.09.2025 № 13284690/36011876, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної від 05.08.2025 № 1.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в м. Києві від 22.10.2025 № 13383264/36011876, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної від 31.08.2025 № 2.

4. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в м. Києві від 22.10.2025 № 13383263/36011876, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної від 31.08.2025 № 3.

5. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в м. Києві від 22.10.2025 № 13383265/36011876, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної від 31.08.2025 № 4.

6. Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 05.08.2025 № 5, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «ДАТЕК», датою її фактично подання до Єдиного реєстру податкових накладних.

7. Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 31.08.2025 № 2, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «ДАТЕК», датою її фактично подання до Єдиного реєстру податкових накладних.

8. Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 31.08.2025 № 3, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «ДАТЕК», датою її фактично подання до Єдиного реєстру податкових накладних.

9. Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 31.08.2025 № 4, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «ДАТЕК», датою її фактично подання до Єдиного реєстру податкових накладних.

10. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код ВП 44116011) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАТЕК» (місцезнаходження: 04212, м. Київ, вул. Тимошенка, б. 2Б, кв. 98, ідентифікаційний код 36011876) судовий збір у розмірі 12 112,00 грн (дванадцять тисяч сто дванадцять грн 00 коп.).

11. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код ВП 44116011) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАТЕК» (місцезнаходження: 04212, м. Київ, вул. Тимошенка, б. 2Б, кв. 98, ідентифікаційний код 36011876) витрати, понесені ним на правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн (сорок тисяч грн 00 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.