Справа № 640/8311/22
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2026-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

13 березня 2026 рокум. ДніпроСправа № 640/8311/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ-БУД ЛТД» до Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про корегування митної вартості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СВІТ-БУД ЛТД» (далі позивач) 06.02.2022 звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про корегування митної вартості товарів від 10.12.2021 № 100380/2021/000453/2.

В обґрунтування пред`явленого позову зазначено, що з метою здійснення митного оформлення товару в режимі імпорту, поставленого на виконання контракту від 19.05.2021 №36-SB-PR, укладеного між позивачем та компанією «FUZHOU RUIHONG IMP.&EXP.CORP.» (Китайська народна республіка), позивачем до Київської митниці 09.12.2021 було подано електронну митну декларацію № UA100380/2021/032868, відповідно до якої позивачем митна вартість товару була визначена за основним (першим) методом визначення митної вартості, що передбачений ст. 58 Митного кодексу України.

При поданні ЕМД, позивачем було надано документи у відповідності до ч.2 ст. 53 МК України, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення і є достатніми для підтвердження заявленої митної вартості товару.

10.12.2021 від відповідача надійшло повідомлення № 837498 про надання додаткових документів, на яке позивачем подано заяву із поясненнями щодо неможливості надання витребуваних документів, у зв`язку з їх фактичною відсутністю та не обов`язковістю складання, а також запропоновано митному органу надати дозвіл на випуск товару у вільний обіг за умови забезпечення сплати різниці митних платежів між сумою митних платежів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій.

Здійснюючі аналіз документів, наданих при митному оформленні товарів, які заявлялись за ЕМД UA100380/2021/032868, відповідач рішенням про коригування митної вартості товарів від 10.12.2021 №100380/2021/00453/2 визначив її за другорядним шостим (резервним) методом, мотивуючі своє рішення тим, що надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

Позивач вважає прийняте відповідачем рішення протиправним з огляду на те, що ТОВ «СВІТ-БУД ЛТД» надавались всі необхідні та належні документи, які дозволяли визначити митну вартість товару за основним (першим) методом.

Відповідач позов ТОВ «СВІТ-БУД ЛТД» не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив таке.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих разом з митною декларацією від 09.12.2021 №UA100380/2022/032868 документів встановлено, що документи містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів:

1) Договором транспортного експедирування від 15.06.2017 №06/17-2017 передбачено надання акту на надання транспортних послуг (проте акт не надано), п.2.1.2 передбачено страхування вантажів та контейнерів, також п. 8.3 передбачено що у разі наявності особливостей перевезення складається додаток до договору. Разом з митною декларацією подано довідку про транспортні витрати від 03.12.2021 № 969, в який зазначено, що вантаж додатково не страхувався, це є розбіжністю з умовами договору. До митної декларації не подано відомостей про страхування та в додатку до договору від 01.07.2017 № 1 не зазначено відомостей про відмову від страхування даної партії товару.

Разом з тим, при заявлені декларантом митної вартості товарів на умовах поставки згідно з Інкотермс «FOB -Ningbo », як це зазначено у вказаній МД відповідно до частини 2 статті 53 МК України, декларантом для підтвердження витрат по доставці товару до кордону України надаються перевізні (транспортні) документи, визначені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599. До таких документів, що підтверджують вартість транспортування оцінюваних товарів, відносяться:

договір (контракт) про надання транспортно-експедиційних послуг;

акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

заявка на здійснення послуг по доставці товарів;

рахунок-фактура (інвойс) щодо транспортно-експедиційних послуг;

банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

страхові документи (якщо здійснювалось страхування).

2) Декларація відправника надана без урахування статті 254 МК України.

3) У митного органу наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не грунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ. Відповідно до положень статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна грунтуватися на «дійсній вартості» імпортованого товару.

Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується для продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Відповідно до Пункту 2 Приміток та Додаткових положень до статті VII ГАТТ сумісним зі статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.

