Справа № 160/958/25
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2026-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2026 року м. Дніпросправа № 160/958/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року в адміністративній справі №160/958/25 (головуючий суддя першої інстанції - Сліпець Н.Є.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 14.01.2025 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправними дії командування Військової частини НОМЕР_1 в частині невиплати йому додаткової винагороди за червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2023 року, яку передбачено Постановою Кабінету Міністрів України №168;

- визнати протиправними дії командування Військової частини НОМЕР_1 в частині невиплати йому інших виплат за 2022, 2023 роки (грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань) які передбачено наказом МО України №260 від 07.06.2018 року;

- зобов`язати командування Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому передбачену абзацом сьомим пункту 1-1 Постанови Кабінету Міністрів України №168 додаткову винагороду за червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2023 року;

- зобов`язати командування Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому передбачені наказом МО України №260 від 07.06.2018 року грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2023 роки.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії командування Військової частини НОМЕР_1 в частині невиплати сержанту ОСОБА_1 додаткової винагороди за червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2023 року яку передбачено Постановою Кабінету Міністрів України №168.

Зобов`язано командування Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити сержанту ОСОБА_1 передбачену абзацом сьомим пункту 1-1 Постанови Кабінету Міністрів України №168 додаткову винагороду за червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2023 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що обставини поранення позивача (згідно довідки від 26.01.2023 року № 847) не передбачають нарахування додаткової винагороди у розмірі 20100,00 грн відповідно до п.1-1 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року. Позивача звільнено з посади та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 відповідно до наказу командира частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №247-РС від 15.12.2022 року. В подальшому, позивач періодично перебував на лікуваннях та у відпустках, які відповідно до вимог п.п. 1, 3, 5 Розділу XXVIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України те деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 року, при обчисленні 60-денного строку перебування у розпорядженні - не враховуються. ОВЗ та НВР розраховано відповідно до п.4 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року з урахуванням коефіцієнтів, визначених у додатках 14, 16 до цієї Постанови КМУ. Також, відповідач стверджує, що матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 у сумі 18322,40 грн. позивачу зараховано на його картковий рахунок 29.12.2022 року. У 2023 році, під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , позивач з рапортом про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань не звертався. Грошова допомога на оздоровлення за 2022 рік виплачена у сумі 18322,40 грн., а за 2023 рік - у сумі 28069,80 грн.. Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Позивач відзив на скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У період з 01.09.2025 року по 15.09.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці. У період з 24.09.2025 року по 09.12.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала на лікарняному. У період з 29.12.2025 року по 11.01.2026 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці. У період 20.01.2026 року по 12.02.2026 року суддя-член колегії Чабаненко С.В. перебувала у відпустці.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 з 27.02.2022 року по 18.10.2023 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді головного сержанта аеромобільного взводу аеромобільної роти аеромобільного батальйону.

Відповідно до довідки про обставини травми від 26.01.2023 року №847, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , 02.12.2022 року сержант ОСОБА_1 одержав вогнепальне осколкове наскрізне поранення за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини та виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 в Луганській області.

У період з 03.12.2022 року по 11.12.2022 року позивач перебував у хірургічному відділенні госпітальної групи сит Олександрівка Військової частини НОМЕР_2 .

Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №1753222

позивач у період з 11.12.2022 року по 13.12.2022 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «МКЛ №6» Дніпровської міської ради,

У період з 13.12.2022 року по 22.12.2022 року позивач продовжував перебувати на стаціонарному лікуванні, про що свідчить виписка із медичної картки стаціонарного хворого №6278 КПН «Уманська Центральна районна лікарня» Паланської сільської ради, також у період з 29.01.2023 року по 02.03.2023 року позивач продовжував перебувати на стаціонарному лікуванні згідно до відомостей виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №1018 КП «Хмельницька міська лікарня» Хмельницької міської ради.

Згідно витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 15.12.2022 року №247-РС сержанта ОСОБА_1 звільнено від займаних посад та зараховано в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 .

18.04.2023 року військово-лікарською комісією Військової частини НОМЕР_3 за результатами медичного огляду ОСОБА_1 встановлено, що його захворювання та травма важкого ступеня пов`язані з проходженням військової служби. Позивач визнаний: обмежено придатним до військової служби; непридатним до служби у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах; придатним до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

Згідно із наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 18.10.2023 року №209 сержанта ОСОБА_1 , колишнього головного сержанта аеромобільного взводу 1 аеромобільної роти аеромобільного батальйону, який перебував у розпорядженні командира військової частини, призначеного наказом Начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 25 вересня 2023 року № 357-РС на посаду інструктора відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено з займаних посад та виключено із списків особового складу частини 18 жовтня 2023 року, а також знято з усіх видів забезпечення.

У вищевказаному наказі також зазначено, що щорічна основна відпустка за 2022 рік та за 2023 рік, а також додаткові відпустки та відпустка за сімейними обставинами за 2023 рік зі збереженням грошового забезпечення, додаткові відпустки, як учаснику бойових дій не надавались. Грошова допомога на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2023 рік отримана у сумі 28069,80 грн. (наказ № 194 від 27.09.2023 року). Матеріальна допомога за 2023 рік для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (зі змінами) не виплачувалась.

ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомило про нараховані виплати, крім того, вказано що у Міністерстві оборони України наразі опрацьовуються внесення відповідних змін до розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, після затвердження яких, військовослужбовцям зазначеної категорії будуть зроблені відповідні виплати додаткової винагороди з розрахунку 20100 грн. на місяць.

Листом від 24.11.2023 року командування десантно-штурмових військ ЗСУ МО України повідомило позивачу, які виплати були здійснені, а також зазначило, що для виплати додаткової винагороди, йому необхідно подати відповідний рапорт до Військової частини НОМЕР_1 із підтверджуючими документами.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, та інших виплат, передбачених наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, оскаржив такі дії до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України № 2011-XII).

Пунктом 1 статті 9 цього Закону передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 та 3 цієї правової норми установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Пунктом 4 статті 9 Закону України №2011-ХІІ врегульовано, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 (далі - Порядок №260).

Відповідно до п. 2 Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

За змістом п. 8 Порядку №260 грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).

Пунктом 9 Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Згідно з п.1 розділу XXVIII Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зарахованим у розпорядження відповідних командирів або звільненим від посад, виплачується в розмірі грошового забезпечення, яке військовослужбовці отримували за займаними посадами до зарахування в розпорядження, але не більше ніж два місяці.

Абзацом п`ятим пункту 2 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану» (далі по тексту - Закон №3161-IX), установлено, що в період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісячно виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень на умовах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 розділу II Закону № 3161-IX цей Закон набирає чинності з дня його опублікування, крім підпункту 1 пункту 1, підпунктів 2 і 3 пункту 3, підпункту 1 пункту 5 розділу I цього Закону та пунктів 2 і 3 цього розділу, які набирають чинності через 30 днів з дня опублікування цього Закону, та застосовується у частині виплати додаткової винагороди з першого числа місяця, в якому опублікований цей Закон.

Опубліковано Закон № 3161-IX «Голос України» від 30.06.2023 № 13.

Відтак, абзац п`ятий пункту 2 розділу II Закону № 3161-IX набрав чинності 31.07.2023.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2023 № 836 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168», яка відповідно до пункту 2 набирає чинності з дня опублікування та застосовується в частині виплати додаткової винагороди з 1 червня 2023 року, доповнено Постанову № 168, зокрема, абзацом сьомим пункту 11 в такій редакції:

«Військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, після перебування у розпорядженні понад два місяці (за які вони втратили право на отримання грошового забезпечення в повному обсязі за останніми займаними посадами) і до закінчення перебування у розпорядженні щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень.».

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 15.09.2023 року № 1001 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168», яка відповідно до пункту 2 набирає чинності з дня опублікування та застосовується в частині виплати додаткової винагороди з 1 червня 2023 року, абзац сьомий пункту 11 Постанови № 168 викладено в такій редакції:

«Військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісяця виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень.».

Таким чином, грошове забезпечення військовослужбовця, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та перебувають у розпорядженні відповідних командирів понад два місяці, грошове забезпечення виплачується:

до 31.05.2023 в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років;

з 01.06.2023 року по 30.06.2023 року відповідно до положень Постанови № 168;

з 30.06.2023 року (день набрання чинності Законом № 3161-IX) у розмірі 20100 гривень, який включає в себе оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років та додаткову винагороду.

Тобто, вказаною нормою визначено, що виплата додаткової винагороди у розмірі 20 100 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні) лише за одночасного виконання наступних трьох умов:

1) військовослужбовець має отримати поранення (контузію, травму або каліцтву), пов`язане із захистом Батьківщини;

2) військовослужбовець має бути визнаним військово-лікарською комісією обмежено придатним до військової служби або непридатним до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;

3) військовослужбовець має бути зарахованим у розпорядження відповідних командирів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 02.12.2022 року одержав вогнепальне осколкове наскрізне поранення за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини та виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 в Луганській області.

Згідно з довідкою від 18.04.2023 року №2801, військово-лікарською комісією Військової частини НОМЕР_3 проведено медичний огляд сержанта ОСОБА_1 , за результатами якого встановлено, що його захворювання та травма важкого ступеня пов`язані з проходженням військової служби, позивач визнаний обмежено придатним до військової служби.

При цьому, у період з 15.12.2022 року по 18.10.2023 року позивач перебував у розпорядженні командира військової НОМЕР_4 понад два місяці.

Між тим, за період з червня по жовтень 2023 року позивачу виплачувалось всього 911,12 грн грошового забезпечення щомісяця.

Таким чином, факт отримання позивачем поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини під час військової служби, визнанням його ВЛК обмежено придатним до військової служби, перебування у розпорядженні командира понад два місяці підтверджені належними та беззаперечними доказами.

А отже, наявна бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати щомісячно додаткової винагороди у розмірі 20100,00 грн, передбаченої Постановою КМУ№168 та Законом №3161-ІХ з червня по жовтень 2023 року.

Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом рішення суду в цій частині не переглядається.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року в адміністративній справі №160/958/25 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року в адміністративній справі №160/958/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко