Справа № 420/6939/26
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2026-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6939/26
УХВАЛА

13 березня 2026 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №420/6939/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Філія Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Філія Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу.

12.03.2026 року до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій останній просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказів командира військової частини НОМЕР_1 про призов на військову службу під час мобілізації та зарахування до списків особового складу військової частини, та заборонити командуванню військової частини НОМЕР_1 приймати рішення про переведення до інших військових частин на час розгляду справи №420/6939/26.

В обґрунтування заяви зазначено, що позивач при прибутті до військової частини НОМЕР_1 повідомляв командуванню військової частини про наявність у нього Довідки про звільнення від 23.01.2026р. серії НОМЕР_2 в якій зазначено, що він є особою що засуджена ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 15.01.2026 року по справі №948/1074/25 (номер провадження 1-в/948/5/26) було замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 01 рік 06 місяці 06 днів за вироком Одеського апеляційного суду від 23.03.2021 року більш м`яким покаранням у виді виправних робіт на зазначений строк, з відрахуванням 20% заробітної плати на користь держави, та повинен відбувати кримінальне покарання у ТОВ «Санрайз Фрутс» на посаді різнорабочого. Але при цьому з боку командування військової частини НОМЕР_1 не вчиняється жодних дій щодо виконання вироку суду по справі № 948/1074/25 та позивач відчуває упереджене ставлення командування до нього. Згідно до ст. 82 КК України позивачу з підстав невиконання вироку суду щодо виправних робіт на ТОВ «Санрайз Фрутс» буде змінено кримінальне покарання на позбавлені волі на строк 01 рік 06 місяці 06 днів. Позивач неодноразово повідомляв командуванню військової частини НОМЕР_1 про незгоду з проведеною мобілізацією, через те, що він прагне виконати вирок суду.

Враховуючи вищевикладене, позивач зазначає про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та наданні докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 150 КАС України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акту або нормативно-правового акту; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 ст.151 КАС України встановлено, зокрема, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема у тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

У той же час забезпечення адміністративного позову не є самостійним способом захисту порушеного права, та не повинне призводити до вирішення позовних вимог або досягнення іншої мети, не пов`язаної із забезпеченням права особи до вирішення справи по суті.

Питання, пов`язані з оцінкою доводів заявника в обґрунтування заяви про забезпечення позову безпосередньо пов`язані з предметом позову, який визначений у заяві позивачем.

Суд вважає, що на даному етапі суд позбавлений можливості встановити наявність ознак протиправності оскаржуваних дій відповідача, оскільки таке встановлення є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, що є неприпустимим на цій стадії судового процесу.

Верховний Суд у постанові від 03.05.2023 у справі № 640/15534/22 вказав, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Отже, суд фактично вирішить спір по суті на період розгляду справи та надасть оцінку оскаржуваним діям відповідача, що протирічить завданню правового інституту забезпечення позову.

При цьому, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини такого звернення, у зв`язку із чим, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Тобто, заявник повинен надати суду належні та допустимі докази наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі та неможливості захисту прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, у чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Судом встановлено, що ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 15.01.2026 року по справі №948/1074/25 позивачу було замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 01 рік 06 місяці 06 днів за вироком Одеського апеляційного суду від 23.03.2021 року більш м`яким покаранням у виді виправних робіт на зазначений строк, з відрахуванням 20% заробітної плати на користь держави.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 наказами військової частини НОМЕР_1 призвано на військову службу під час мобілізації та зараховано до списків особового складу військової частини. Позивачем до матеріалів справи долучено довідку від 20.02.2026 року №14/207, згідно якої ОСОБА_1 перевуває на військовій службі за призовом по мобілізації в військовій частині НОМЕР_1 .

Суд, зазначає, що відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослюжбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Оскільки позивача наказами командира військової чстини НОМЕР_1 призвано на військову службу під час мобілізації та зараховано до списків особового складу військової частини, забезпечення позову шляхом зупинення дії вказаних наказів буде суперечити нормам ст. 151 КАС України.

При цьому, правову оцінку зазначеним діям та рішенню буде надано судом за результатами розгляду справи по суті.

Отже, передбачені пунктом 2 частини другої статті 150 КАС України підстави для вжиття заходів забезпечення позову у цій справі відсутні.

Таким чином, враховуючи принципи п. 10 ч. 3 ст. 151 КАС України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.7, 150, 151, 154, 167, 168, 242, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №4206939/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Філія Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.293, 295 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.