Справа № 280/171/26
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року Справа № 280/171/26 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), в якому просить:

визнати протиправною та скасувати відмову відповідача у звільненні з військової служби позивача згідно з рапортом від 11.10.2025;

зобов`язати відповідача прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби згідно підпункту г пункту 2 частини 4 та абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю 2 групи, згідно поданого рапорту.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що громадянин України ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить службу у ВЧ НОМЕР_1 . Вказує, що 11.10.2025 звернувся до командування військової частини із рапортом про звільнення зі служби, на підставі на підставі пп. г п. 2 ч. 4 та абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме необхідність здійснення постійного догляду за одним із свої батьків, який є особою з інвалідністю 2 групи, до якого додано перелік завірених належним чином документів, зазначених у рапорті. За вказаною підставою військовослужбовець підлягає звільненню з військової служби у разі наявності у нього необхідності здійснювати догляд за особою з інвалідністю 2 групи. При цьому, підставою звільнення є не лише потреба особи з інвалідністю 2 групи у постійному догляді, а і наявність у військовослужбовця необхідності такого догляду, тобто встановленого законодавством обов`язку здійснювати постійний догляд. Вважає, що позивачем при поданні рапорту про звільнення його з військової служби, була дотримана процедура подання ним відповідного рапорту та необхідних документів на підтвердження того факту, що він має право бути звільненим з військової служби у зв`язку з необхідністю ним здійснення постійного догляду за батьком з наявною у неї інвалідністю 1 групи.

Ухвалою суду від 12.01.2026 вирішено заборонити командуванню ВЧ НОМЕР_1 вчиняти дії та/або приймати рішення (накази, розпорядження тощо) щодо переміщення, переведення або відрядження за межі міста Запоріжжя Запорізької області військовослужбовця (на теперішній час стрільця ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання законної сили рішенням суду у справі №280/171/26.

Ухвалою судді від 12.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному ст. 262 КАС України. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 26.01.2026 через систему «Електронний суд» надав до суду відзив (вх. №4180), в якому зауважує, що проаналізувавши надані позивачем документи, командуванням ВЧ НОМЕР_1 було надано письмову відповідь № 10/29/10/1-8605-2025 від 21.11.2025, у якій повідомлено позивача про відмову у задоволенні рапорту про звільнення з військової служби, оскільки відповідно до Акту обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_1 від 26.08.2025 № 04/2814, виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 (яка є особою із числа осіб з інвалідністю І групи) має інших осіб І-ІІ ступеня спорідненості, які можуть здійснювати такий догляд. Інших документів, з яких вбачалось, що інші особи І-ІІ ступеня спорідненості за станом здоров`я не можуть здійснювати такий догляд за ОСОБА_2 - не надано. На підставі вищевикладеного, вважає, що позивач не набув право на звільнення з військової служби, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи через наявність у ОСОБА_2 інших осіб І-ІІ ступеня спорідненості, які можуть здійснювати такий догляд. Враховуючи вищевикладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 27.01.2026 вирішено витребувати від ОСОБА_1 копію Акту проведення обстеження сімейного стану № 04/2814 від 26.08.2025, виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідні докази долучені представником позивача до матеріалів справи через систему «Електронний суд» 29.01.2026 (вх. №4779).

29.01.2026 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив (вх. №4778), у якій проти доводів відповідача заперечує та просить суд задовольнити позову у повному обсязі.

У свою чергу, представником відповідача до суду надано Заперечення на відповідь на відзив (вх. №4903 від 29.01.2026), у яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України, справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є військовослужбовцем та проходить службу у ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді стрільця ІНФОРМАЦІЯ_4.

11.10.2025 позивач подав рапорт про звільнення його з військової служби у запас згідно з пп. г п. 2 ч. 4 та абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини, а саме у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним зі свої батьків, який є особою з інвалідністю I чи ІІ групи. До рапорту позивач додав копії наступних документів: паспорт громадянина України ОСОБА_1 , РНОКПП ОСОБА_1 , паспорт громадянина України ОСОБА_2 , РНОКПП ОСОБА_2 , довідка до акту огляду МСЕК щодо ОСОБА_2 , пенсійне посвідчення, паспорт громадянина України ОСОБА_3 , РНОКПП ОСОБА_3 , довідка до акту огляду МСЕК щодо ОСОБА_3 , свідоцтво про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , свідоцтво про народження ОСОБА_1 , паспорт громадянина України ОСОБА_4 , РНОКПП ОСОБА_4 , свідоцтво про народження ОСОБА_5 , свідоцтво про шлюб ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , сповіщення сім`ї щодо загибелі ОСОБА_6 , свідоцтво про смерть ОСОБА_6 , довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_4 , свідоцтво про народження ОСОБА_7 , паспорт ОСОБА_8 , довідка про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_8 , РНОКПП ОСОБА_8 , свідоцтво про народження ОСОБА_8 , акт проведення обстеження сім`ї ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , супровідний лист до акту обстеження сім`ї, свідоцтво про народження ОСОБА_9 , свідоцтво про шлюб ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , паспорт ОСОБА_11 , РНОКПП ОСОБА_11 , посвідка на вид на проживання ОСОБА_11 м. Аугсбург, Баварія, Німеччина, документ про реєстрацію і перебування ОСОБА_11 у м. Аугсбург, Баварія, Німеччина, акт обстеження сімейного стану, нотаріальна заява ОСОБА_2 , висновок ОСОБА_2 , висновок ОСОБА_3 .