Отже, надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Тому, відповідно до статті 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

Керуючись вимогами ч. 2 та 3 ст.53, ст.ст. 54, 57 МК України повідомлено про необхідність надання наступних додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів:

- рахунок-фактура (інвойс) щодо транспортно-експедиційних послуг (витрати на навантаження, розвантаження);

- акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- виписку з бухгалтерської документації (видаткові накладні, калькуляцію, тощо);

- інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- копію митної декларації країни відправлення із врахуванням ст. 254 МК України;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; товарів;

- інші наявні в підприємства документи, що підтверджують заявлену митну вартість.

Також декларант або уповноважена ним особа, відповідно до частини 6 статті 53 Кодексу, за власним бажанням може подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості та усунення виявлених розбіжностей/неточностей в наданих документах.

Повідомлення направлено також на виконання вимог статті 57 МК України.

Однак у строк, встановлений ч. 3 ст. 53, п.2 ч.2 ст. 255 МК України, декларантом не було надано всі запитувані додаткові документи, а документи, надані додатково, не усували виявлених розбіжностей.

Тому відповідно до ч.2 ст. 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів. З метою підтвердження числових складових митної вартості від декларанта було витребувано відповідно до вимогам ч. 2, 3 та 4 ст.53, ст. 57 МК України додаткові документи згідно з переліком, викладеним у електронному повідомленні.

Декларант листом від 10.12.2021 №10/12 надав відповідь на повідомлення митного органу від 10.12.2021, складене на підставі положень статей 52-55, 57, 58, 335 МК України, п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України щодо підтвердження митної вартості за МД від 09.12.2021 № UA100380/2021/032868, проте надана інформація не спростовує вимогу щодо запиту. У листі від 10.12.2021 №10/12 декларант просив прийняти рішення, без урахування терміну 10 календарних днів відповідно до ст.53 МКУ, що до митної вартості на підставі поданих документів.

Керуючись положеннями частини 6 ст. 54 та частиною 2 ст. 58 МК України, заявлену декларантом митну вартість за ціною договору щодо товарів які імпортуються підтвердити неможливо. Посадовою особою митниці проведено з декларантом процедуру консультації. Жодних вимог у порядку ч.6 ст. 55 МК України від декларанта не надходило. За результатами проведених консультацій встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2а та 26 - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до ст.ст. 59, 60 МК України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору. При цьому, декларантом під час проведення з ним консультацій, такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів.

Методи визначення митної вартості 2 в та 2 г на основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів.

За умовами ст.ст. 62, 63 МКУ, така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митниці така інформація також відсутня. Під час проведення з декларантом консультацій, такої інформації не надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей в даному випадку не можуть бути застосовані. Натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає ч.2 ст. 64 МКУ та є підставою для застосування другорядного методу 2 г- резервного методу.

Декларантом під час проведення з ним консультацій додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано.

Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару та рівень митної вартості товару згідно з джерелом інформації: товар № 1 МД від 11.10.2021 № UA100340/2021/001430 (вартість згідно джерела інформації 6,16 дол. США/кг).

Рішення винесено без урахуванням термінів, передбачених ст.53 МК України, на письмове прохання суб`єкта ЗЕД (лист від 10.12.2021 №10/12).

На підставі викладеного, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову ТОВ «СВІТ-БУД ЛТД» в повному обсязі.

Представником позивача надано відповідь на відзив відповідача, відповідно до якої вважає доводи відповідача безпідставними та просить задовольнити позов ТОВ «СВІТ-БУД ЛТД».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 суддею Петросян К.Є. прийнято до провадження адміністративну справу № 640/8311/22.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-74 КАС України, суд прийшов до такого.

Товариство з обмеженою відповідальністю «СВІТ-БУД ЛТД» в установленому порядку зареєстровано в якості юридичної особи, ідентифікаційний код юридичної особи: 41089394, місцезнаходження: 41100, Сумська обл., місто Шостка, вул. Привокзальна, будинок 1А, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 2269363 від 25.01.2026.

Між ТОВ «СВІТ-БУД ЛТД» (Покупець) та компанією «FUZHOU SANDAO IMPORT&EXPORT TRADING CO.,» LTD (Китайська народна республіка) (Продавець) укладено контракт від 19.05.2021 № 36-SB-PR, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується поставити, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар за кількістю, асортиментом і вартістю узгоджений Сторонами в інвойсі щодо кожної поставки.

Загальна вартість цього Контракту складається з сумарної вартості всіх партій поставки товару, поставлених Продавцем Покупцю протягом терміну дії даного Контракту, і становить 495 000 (чотириста дев`яносто п`ять тисяч) доларів США (підпункт 2.2 пункту 2 Контракту).

Умови поставки за цим Контрактом вказуються в Інвойсі відповідно до Інкотермс 2010 (підпункт 4.2 пункту 4 Контракту).

На виконання контракту, 18.06.2021 було виставлено Invoice № SD2021-12020, відповідно до якого фактична вартість товару склала 32956,51 дол. США. Сума у розмірі 5407,60 дол. США сплачується як передоплата; сума у розмірі 27548,91 дол. США сплачується після доставки.

Згідно платіжного доручення в іноземній валюті від 23.06.2021 №210623/000467288 підтверджено сплату передоплати у розмірі 5407,60 дол. США та платіжного доручення в іноземній валюті від 17.11.2021 №211117/000506118 27548,91 дол. США після доставки.

З метою здійснення митного оформлення товару в режимі імпорту, поставленого на виконання контракту від 19.05.2021 № 36-SB-PR, ТОВ «СВІТ-БУД ЛТД» 09.12.2021 подано електронну митну декларацію № UA 100380/2021/032868, відповідно до якої позивачем митна вартість товару була визначена за основним (першим) методом визначення митної вартості.

Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації № UA 100380/2021/032868 декларант подав наступні документи: пакувальний лист від 18.06.2021 б/н; рахунок-фактуру (інвойс) від 18.06.2021 № SD2021-12020; коносамент від 16.10.2021 № GB; автотранспортну накладну від 07.12.2021 № 1061/2; декларацію про походження товару від 18.06.2021 № SD2021-12020; банківський платіжний документ від 23.06.2021 № 210623/000467288; банківський платіжний документ від 17.11.2021 № 211117/000506118; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 03.12.2021 № 969; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються від 19.05.2021 № 36-SB-PR; доповнення до договору перевезення від 01.07.2017 № 1; договір-контракт на перевезення від 15.06.2020 № 06/17-2017; копію митної декларації країни відправлення від 26.09.2021 № 41494792.

10.12.2021 відповідачем направлено декларанту повідомлення № 837498, в якому зазначено, що декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення, а саме:

1) Договором транспортного експедирування від 15.06.2017 № 06/17-2017 передбачено надання акту на надання транспортних послуг (проте акт не надано), п.2.1.2 передбачено страхування вантажів та контейнерів, також п. 8.3 передбачено що у разі наявності особливостей перевезення складається додаток до договору. Разом з митною декларацією подано довідку про транспортні витрати від 03.12.2021 № 969 в якій зазначено, що вантаж додатково не страхувався, це є розбіжністю з умовами договору. До митної декларації не подано відомостей про страхування та в додатку до договору 01.07.2017 №1 не зазначено відомостей про відмову від страхування даної партії товару.

Разом з тим, при заявленні декларантом митної вартості товарів на умовах поставки згідно з Інкотермс від «FOB -Ningbo», як це зазначено у вказаній МД, відповідно до частини 2 статті 53 МК України, декларантом для підтвердження витрат по доставці товару до кордону України надаються перевізні (транспортні) документи, визначені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599. До таких документів, що підтверджують вартість транспортування оцінюваних товарів, відносяться: договір (контракт) про надання транспортно-експедиційних послуг; акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; заявка на здійснення послуг по доставці товарів; рахунок-фактура (інвойс) щодо транспортно-експедиційних послуг; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури), страхові документи (якщо здійснювалось страхування).

2) Декларація відправника надана без урахування статті 254 МК України.

