Справа № 560/9950/24
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2026-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/9950/24 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

13 березня 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Смілянця Е. С. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОКАР" в особі керівника Осипішина В.В. на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОКАР" в особі керівника Осипішина В.В. до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми «С» №, № та № від 23.04.2024.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.01.2025 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким адміністративний позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що посадовими особами відповідача на виконання наказу від 21.03.2024 №1171-11 "Про проведення фактичної перевірки, на підставі п.п. 80.2.2, п.п. 80.2.5, п.п. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 ПК України 22 березня 2024 року проведено фактичну перевірку ТОВ «ПРОКАР» (код 41059752) за місцем здійснення господарської діяльності, а саме на автозаправній станції (АЗС), що за адресою: Хмельницька обл., Летичівський р-н, смт. Летичів, вул. Богдана Хмельницького, буд. 1/1.

До початку проведення фактичної перевірки на АЗС ТОВ «ПРОКАР» 22.03.2024 о 10 год. 28 хв. посадовими особами ГУ ДПС у Хмельницькій області здійснено контрольну розрахункову операцію, придбано дизельне паливо у кількості 10,26 л на суму 500 грн. 00 коп.

Після проведення контрольної розрахункової операції особі, які фактично проводила розрахункову операцію - ОСОБА_1 пред`явлено копії наказу від 21.03.2024 №1171-11 "Про проведення фактичної перевірки", направлень на проведення перевірки від 21.03.2024 №1773, №1774, №1775, №1776 та службових посвідчень, однак останній відмовився від підпису у направленнях та отримання копії наказу па проведення фактичної перевірки.

Посадовими особами контролюючого органу складено акт від 22.03.2024 №251/22-01-07-05/41059752, яким засвідчено відмову від підпису та отримання направлень на проведення фактичної перевірки, що стало початком для проведення такої перевірки.

В ході проведення фактичної перевірки встановлено:

- факт реалізації пального без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, чим порушено ст. 15 Закону України №481/95-ВР від 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» (далі - Закон №481);

- факти не проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій, чим порушено п.1, п.2 ст. 3 Закону України від 06.07.95 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон №265);

- ведення обліку товарних запасів із порушенням п.12 ст. 3 Закон №265.

За наслідками перевірки складено акт фактичної перевірки №6418/22-01-07-05/41059752 від 22.03.2024. Особа, яка фактично проводила розрахункову операцію - ОСОБА_1 відмовився підписувати акт фактичної перевірки.

Посадовими особами ГУ ДПС у Хмельницькій області складено акт №253/22-01-07-05/41059752 від 22.03.2024 про неможливість вручення та підписання акта фактичної перевірки №6418/22-01-07-05/41059752 від 22.03.2024.

Примірник акта фактичної перевірки №6418/22-01-07-05/41059752 від 22.03.2024 надісланий 25.03.2024 ТОВ «ПРОКАР» на адресу: 31500, Хмельницька область, смт. Летичів, вул. Соборна, 6/1.

За результатами перевірки з урахуванням висновків акта Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області винесено податкові повідомлення-рішення: № від 23.04.2024 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 250000,00 грн. за реалізацію пального без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним; № від 23.04.2024 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 346076,32 грн. за проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій; № від 23.04.2024 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1065,56 грн. за ведення обліку товарних запасів із порушенням.

Позивач, вважаючи протиправними оскаржувані рішення, звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що спірними податковими повідомленнями-рішеннями на позивача правомірно накладено штраф за порушення ст. 15 Закону №481, п.1, п.2, п.12 ст. 3 Закону №265, а тому такі не можуть бути скасовані.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України), який, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з п.п. 20.1.4, 20.1.6 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення та запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 41.1.1 п.41.1 ст.41 ПК України визначено, що контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Згідно з підпунктом 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 ПК України, підпунктами 19-1.1.14, 19-1.1.19, 19-1.1.20 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи виконують, зокрема, такі функції: проводять відповідно до законодавства перевірки платників податків; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

Способом здійснення податкового контролю є перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до п. 75.1. ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки-цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичних перевірок контролюючими органами передбачений статтею 80 Кодексу.

