Справа № 640/32891/20
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року

м. Київ

справа №640/32891/20

адміністративне провадження № К/990/8212/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж. М.,

суддів - Желєзного І. В., Жука А. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2025 (колегія суддів у складі: Кузьмишиної О. М., Грибан І. О., Кобаля М. І.),

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст обставин справи і рішень судів попередніх інстанцій

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.01.2021 відкрито провадження у справі.

На виконання положень пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2825-ІХ, Окружним адміністративним судом міста Києва скеровано за належністю матеріали адміністративної справи № 640/32891/20 до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 адміністративну справу прийнято до провадження та призначено судове засідання на 16.05.2023 о 10 год 30 хв.

Суд першої інстанції зазначив, що у зв`язку з відсутністю фінансування на здійснення відправки поштової кореспонденції, про вказану ухвалу та дату проведення судового засідання позивач повідомлена засобами електронного зв`язку на електронну адресу, зазначену особисто позивачем у позовній заяві - « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Засобами телефонного зв`язку повідомити позивача не вдалося, оскільки за номером телефону « НОМЕР_1 » абонент знаходився поза зоною досяжності, про що судом складено відповідний акт від 09.05.2023.

Згідно з протоколом судового засідання від 16.05.2023, у матеріалах справи містяться відомості про своєчасне повідомлення належним чином позивача про дату, час та місце розгляду справи. Позивач у судове засідання не з`явилася. У зв`язку з першою неявкою позивача суд оголосив перерву у судовому засіданні до 03.07.2023 до 09:00.

Документ в електронному вигляді «Повістка про виклик до суду в адміністративній справі» від 12.06.23 по справі № 640/32891/20 (суддя Панченко Н. Д.) був надісланий одержувачу « ОСОБА_1 » на її електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 Документ доставлено до електронної скриньки: 12.06.2023. Засобами телефонного зв`язку повідомити позивача не вдалося, оскільки за номером телефону « НОМЕР_1 » абонент знаходився поза зоною досяжності, про що судом складено відповідний акт від 12.06.2023.

Суд першої інстанції також установив, що у судове засідання, призначене на указану дату, позивач належно повідомлений про час, дату та місце розгляду справи не прибув, про причини неявки суд не повідомив, із клопотанням про відкладення засідання або про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався. Оскільки будь-яких доказів щодо причин неявок у судові засідання, що призначені на 16.05.2023 та 03.07.2023 позивачем суду не надано, суд дійшов висновку, що позивач двічі поспіль, без поважних причин не прибув у судові засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Зважаючи на двічі поспіль неприбуття позивача та/або його представника у судові засідання без існування для цього поважних причин, беручи до уваги, що неявка позивача у судове засідання перешкоджає розгляду справи, зокрема, необхідності з`ясування фактичних обставин справи, зокрема але не виключно, наявності здійснення морального тиску на позивача, допиту свідків, та від позивача не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду, що, на думку суду, у даному випадку, є пропорційним обмеженням, яке переслідує законну мету, не звужує та не зменшує доступ до правосуддя.

Не погоджуючись із указаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просила оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2025 ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 скасовано, а справу № 640/32891/20 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції й направляючи справу на продовження розгляду, суд апеляційної інстанції виходив з того, що з документів наданих до апеляційної скарги вбачається, що 20.06.2023 позивачкою направлено на адресу Київського окружного адміністративного суду заяву про розгляд справи без участі позивача, що підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта». Згідно з роздруківкою із сайту Укрпошта вбачається, що поштове відправлення із трекінговим номером № 310 вручено за довіреністю 26.06.2023. Однак, у матеріалах справи та КП «Діловодство спеціалізованого суду» зазначене клопотання відсутнє та не зареєстроване судом, а тому не було ураховано судом під час прийняття оскаржуваної ухвали, що є підставою для її скасування. Доводи відповідача про те, що із даного поштового відправлення неможливо установити, що саме скеровувалось до суду, адже зміст вмісту такого відправлення можливо встановити лише із цінного листа з описом вкладення, колегія суддів уважала безпідставними. Також суд апеляційної інстанції зазначив, що КАС не передбачено, які саме категорії поштових відправлень повинна використовувати сторона у справі, що свідчить про можливість використання різних способів поштових відправлень для надіслання процесуальних документів. Із огляду на це, доводи відповідача стосовно недоведення позивачем факту направлення заяви про розгляд справи без участі позивача від 14.06.2023, з підстав відсутності опису його вкладення, суд уважав необґрунтованими. Окрім того, суд апеляційної інстанції установив, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, посилається на акти від 09.05.2023 та від 12.06.2023, якими підтверджується факт неможливості повідомлення позивача про судові засідання засобами телефонного зв`язку, оскільки абонент знаходився поза зоною досяжності. Однак, у матеріалах справи відсутні вищезазначені акти, що свідчить про недоведеність встановлених судом обставин. Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про незаконність ухвали Київського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 щодо залишення позовної заяви без розгляду.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційних скарг

Не погодившись із постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2025, Міністерство юстиції України звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить її скасувати, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 у справі № 640/32891/20 залишити без змін.

Скаржник наводить доводи про те, що позивачкою (згідно змісту її апеляційної скарги) через громадян України, які поверталися в Україну, а не нею особисто, як зазначив суд, передано заяву для направлення до Київського окружного адміністративного суду. Крім того, указаний факт є сумнівним, оскільки у матеріалах справи така заява відсутня. Також уважає, що копія поштового відправлення, яка була долучена до апеляційної скарги, не може уважатися належним доказом, оскільки з цього відправлення неможливо встановити, що саме скеровувалося до суду першої інстанції, на прохання позивачки, адже зміст вмісту можливо встановити лише з цінного листа з описом вкладення. При цьому відповідач не заперечує, що КАС України не передбачено, які саме категорії поштових відправлень повинна використовувати сторона у справі, але у даному випадку, на його думку, діє принцип доказування, що є суттєвим та впливає на встановлення істини у конкретній справі і вирішення спору між сторонами. Звертає увагу на те, що в оскаржуваному рішенні суд констатував, що у матеріалах справи та КП «Діловодство спеціалізованого суду» заява ОСОБА_1 відсутня та не зареєстрована судом першої інстанції, а відтак, указане свідчить про те, що станом на момент прийняття ухвали суду першої інстанції від 03.07.2023 не було жодного підтвердження, що така заява надходила до суду першої інстанції. Отже, у даному випадку, відповідач уважає, що позивачка, яка належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи у судові засідання не прибула два рази, тобто позивачка свідомо не виявила бажання приймати участь та вирішувати спір, що указує на відсутність її зацікавленості у його розгляді.

Позиція інших учасників справи

Позивачка у відзиві на касаційну скаргу просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Рух касаційної скарги

26.02.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Міністерства юстиції України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2025.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2025 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючу суддю (суддю-доповідача) Мельник-Томенко Ж. М., суддів Жука А. В., Мартинюк Н. М. для розгляду судової справи № 640/32891/20.

Ухвалою Верховного Суду від 10.03.2025 відкрито касаційне провадження за скаргою Міністерства юстиції України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2025.

22.12.2025 до Верховного Суду надійшла адміністративна справа № 640/32891/20.

Ухвалою Верховного Суду від 10.03.2026 закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 11.03.2026 № 305 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 640/32891/20 у зв`язку із обранням до складу Великої Палати Верховного Суду судді Мартинюк Н. М., яка входить до складу постійної колегії суддів, з метою дотримання строків розгляду справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2026 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючу суддю (суддю-доповідача) Мельник-Томенко Ж. М., суддів Желєзного І. В., Жука А. В. для розгляду судової справи № 640/32891/20.

Позиція Верховного Суду

Релевантні джерела права та акти їхнього застосування. Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи

Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також, надаючи оцінку дотриманню норм процесуального права у спірних правовідносинах, Верховний Суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Частиною другою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до абзацу другого частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.09.2025 у справі № 367/252/24 відступила від висновків, сформульованих об`єднаною палатою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 380/970/24, та констатувала, що ухвали суду першої інстанції, перелік яких міститься у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України [частині другій статті 328 КАС України, пункті 2 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України] після їх перегляду в апеляційному порядку є предметом касаційного оскарження незалежно від результату їх перегляду судом апеляційної інстанції.

Отже, ухвали суду першої інстанції, перелік яких міститься у частині другій статті 328 КАС України, після їх перегляду в апеляційному порядку можуть бути предметом касаційного оскарження незалежно від результату їх перегляду судом апеляційної інстанції.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 08.11.2018 у справі «Созонов та інші проти України» зазначив, що загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи. Принцип рівності вимагає, щоб кожній стороні була надана розумна можливість представити свою справу за умов, які не ставлять її в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною. Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що на національні суди покладено обов`язок з`ясувати, чи були повістки або інші судові документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зобов`язані фіксувати таку інформацію в тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні.

Згідно із частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 124 КАС України судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями. Повістки про виклик у суд надсилаються учасникам справи, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення - учасникам справи з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою. Судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється: 1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу; 2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.

Частиною другою статті 131 КАС України установлено, що учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не можуть з поважних причин прибути до суду, зобов`язані завчасно повідомити про це суд.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначені статтею 205 КАС України.

Так, частиною п`ятою статті 205 КАС України передбачено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.

Наведена норма кореспондується із закріпленим у пункті 4 частини першої статті 240 КАС України правилом, за яким позов залишається судом без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Аналізуючи наведені норми КАС України, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що застосування наведених норм статті 205 КАС України і, як наслідок пункту 4 частини першої статті 240 КАС України, передбачає наявність таких обов`язкових умов: 1) позивач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання; 2) позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки; 3) неявка позивача перешкоджає розгляду справи по суті; 4) від позивача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності; 5) відповідач не наполягає на розгляді справи по суті за відсутності позивача на підставі наявних у ній доказів.