3) У митного органу наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ. Відповідно до положень статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна грунтуватися на «дійсній вартості» імпортованого товару. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується для продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Отже, надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Тому, відповідно до статті 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

Керуючись вимогами частин 2, 3 ст. 53, ст. 54 МК України повідомлено про необхідність надання додаткових документів протягом 10 календарних для підтвердження заявленої митної вартості товарів (за наявності): документи, що підтверджують вартість транспортування оцінюваних товарів: рахунок-фактура (інвойс) щодо транспортно-експедиційних послуг (витрати на навантаження, розвантаження); акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; виписку з бухгалтерської документації (видаткові накладні, калькуляцію, тощо); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; копію митної декларації країни відправлення із врахуванням ст. 254 МКУ; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші наявні в підприємства документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів.

Заявою від 10.12.2021 № 10/12 ТОВ «СВІТ-БУД ЛТД» надано додаткові пояснення, а також щодо подання додаткових документів повідомлено наступне:

1. Транспортні (перевізні документи) було подано разом з МД;

2. Інші платіжні (бухгалтерські) документи не має можливості надати;

3. Товар не підлягає ліцензуванню;

4. Страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування надати не має можливості, оскільки товар додатково не страхувався, експедиторська винагорода не сплачувалась;

5. Висновки про якісні та вартісні характеристики товарів не проводились, інформацією біржових організацій про вартість товару або сировини, не володіють;

6. Ліцензійні платежі, не здійснювались.

Також у зазначеному листі від 10.12.2021 №10/12 декларант просив прийняти рішення, без урахування терміну 10 календарних днів відповідно до ст.53 МК України, щодо митної вартості на підставі поданих документів.

У зв`язку із ненаданням позивачем необхідних документів, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 10.12.2021 №100380/2021/00453/2, митна вартість визначена із застосуванням резервного методу. Внаслідок прийняття зазначеного рішення, 09.12.2021 відповідач видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100380/2021/038451.

Позивач шляхом подання нової ЕМД від 10.12.2021 № UA100380/2021/032956 здійснив митне оформлення вантажу за митною вартістю, сплативши при цьому різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною відповідачем, яка склала 110292,83 грн.

Не погоджуючись із прийнятим відповідачем рішенням від 10.12.2021 № 100380/2021/000453/2 про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 1 Митного кодексу України (надалі МК України, в редакції на день виникнення спірних правовідносин) законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.

У статті 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із статтею 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Для виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів і транспортних засобів комерційного призначення застосовується автоматизована система митного оформлення, яка згідно з цим Кодексом в автоматичному режимі з урахуванням результатів аналізу ризиків та залежно від типу митної декларації, митного режиму, особливостей, засобів і способів переміщення товарів через митний кордон України визначає перелік таких митних формальностей та необхідність участі у їх виконанні посадової особи митного органу.

Для виконання митних формальностей щодо товарів, які переміщуються у митному режимі транзиту на умовах Конвенції про процедуру спільного транзиту, використовуються також електронна транзитна система, електронна система управління гарантіями та їх складові.

У разі якщо автоматизованою системою митного оформлення або посадовою особою митного органу за результатами застосування системи управління ризиками не визначено необхідності участі у виконанні митних формальностей щодо товарів і транспортних засобів комерційного призначення посадової особи митного органу, такі митні формальності виконуються автоматизованою системою митного оформлення в автоматичному режимі.

Інформація про виконання митних формальностей автоматизованою системою митного оформлення в автоматичному режимі вноситься до єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України та передається декларанту або уповноваженій ним особі.

Відповідно до частини першої статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно із частиною першою статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини шостої статті 264 МК України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Відповідно до частини першої статті 337 МК України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Частиною першою статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (частина четверта статті 52 МК України).

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частини друга та третя статті 57 МК України).

Відповідно до положень частин четвертої та п`ятої статті 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (частина дев`ята 9 статті 58 МК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до частин другої, третьої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 57 цього Кодексу).

З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Крім того, це узгоджується з визначеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності.

Частиною третьою статті 53 МК України передбачено обов`язок декларанта подавати додаткові документи (за наявності) до визначеного частиною другою цієї статті загального переліку. При цьому такий обов`язок виникає у декларанта виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У такому випадку декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності): 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із частинами четвертою, п`ятою статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина друга статті 54 МК України).