Згідно з пунктом 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Судом встановлено, що відповідачем на виконання наказу від 21.03.2024 №1171-11 "Про проведення фактичної перевірки, на підставі п.п. 80.2.2, п.п. 80.2.5, п.п. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 ПК України 22 березня 2024 року проведено фактичну перевірку ТОВ «ПРОКАР» (код 41059752) за місцем здійснення господарської діяльності, а саме на автозаправній станції (АЗС), що за адресою: Хмельницька обл., Летичівський р-н, смт. Летичів, вул. Богдана Хмельницького, буд. 1/1.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що фактична перевірка позивача проведена з порушенням вимог пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України у зв`язку з неврученням направлень на перевірку та копії наказу про її проведення. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, після проведення контрольної розрахункової операції посадовими особами контролюючого органу особі, яка фактично здійснювала розрахункову операцію ОСОБА_1 , були пред`явлені копія наказу про проведення перевірки, направлення на перевірку та службові посвідчення. Водночас останній відмовився від підпису у направленнях та від отримання копії наказу, про що складено відповідний акт. Відповідно до приписів пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України у разі відмови особи від підпису у направленні на перевірку посадовими особами контролюючого органу складається акт, який є підставою для початку проведення перевірки. Отже, факт відмови від підпису не перешкоджає проведенню перевірки та не свідчить про порушення процедури її призначення.

Доводи апелянта про те, що акт про відмову від підпису та отримання направлень не був складений або не вручався позивачу, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки такі твердження спростовуються матеріалами справи, зокрема актом від 22.03.2024, складеним посадовими особами контролюючого органу. При цьому саме по собі невручення такого акта позивачу не впливає на правомірність проведення перевірки, оскільки нормами Податкового кодексу України передбачено складання такого акта як підтвердження факту відмови від підпису, а не як обов`язкову передумову дійсності перевірки.

За наслідками перевірки складено акт фактичної перевірки №6418/22-01-07-05/41059752 від 22.03.2024, в якому зафіксовано наступні порушення позивачем:

- факт реалізації пального без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, чим порушено ст. 15 Закону України №481/95-ВР від 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» (далі - Закон №481);

- факти не проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій, чим порушено п.1, п.2 ст. 3 Закону України від 06.07.95 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон №265);

- ведення обліку товарних запасів із порушенням п.12 ст. 3 Закон №265.

За результатами перевірки з урахуванням висновків акта Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області винесено податкові повідомлення-рішення: № від 23.04.2024 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 250000,00 грн. за реалізацію пального без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним; № від 23.04.2024 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 346076,32 грн. за проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій; № від 23.04.2024 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1065,56 грн. за ведення обліку товарних запасів із порушенням.

Визначаючись стосовно правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення № від 23.04.2024 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 250000,00 грн. за реалізацію пального без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що у липні 2021 року позивач звернувся до Головного управління ДПС у Хмельницькій області із заявою щодо видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

За результатами розгляду вказаної заяви та доданих до неї матеріалів Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області винесене рішення від 19.07.2021 №8354/6/22-01-09-03-06 про відмову у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, яке вмотивоване тим, що позивачем не надано акти вводу в експлуатацію об`єкта або акти готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, а також не надано копій документів, що підтверджують право власності на такі об`єкти нерухомого майна, виданих у встановленому законодавством порядку до 01.01.2014.

Вважаючи таке рішення відповідача незаконними та необґрунтованими, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.11.2021 у справі №560/11019/21 в задоволенні позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОКАР" відмовлено. Рішення набрало законної сили 23.02.2024 згідно постанови Верховного Суду України від 23.02.2024.

При цьому, в ході проведення фактичної перевірки встановлено, що ТОВ «Прокар» отримало ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним від 25.01.2022 №2200003 терміном дії з 25.01.2022 по 25.01.2027.

Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області прийнято розпорядження від 29.02.2024 №24-р про скасування ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним від 25.01.2022 №2200003 виданої ТОВ «Прокар» з метою виконання рішень судів у справі №560/11019/21.

Отже, у ТОВ «Прокар» на момент проведення фактичної перевірки була відсутня ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним на АЗС, що за адресою: Хмельницька обл., Лстичівський р-п, смт. Летичів. вул. Богдана Хмельницького, буд. 1/1.

Також, з матеріалів справи судом встановлено, що до початку проведення фактичної перевірки на АЗС, що належить ТОВ «ПРОКАР», 22.03.2024 о 10 год. 28 хв. посадовими особами ГУ ДПС у Хмельницькій області здійснено контрольну розрахункову операцію із закупки пального під час якої працівником АЗС ОСОБА_1 реалізовано дизельне паливо у кількості 10,26 л на суму 500 грн. 00 коп., що підтверджується фото доданими до акта фактичної перевірки та до матеріалів справи, а також копіями зробленими з відеозаписів контрольної розрахункової операції, з яких, що працівник АЗС приймає готівкові кошти за пальне та здійснює заправку автомобіля дизельним наливом.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що діяльність автозаправної станції була припинена на підставі наказу директора товариства від 01.03.2024, у зв`язку з чим господарська діяльність з реалізації пального не здійснювалась, оскільки сам по собі внутрішній наказ суб`єкта господарювання про припинення діяльності не є належним та достатнім доказом фактичного припинення господарських операцій. Натомість матеріали справи свідчать про протилежне, оскільки під час проведення фактичної перевірки встановлено факт реалізації пального, що підтверджується результатами контрольної розрахункової операції, фото- та відеоматеріалами, а також іншими доказами, дослідженими судом першої інстанції.

Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги щодо недопустимості фото- та відеоматеріалів, долучених до акта перевірки. Зазначені матеріали були досліджені судом першої інстанції у сукупності з іншими доказами, зокрема результатами контрольної розрахункової операції, поясненнями посадових осіб контролюючого органу та іншими документами перевірки. Вказані докази узгоджуються між собою та підтверджують факт реалізації пального на автозаправній станції позивача. Самі по собі припущення апелянта щодо можливості іншого місця або часу здійснення відповідних дій не підтверджені жодними доказами.

Окрім того, під час перевірки о 10 год. 31 хв. оператор АЗС Якунін Ю.Г. здійснив реалізацію бензину марки А-95 у кількості 20,66 л за ціною 48 грн. 40 коп. за 1 літр на загальну суму 999 грн. 94 коп. споживачу. Серед доданих до акта фото видно як працівник АЗС здійснює заправку бензином автомобіль Citroen номерний знак НОМЕР_1 .

Про факт здійснення господарської діяльності позивачем з реалізації пального на АЗС за адресою: Хмельницька обл., Летичівський р-н, смт. Летичів, вул. Богдана Хмельницького, буд. 1/1 без ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним повідомлено на гарячу лінію 102, звернення зареєстровано в CO №584 від 22.03.2024. В подальшому працівниками ВП №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП серія ВАД №564229 та отримано розписку від оператора АЗС ТОВ «Прокар» ОСОБА_1 , щодо зберігання пального до вирішення питання по суті, який повідомив що фактичні залишки у резервуарах наступні: скраплений газ у кількості 100 л., Бензин А-95 у кількості 80 л, дизельне паливо у кількості 60 л.

Отже, з матеріалів справи судом встановлено, що позивачем 22.03.2024 здійснено реалізацію пального (дизельного палива та бензину) на АЗС за адресою: Хмельницька обл., Летичівський р-н, смт. Летичів, вул. Богдана Хмельницького, буд. 1/1 без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, чим порушив ст. 15 Закону 481/95-ВР.

Посилання апелянта на постанову Летичівського районного суду Хмельницької області від 14.06.2024 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 колегія суддів також вважає безпідставними. Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу правопорушення не свідчить про відсутність порушень податкового законодавства з боку юридичної особи позивача. Предметом розгляду у вказаній справі було питання притягнення фізичної особи до адміністративної відповідальності, тоді як у даній справі оцінюється правомірність застосування фінансових санкцій до суб`єкта господарювання. Таким чином, зазначене судове рішення не має преюдиційного значення для вирішення даного спору.

Згідно ст. 15 Закону №481, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин), тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.

Ліцензія видасться за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додасться документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію па право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

Статтею 17 Закону №481 передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біостанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни при тягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно абз. 9 ч. 2 ст. ст. 17 Закону №481 до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії - 250000 гривень.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивача правомірно притягнуто до відповідальності за роздрібну торгівлю пальним без наявності ліцензії, внаслідок чого оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 23.04.2024 прийняте відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України та скасуванню не підлягає.

Аргументи апелянта про те, що податкове повідомлення-рішення не містить конкретного пункту статті 15 Закону №481/95-ВР, також не впливають на правомірність застосування фінансових санкцій. Із змісту спірного податкового повідомлення-рішення та акта перевірки чітко вбачається, що підставою для застосування штрафу є здійснення роздрібної торгівлі пальним без наявності відповідної ліцензії, відповідальність за що прямо передбачена абзацом дев`ятим частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР.

Стосовно правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення від 23.04.2024 №, колегія суддів зазначає наступне.

В акті перевірки податковим органом зафіксовано факт проведення позивачем розрахункових операцій без застосування зареєстрованого, опломбованого у встановленому порядку та переведеного у фіскальний режим роботи реєстратора розрахункових операцій або через зареєстрований фіскальним сервером контролюючого органу програмний реєстратор розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідного розрахункового документу, що підтверджує виконання розрахункової операції.

Перевіркою встановлено, що на АЗС наявний зареєстрований та опломбований реєстратор розрахункових операцій АЗС pos mini, заводський номер TN 80082051, фіскальний номер .

При цьому, як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, ТОВ «Прокар» 22.03.2024 реалізовано дизельне паливо у кількості 10,26 л на суму 500 грн. 00 коп. та бензину марки А-95 у кількості 20,66 л за ціною 48 грн. 40 коп. за 1 літр на загальну суму 999 грн. 94 коп.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги про недоведеність факту реалізації пального без застосування реєстратора розрахункових операцій. Як встановлено судом першої інстанції, під час проведення контрольної розрахункової операції працівником автозаправної станції було прийнято готівкові кошти за пальне, однак відповідний фіскальний чек не роздруковано та не видано, що свідчить про порушення вимог пунктів 1 та 2 статті 3 Закону України №265/95-ВР. Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би спростовував встановлені під час перевірки обставини.