Наведений підхід узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах від 18.12.2019 у справі № 9901/949/18, від 12.01.2023 у справі № 9901/278/21, від 06.04.2023 у справі № 9901/345/21.

З матеріалів справи установлено, що ОСОБА_1 у судові засідання, призначені на 16.05.2023 та 03.07.2023 не з`явилася.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції з документів наданих до апеляційної скарги установив, що 20.06.2023 позивачкою направлено на адресу Київського окружного адміністративного суду заяву про розгляд справи без участі позивача, що підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта». Згідно з роздруківкою із сайту Укрпошта убачається, що поштове відправлення із трекінговим номером № 310 вручено за довіреністю 26.06.2023.

Водночас суд апеляційної інстанції установив, що у матеріалах справи та КП «Діловодство спеціалізованого суду» зазначене клопотання відсутнє та не зареєстроване судом, а відтак, не було ураховано судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваної ухвали, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що це є підставою для її скасування.

Доводи скаржника про те, що з копії поштового відправлення, яке було долучено позивачем до апеляційної скарги, неможливо встановити, що саме скеровувалося до суду, адже зміст вмісту такого відправлення можливо встановити лише із цінного листа з описом вкладення, Верховний Суд уважає безпідставними, виходячи із такого.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі - Правила № 270).

Відповідно до пункту 2 Правил № 270 розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

Згідно з пунктом 8 Правил № 270 оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів. До внутрішніх поштових відправлень належать, зокрема, листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

Абзацом першим пункту 11 Правил № 270 визначено, що поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Відповідно до пункту 19 Правил № 270 внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Аналізуючи наведені норми, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що Правилами № 270 визначено окремі категорії поштових відправлень: рекомендовані листи та листи з оголошеною цінністю; з описом вкладення можуть бути лише листи з оголошеною цінністю; до інших видів листів опис вкладення не передбачений.

Крім того, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, КАС України не передбачено, які саме категорії поштових відправлень повинна використовувати сторона у справі, що свідчить про можливість використання різних способів поштових відправлень для надіслання процесуальних документів.

Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 20.06.2018 у справі № 820/1186/17.

Послання скаржника на практику Верховного Суду, викладену у постановах від 13.03.2018 у справі № 820/3003/17, від 17.04.2018 у справі № 820/2864/17, колегія суддів уважає необґрунтованими, оскільки хоча зазначені постанови Верховного Суду відсутні у переліку судових рішень, від правового висновку в яких було здійснено відступлення, проте правова позиція у зазначених постановах Верховного Суду є неактуальною, внаслідок відступлення, відповідно до мотивувальної частини постанови Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 20.06.2018 у справі № 820/1186/17, у частині твердження, що: «належним доказом надіслання документів може бути опис вкладення разом з розрахунковим документом; щодо розрахункового документа, виданого поштовим відділенням, то він є лише доказом надання (оплати) послуг поштового зв`язку, проте він не дає можливості суду перевірити вміст поштового відправлення і не містить повної адреси одержувача».

Окрім того, суд апеляційної інстанції установив, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, посилається на акти від 09.05.2023 та від 12.06.2023, якими підтверджується факт неможливості повідомлення позивача про судові засідання засобами телефонного зв`язку, оскільки абонент знаходився поза зоною досяжності.

Проте, як установлено судом апеляційної інстанції, у матеріалах справи відсутні зазначені акти, що свідчить про недоведеність установлених судом обставин.

Також, у контексті цієї справи Верховний Суд уважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини, що стосується права на доступ до суду як невід`ємного аспекту гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom, заява № 4451/70, пункти 28-36) Європейським судом з прав людини було визначено, що право на доступ до суду є одним з аспектів права на суд згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. У цій справі Суд визнав право на доступ до суду як невід`ємний аспект гарантій, закріплених у статті 6, пославшись на принципи верховенства права та недопущення свавілля, покладені в основу більшості положень Конвенції. Разом з тим, право на доступ до суду повинно бути «практичним та ефективним», а не «теоретичним чи ілюзорним» (рішення у справі «Беллє проти Франції» (Bellet v. France), заява № 13343/87, пункт 36). Це міркування набуває особливої актуальності у контексті гарантій, передбачених статтею 6, з огляду на почесне місце, яке в демократичному суспільстві посідає право на справедливий суд (рішення у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany ), [ВП] заява № 42527/98, пункт 45 та рішення у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Лупені та інші проти Румунії», (Lupeni Greek Catholic Parish and others v. Romania), [ВП] заява № 76943/11, пункти 84, 86).

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для скасування ухвали Київського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 про залишення позовної заяви без розгляду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

За таких обставин, колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшла висновку, що суд ухвалив рішення з додержанням норм процесуального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, оскільки при ухваленні судового рішення у цій справі суд апеляційної інстанції порушень норм процесуального права не допустив, тому Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін.

Висновки щодо розподілу судових витрат

З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2025 у справі № 640/32891/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіЖ.М. Мельник-Томенко І.В. Желєзний А.В. Жук