З метою забезпечення єдиного пiдходу митних органiв до роботи з аналiзу, виявлення та оцiнки ризикiв при здiйсненнi контролю за правильнiстю визначення митної вартостi товарiв пiд час митного контролю та митного оформлення Наказом Державної митної служби України

01 липня 2021 року № 476 затверджено Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України (далі - Методичні рекомендації).

Згідно з приписами пункту 2.6 розділу 2 Методичних рекомендацій при перевiрцi розрахунку, здiйсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначеннi митної вартостi товарiв за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартостi, зокрема, аналiзується: включення всiх витрат (складових митної вартостi), зазначених у частинi десятiй статтi 58 Кодексу; включення всiх платежiв, якi вiдповiдають вимогам, встановленим частинами п`ятою - восьмою статтi 58 Кодексу, до цiни, що була фактично сплачена або пiдлягає сплатi; наявнiсть помилок при перенесеннi вiдомостей з документiв, якi пiдтверджують митну вартiсть товарiв, до митної декларацiї та/або до декларацiї митної вартостi (далi - ДМВ); наявнiсть арифметичних помилок у митнiй декларацiї, ДМВ або документах, якi пiдтверджують митну вартiсть товарiв; наявнiсть помилок при перерахунку сум в iноземнiй та/або нацiональнiй валютах; наявнiсть помилок при здiйсненнi нарахувань (наприклад, знижок); наявнiсть помилок при перерахуваннi одиниць вимiру оцiнюваного товару на одиницi вимiру товару вiдповiдно до Митного тарифу України.

При перевiрцi розрахунку та числового значення заявленої митної вартостi товарiв здiйснюється перевiрка наявностi у пiдтверджуючих документах всiх вiдомостей у кiлькiсному виразi, використаних при обчисленнi митної вартостi, а саме: ДМВ, яка подається у встановлених випадках; митнiй декларацiї графи 12, 20, 22, 31 (в частинi зазначення характеристик товару, якi впливають виключно на рiвень митної вартостi), 42, 43, 44 (в частинi наявностi реквiзитiв документiв, якi пiдтверджують митну вартiсть товарiв), 45, 46; документах, поданих для здiйснення митного контролю та митного оформлення товарiв, для декларування яких не застосовується митна декларацiя (в частинi зазначення характеристик товару, якi впливають виключно на рiвень його митної вартостi); рахунку-фактурi або iншому документi, який визначає вартiсть товару (пункт 2.7 розділу 2 Методичних рекомендацій).

Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки, контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Стаття 55 МК України встановлює.

1. Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

2. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

3. Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

4. Під час митного оформлення при прийнятті митним органом письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості за ціною контракту було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого частиною другою статті 53 МК України та згідно з вимогами статті 368 МК України.

Матеріалами справи підтверджено, що надіслане митницею повідомлення про надання документів не містить інформації, що дозволяла б з`ясувати, які саме відомості про складові числового значення митної вартості відсутні або не підтверджуються поданими позивачем документами.

Зазначені відповідачем у повідомленні недоліки не дають підстави для висновку про відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та не може бути підставою для витребування у позивача додаткових документів.

Крім того, відповідач в електронному повідомленні зобов`язав позивача надати додаткові документи, проте, не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити, чим необґрунтовано обмежив позивача в можливості довести митному органу правильність визначення митної вартості товару за основним методом.

Суд зауважує, що за умови не наведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного суду, висловленою у постанові від 23.04.2021 у справі № 808/1402/18, а саме про протиправність невмотивованого та безпідставного витребування митним органом додаткових документів, оскільки необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Отже, спірне рішення обґрунтовано тим, що позивач не надав всіх документів, передбачених частиною другою статті 53 МК України, а саме ті, що містять достовірні відомості, та об`єктивні відомості, які б підтверджували числові значення.

