Справа № 240/1358/25
Суддя: Леміщак Дмитро Михайлович
Дата ухвалення: 2026-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відводі судді

13 березня 2026 року м. Житомир справа № 240/1358/25

категорія 108060000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леміщака Д.М., розглянувши заяву про відвід судді в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Звягельської міської ради Житомирської області, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім" про визнання протиправним та нечинним рішення,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Звягельської міської ради Житомирської області про визнання протиправним та нечинним рішення.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09.05.2025, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2025, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 28.01.2026 рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09.05.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2025 у справі № 240/28055/23 скасовано та направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою від 11.02.2026 адміністративну справу № 240/1358/25 прийнято до провадження. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 04.03.2026 у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін було відмовлено.

12.03.2026 ОСОБА_1 подав заяву про відвід судді Леміщака Д.М. від розгляду цієї справи, мотивовану тим, що ухвалою від 04.03.2026 позивачу фактично відмовлено у проведенні судового засідання та продовжено розгляд справи без виклику сторін, тому в позивача виникають сумніви щодо неупередженості судді.

Перевіривши доводи заяви про відвід, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого відводу з огляду на таке.

Положення частин першої, другої статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме: 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з ціллю запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

У зв`язку із цим суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості Суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Білуха проти України", заява №33949/02, пункт 49; "Fey v. Austria", заява №14396/88, пункти 27, 28 та 30; "Wettstein v. Switzerland", заява №33958/96, пункти 42-43, "Pullar v. United Kingdom", заява №22399/93, пункт 38 та інші) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

1) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

2) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Між тим, будь-яких доказів упередженого відношення або необ`єктивності судді Житомирського окружного адміністративного суду Леміщака Д.М. у справі № 240/1358/25 щодо позивача або відповідача до заяви не додано, як і доказів, які б підтверджували наявність обставин, що обґрунтовано викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності судді, зокрема таких, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді як з погляду "суб`єктивного критерію", так і з погляду "об`єктивного критерію", а обставин, які б дійсно підтверджували такі доводи, у тексті заяви не наведено.

Не надано заявником й жодних доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді Леміщака Д.М. у результаті розгляду цієї справи, натомість викладені мотиви позивача зводяться до власних висновків, що не може свідчити про упередженість та/або необ`єктивність судді і, за наведеними правилами процесуального закону, не є підставою для відводу судді.

Інші підстави, передбачені статтями 36, 37 КАС України, які б унеможливлювали участь у розгляді цієї справи судді Житомирського окружного адміністративного суду Леміщака Д.М. і викликали необхідність його відводу, у заяві відсутні.

З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу судді Житомирського окружного адміністративного суду Леміщака Д.М., а отже, у задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись статтями 36, 37, 39, 40, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про відвід судді Леміщака Д.М у справі № 240/1358/25.

Заяву передати для проведення автоматизованого розподілу для визначення судді для вирішення питання про відвід судді у справі № 240/1358/25 у порядку, визначеному частиною першою статті 31 КАС України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена до апеляційного суду.

Суддя Д.М. Леміщак