Справа № 320/22148/24
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

12 березня 2026 року м. Київ

Суддя Шостого апеляційного адміністративного суду Бєлова Л.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Вівдиченко Т.Р., суддів Аліменка В.О., Ключковича В.Ю. від розгляду справи №320/22148/24 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кабінету Міністрів України, в якому просив:

- визнати протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №154 "Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки";

- стягнути з Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України через Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві з єдиного рахунку державного бюджету на користь ОСОБА_1 суму завданої моральної шкоди у розмірі 1 296 000,00 грн.;

- зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 з єдиного рахунку Державного бюджету України 1 296 000,00 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2024 року заяву про самовідвід судді повернуто без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2025, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Вівдиченко Т.Р., судді Аліменко В.О., Ключкович В.Ю.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2025 року визнано підстави пропуску строку на апеляційне оскарження поважними та поновлено ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду з апеляційною скаргою.

Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про зобов`язання вчинити певні дії. Витребувано із Київського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи № 320/22148/24.

Продовжено строк судового розгляду на розумний термін, необхідний для отримання матеріалів справи № 320/22148/24 із суду, в якому вони зберігаються.

09 березня 2026 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - ОСОБА_1 надійшла заява про відвід колегії суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Вівдиченко Т.Р., суддів Аліменка В.О., Ключковича В.Ю.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2026 року заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Вівдиченко Т.Р., суддів Аліменка В.О., Ключковича В.Ю. - визнано необґрунтованою.

Передано справу № 320/22148/24 для визначення судді у порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 КАС України, для вирішення питання про відвід.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2026, заяву позивача про відвід колегії суддів апеляційного суду за результатами визначення складу суду у порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України, передано судді Шостого апеляційного адміністративного суду Бєловій Л.В.

Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені у заяву про відвід колегії суддів апеляційного суду, суд приходить до висновку, що вказана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В обґрунтування заяви про відвід колегії суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Вівдиченко Т.Р., суддів Аліменка В.О., Ключковича В.Ю. зазначено, що у заявника виник сумнів у неупередженості та об`єктивності суддів, оскільки, всупереч вимогам статті 309 КАС України, відкривши 14.01.2025 апеляційне провадження у справі, станом на 02.03.2026 апеляційну скаргу не розглянуто.

У цьому контексті суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

У силу вимог ч. 4 ст. 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Разом з тим, необхідно зазначити, що суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» і «незалежним» (ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою.

З суб`єктивної точки зору, суд не повинен виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання.

Об`єктивний підхід стосується надання судом необхідних гарантій для відсутності можливості будь-якого правомірного сумніву щодо безсторонності і незалежності суду.

Згідно з положеннями ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згадане положення узгоджується зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві

У рішенні «Газета-Центр проти України» від 15 липня 2010 року Європейський суд з прав людини, встановлюючи порушення принципу безсторонності, зазначив, що, відповідно до усталеної практики Суду, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами, «правосуддя має не тільки чинитись, також має бути видно, що воно чиниться».

Також щодо об`єктивної неупередженості зазначено у справі «Фей проти Австрії». Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Згідно з пунктом 2 рішення Ради суддів України №46 від 07 вересня 2017 року, наявність судового рішення, яке ухвалене судом (суддею, слідчим суддею) в іншій справі у подібних правовідносинах, або за участю тих самих сторін, або з процесуальних чи інших питань у тій самій справі, не породжує у діяльності судді (суддів) конфлікту інтересів у розумінні закону.

Отже, право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки, статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Водночас, слід зазначити, що учасники судового процесу зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів.

Із заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Вівдиченко Т.Р., суддів Аліменка В.О., Ключковича В.Ю. вбачається, що вона мотивована необхідністю дотримання судом строку розгляду апеляційної скарги, визначеного ст. 309 КАС України.

Проаналізувавши викладені у заяві міркування та наведені доводи, суд приходить до висновку про відсутність визначених процесуальним законом підстав для відводу колегії суддів у цій справі, оскільки заява не містить посилань на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають можливість участі суддів у розгляді цієї справи, відповідно до статей 36, 37 КАС України.

Як зазначалось, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження, витребувано із Київського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи № 320/22148/24, а також, продовжено строк судового розгляду на розумний термін, необхідний для отримання матеріалів справи № 320/22148/24 із суду, в якому вони зберігаються.

Варто зазначити, що частиною другою статті 309 КАС України передбачено можливість продовження апеляційним судом строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Згідно з пунктом 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники. КРЄС вважає за доречне згадати свій Висновок № 6 (2004), у якому підкреслюється, що «якість» правосуддя не можна ототожнювати з простою «продуктивністю». Якісний підхід повинен також брати до уваги здатність судової системи відповідати вимогам, які до неї висуваються, з урахуванням загальних цілей системи, серед яких швидкість процесу є лише одним з елементів.

Слід зауважити, що розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 04.09.2024 буде можливий лише після надходження матеріалів даної адміністративної справи № 320/22148/24 із суду першої інстанції.

З метою отримання матеріалів справи № 320/22148/24, копія ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2025 року неодноразово направлялася на офіційну електронну адресу Київського окружного адміністративного суду.

Також, з метою прискорення надходження до суду апеляційної інстанції матеріалів цієї адміністративної справи, Шостим апеляційним адміністративним судом направлено на адресу Київського окружного адміністративного суду лист від 09.04.2025 № 320/22148/24/1952/2025, в якому додатково повідомлялось про необхідність невідкладного виконання вимог ухвали суду від 14.01.2025 в частині направлення справи до суду апеляційної інстанції.

09 березня 2026 року суддя-доповідач у цій справі - Вівдиченко Т.Р. повторно направила лист № 320/22148/24/1650/2026 з аналогічним змістом щодо необхідності невідкладного виконання вимог ухвали суду від 14.01.2025 в частині направлення справи до суду апеляційної інстанції.

Однак, станом на час розгляду заяви про відвід складу колегії суддів у цій справі, зазначена адміністративна справа до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходила, що унеможливлює апеляційний розгляд справи.

Водночас, суд враховує правовий висновок Європейського суду з прав людини, викладений в рішеннях по справі «Ветштайн проти Швейцарії», «Білуха проти України», відповідно до якого, безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. При вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Беручи до уваги викладене, наведені ОСОБА_1 підстави для відводу суддів не передбачені статями 36, 37 КАС України, тому заявлений відвід є необґрунтованим.

Відповідно до частин восьмої, дванадцятої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження, та за результатами її вирішення постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявником не доведено та судом не встановлено наявності будь-якої з підстав, визначених статтею 36 КАС України, для відводу колегії суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Вівдиченко Т.Р., суддів Аліменка В.О., Ключковича В.Ю., тому, заява ОСОБА_1 про відвід вказаної колегії суддів є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 38-40, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Вівдиченко Т.Р., суддів Аліменка В.О., Ключковича В.Ю. від розгляду справи №320/22148/24 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя Л.В. Бєлова