Водночас, з наданих документів вбачається, що у в електронному повідомленні (запиті) № 837498 відповідачем зазначено, що декларантом не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення, а саме:

1) Договором транспортного експедирування від 15.06.2017 № 06/17-2017 передбачено надання акта на надання транспортних послуг (проте акт не надано), п.2.1.2 передбачено страхування вантажів та контейнерів, також п. 8.3 передбачено що у разі наявності особливостей перевезення складається додаток до договору. Разом з митною декларацією подано довідку про транспортні витрати від 03.12.2021 № 969 в якій зазначено, що вантаж додатково не страхувався, це є розбіжністю з умовами договору. До митної декларації не подано відомостей про страхування та в додатку до договору 01.07.2017 №1 не зазначено відомостей про відмову від страхування даної партії товару.

2) Декларація відправника надана без урахування статті 254 МК України.

3) У митного органу наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ. Відповідно до положень статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна грунтуватися на «дійсній вартості» імпортованого товару. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується для продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Спростовуючи зазначені висновки митного органу, суд зауважує, що матеріалами справи підтверджено, що позивачем для розмитнення було подано довідку про транспортні витрати від 03.12.2021 по доставці за маршрутом Шекоу (Китай) - Одеса контейнеру AXIU1390527 по рахунку від 03.12.2021 № 2939 в сумі 198992,00 грн. Крім того, на підтвердження надання послуг з транспортування позивачем надано суду платіжне доручення від 14.01.2022 № 9082, що підтверджує оплату за морську доставку за маршрутом Шекоу (Китай) - Одеса контейнеру AXIU1390527 по рахунку від 03.12.2021 №2939 в сумі 198992,00 грн.

Отже надані документи надають можливість митному органу ідентифікувати вартість транспортних витрат по доставці товару на митну територію України.

Натомість щодо не подання позивачем відомостей про страхування, суд зазначає, що наявність чи відсутність у документах додаткової відмови від страхування, не може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, якщо з інших поданих декларантом документів можливо встановити такі умови поставки, що узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 18.01.2018 по справі № 816/747/15-a.

За приписами пункту 8 частини другої статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема: якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Позивачем не заперечується, що страхування товарів ним не здійснювалось, внаслідок чого він і позбавлений можливості надати документи на послуги, які ТОВ «СВІТ-БУД ЛТД» не отримувало. До того ж, умовами договору транспортного експедирування від 15.06.2017 №06/17-2017 та правилами ІНКОТЕРМС 2010 (умовами поставки - FOB» не передбачено обов`язкового страхування товару.

Стосовно перекладу митної декларації країни відправлення, суд зазначає, що митне оформлення товару в Китаї здійснено 26.09.2021 відповідно до митної декларації №41494792, в якій зазначено вартість товару, вага, відправник та отримувач, номер інвойсу, комплектність та інше. Водночас, в силу норм статті 53 МК України подача митної декларації країни відправлення для розмитнення не є обов`язковою.

Щодо наявності у митного органу інформації про митне оформлення подібних товарів за рівнями митної вартості, вищими за митну вартість оцінюваного товару ЕМД від 01.09.2020 № UA100320/2020/626646, суд зазначає, що отримана з бази даних інформація про МД, на які посилається відповідач при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару дійсно було імпортовано до України. Відповідачем не зазначено чи було застосовано митним органом коригування митної вартості товарів по МД, на які він посилається.

Відомості з інформаційних баз даних відповідача мають допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень та не можуть містити усієї інформації, що стосується товарів і умов їх продажу, тому такі данні не можуть мати більше значення, ніж наданні декларантом первинні документи на товар.

Розбіжність між рівнем заявленої митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не е беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої позивачем митної вартості товару.

Посилання митного органу на положення статті VII ГАТТ є загальними, а встановлені у цій справі судом обставини поставки товару не свідчать про порушення декларантом вимог зазначеної угоди.

Враховуючи встановлені обставини у цій справі і надані докази, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обґрунтованість позовних вимог, а відповідач не підтвердив правомірність спірного рішення відповідними доказами.

Таким чином, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від 10.12.2021 № UA100380/2021/000453/2 є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вищевикладені факти та обставини є безумовною підставою для висновків суду про протиправність рішення відповідача, а інші доводи не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 10 000,00 грн.

Згідно положень статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Аналіз положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд звертає увагу, що зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (постанова Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, законодавець визначив, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та при наявності зазначеного положення суд розглядає питання співмірності витрат.

Відповідачем не надано суду заперечення щодо витрат на правничу допомогу із посиланням на їх не співмірність.

Натомість матеріали справи містять Договір № 03-01/22 від 17.01.2022 про надання професійної правничої допомоги, укладений між ТОВ «СВІТ-БУД ЛТД» (Клієнт) та «Адвокатським бюро «Віктор Васильцов і партнери», відповідно до якого предметом Договору є представництво і забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта у статусі позивача в адміністративних судах всіх інстанцій за позовом ТОВ «СВІТ-БУД ЛТД» до Київської митниці Держмитслужби про визнання противоправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 10.12.2021 №UA100380/2021/000453/2.

Підпунктом 2.1.10 пункту 2.1 розділу 2 Договору передбачено, що Адвокатське бюро має право покласти частину своїх обов`язків на іншу особу Адвоката, з якою Адвокатське бюро укладає окремий договір. У випадку покладання частини своїх зобов`язань на іншу особу, Адвокатське бюро залишається відповідальним у повному обсязі перед Клієнтом за порушення умов цього Договору.

Розділом 4 Договору визначено, що гонорар - винагорода Адвокатського бюро за здійснення захисту, представництва інтересів Клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені Договором (пункт 4.1). Гонорар адвокатського бюро за цим Договором є фіксованим і не залежить від кількості судових засідань, їх тривалості, а також часу витраченого Адвокатським бюро (Адвокатом) на відрядження, збирання доказів, вивчення документації та ін (пункт 4.2). Розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення Адвокатським бюро (Адвокатом) позитивного результату, якого бажає Клієнт (пункт 4.3). Сторони домовились, що розмір гонорару Адвокатського бюро (Адвоката) за надання правової допомоги в суді 1-ї інстанції становить 10 000 (десять тисяч) гривень (пункт 4.4.). Підставою для сплати гонорару є рахунок (пункт 4.6). Клієнт сплачує гонорар у день отримання рахунку, або інші визначені в рахунку строки (пункт 4.7). Гонорар сплачується у безготівковому порядку, шляхом внесення повної суми на рахунок Адвокатського бюро (пункт 4.8). Після прийняття рішення судом 1-ї інстанції по суті позовних вимог, сторони складають Акт приймання-передачі послуг (пункт 4.9).

Також договором про надання професійної правничої допомоги від 17.01.2022 № 03-01/1/22, укладеним між «Адвокатське бюро «ВІКТОР ВАСИЛЬЦОВ І ПАРТНЕРИ» та адвокатом Бакаєвим О.С., що здійснює адвокатську діяльність як самозайнята особа - адвокат на підставі свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю серії СМ №000547 від 01.10.2018, виданого Радою адвокатів Сумської області, підтверджено надання правничої допомоги Адвокатським бюро, щодо забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта Адвокатського бюро: ТОВ «СВІТ-БУД ЛТД», які визначені в розділі 1 Договору про надання правничої допомоги від 17.01.2022 № 02-01/22.

Суд зауважує, що розмір гонорару адвоката, встановлений у фіксованому розмірі не залежить від обсягу послуг часу, втраченого представником позивача, а отже є визначеним, що відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 28.12.2020 по справі № 640/18402/19.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами понесені ним судові витрати на правничу допомогу у сумі 10000,00 грн, які підлягають компенсації позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Також в матеріалах справи знаходиться платіжне доручення № 9311 від 27.01.2022 про сплату судового збору на суму 2481,00 грн.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає задоволенню, на користь позивача підлягають стягненню також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 91, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ-БУД ЛТД» (ідентифікаційний код юридичної особи: 41089394, місцезнаходження: 41100, Сумська обл., місто Шостка, вул. Привокзальна, будинок 1А) до Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (, місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А) про визнання протиправним та скасування рішення про корегування митної вартості, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про корегування митної вартості товарів від10.12.2021 № UA100380/2021/000453/2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ-БУД ЛТД» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривні 00 коп.) та витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги у сумі 10000,00 грн (десять тисяч гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя К.Є. Петросян