Також, судом встановлено, що працівниками відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно оператора АЗС ТОВ «Прокар» - ОСОБА_1 від 22.03.2024 №1459/10/22-01-07-05 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 155 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Після ознайомлення із змістом протоколу ОСОБА_1 відмовився від його підпису та отримання другого примірника протоколу, про що складено акт про неможливість ознайомлення, вручення та підписання протоколу про адміністративне правопорушення №1459/10/22-01-07-05 від 22.03.2024, а другий примірник протоколу направлено листом від 25.03.2024 №3594/6/22-01-07-05 засобами поштового зв`язку «Укрпошта» ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про правомірність застосування до позивача визначених спірним податковим повідомленням-рішенням від 23.04.2024 № санкцій за порушення податкового законодавства, а тому контролюючі органи діяли відповідно до чинного законодавства України та в межах покладених на них повноважень.

Щодо правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення № від 23.04.2024 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1065,56 грн. за ведення обліку товарних запасів із порушенням, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що оператором АЗС ТОВ «Прокар» ОСОБА_1 надано на вимогу працівників поліції розписку щодо зберігання пального від 22.03.2024.

У розписці 22.03.2024 ОСОБА_1 зазначив, що станом на 22.03.2024 зобовязується зберігати до вирішення справи в суді, а саме: бензину А95 - 80 л.; газ скраплений - 100 л.; дизпалива - 60 л.

Однак, фактичних залишків пального на АЗС повідомлених оператором ОСОБА_1 у розписці щодо зберігання пального від 22.03.2024 за рівнемірами-лічильниками оператором АЗС до суду та під час перевірки не надано.

Згідно акту перевірки фактичні заміри пального у резервуарах за допомогою метр штока не здійснювалися через його відсутність.

При цьому, перевіркою встановлено, що ТОВ «Прокар» відповідно до даних Довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального на початок та кінець звітної доби за 21.03.2024 звітує до ДПС України про залишки у резервуарах: скрапленого газу (пропан бутан) у кількості 8095,92 л., важких дистилятів (газойлі) у кількості 38,12 л, бензин моторний у кількості 2805,92.

Згідно доводів відповідача, відповідно до наявної інформації у Системі обліку даних реєстраторів розрахункових операцій ДПС України, через РРО фіскальний номер за період з 21.03.2024 по 22.03.2024 реалізація товарів (пального) не здійснювалась.

Враховуючи наявні фактичні залишки пального, які зобов`язався зберігати оператор АЗС ТОВ «Прокар» ОСОБА_1 , дані Довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального на початок та кінець звітної доби 21.03.2024, та наявну інформацію Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, контролюючим органом встановлено факт нестачі скрапленого газу (пропан бутан) у кількості 7995,92 л. на суму 211891 грн. 88 коп, бензину моторного (А-95) у кількості 2725,92 л. на суму 131934 грн. 53 коп., що свідчить про реалізацію пального на загальну суму 343826 грн. 41 коп. без застосування реєстратора розрахункових операцій, а також надлишок дизельного палива у кількості 21,88 л. на суму 1065 грн. 56 коп., чим порушено порядок обліку товарно-матеріальних цінностей за місцем їх реалізації, про що складено відомість ТМЦ.

Тобто, матеріали справи підтверджують факт здійснення позивачем реалізації пального, яке не обліковано у встановленому порядку, що є порушенням вимог Закону №265/95-ВР.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про правомірність застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1065,56 грн. за ведення обліку товарних запасів із порушенням.

Також колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги щодо порушення контролюючим органом вимог пункту 86.5 статті 86 Податкового кодексу України при оформленні результатів перевірки. Матеріали справи свідчать, що акт фактичної перевірки складено та зареєстровано у встановленому порядку, а його примірник направлено позивачу засобами поштового зв`язку. Відмова особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта перевірки зафіксована відповідним актом, що відповідає вимогам податкового законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та фактично повторюють доводи, викладені у позовній заяві, яким судом надано належну правову оцінку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем здійснювалась реалізація пального без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, а також із порушенням вимог щодо застосування реєстратора розрахункових операцій та ведення обліку товарних запасів, у зв`язку з чим контролюючий орган правомірно застосував до позивача фінансові санкції.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального права та не допустив порушень норм процесуального права, а тому підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОКАР" в особі керівника Осипішина В.В. залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Смілянець Е. С. Драчук Т. О.