За результатами розгляду рапорту позивача листом від 21.11.2025 №10/29/10/1-8605-2025 відповідачем повідомлено про відсутність правових підстав для звільнення зі служби, оскільки встановлено, що відповідно до Акту обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_1 від 26.08.2025 №04/2814, виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 (яка є особою із числа осіб з інвалідністю І групи) має інших осіб І-ІІ спорідненості, які можуть здійснювати такий догляд. Інших документів, з яких вбачалось, що інші особи І-ІІ ступеня спорідненості за станом здоров`я не можуть здійснювати такий догляд за ОСОБА_2 не надано.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до статті 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина 5 статті 1 Закону №2232-XII).

Пунктом 6 статті 2 Закону №2232-ХІІ передбачені такі види військової служби: базова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-IX від 11.04.2024, що набув чинності 18.05.2024, статтю 26 Закону №2232-XII викладено в новій редакції, за якою пункт 2 частини 4 цієї статті передбачає, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби, зокрема, на підставах:

г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

У свою чергу, пунктом 3 частини 12 цієї статті визначено, що під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, зокрема, на таких підставах:

- необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

- необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

На відміну від попередньої редакції, яка підставою для звільнення визначала саму лише наявність батьків із числа осіб з інвалідністю I чи II групи, нова редакція в цьому контексті дозволяє звільнення з військової служби лише при необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Водночас, необхідно зазначити, що наказом Міністерства оборони України від 23.07.2024 №495, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.09.2024 № 1361/42706 внесено зміни до Додатку 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (пункт 12.11 розділу XII), яким визначено Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зокрема конкретизовано, що при поданні до звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років), документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме:

26) у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я:

- документи, що підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами), зокрема, один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником ІНФОРМАЦІЯ_5.

Отже, однією з підстав для звільнення військовослужбовця (як такого, що висловив своє небажання продовжувати проходження військової служби) з військової служби під час воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини є необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Суд зауважує, що для звільнення з військової служби саме за такою сімейною обставиною військовослужбовець має довести такі факти:

- наявність в одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) статусу особи з інвалідністю І чи ІІ групи;

- необхідність здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю І чи ІІ групи;

- відсутність в особи з інвалідністю І чи ІІ групи інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати постійний догляд за нею (тобто, інші особи, крім військовослужбовця, які можуть здійснювати постійний догляд особи з інвалідністю І чи ІІ групи, відсутні), або інші члени сім`ї особи з інвалідністю І чи ІІ групи першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Таким чином, лише за умови підтвердження таких взаємопов`язаних між собою обставин військовослужбовець підлягає звільненню з військової служби на підставі абзацу 12 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-ХІІ.

Як свідчать встановлені у справі обставини, позивач обґрунтовує наявність у нього підстав для звільнення з військової служби необхідністю у здійсненні постійного догляду за своєю матір`ю ОСОБА_2 , який згідно з висновком МСЕК потребує постійного стороннього догляду.

Однак, відповідно до Акту обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_1 від 26.08.2025 №04/2814, виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 (яка є особою із числа осіб з інвалідністю І групи) має інших осіб І-ІІ ступеня спорідненості, які можуть здійснювати такий догляд, а саме: доньок, онука.

Згідно з частиною 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 статті 74 КАС України установлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимість доказів).

Отже, дослідивши додані позивачем до рапорту про звільнення з військової служби документи, суд дійшов висновку, що при зверненні з рапортом про звільнення з військової служби не доведено того, що його мати, як особа, яка потребує постійного стороннього догляду, не має інших, окрім позивача, членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які могли би здійснювати постійний догляд за ним, або ж що такі інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я і, відповідно, що позивач є єдиною особою, яка може здійснювати постійний догляд за своєю матір`ю.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення рапорту ОСОБА_1 про звільнення, оскільки позивачем не було надано документів, які підтверджують відсутність у його матері інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати за ним постійний догляд, та правомірно відмовив у звільненні позивача з військової служби.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.

При цьому щодо решти доводів сторін слід зазначити, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами частин 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності..

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 9, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак