Справа № 200/2972/25
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року справа №200/2972/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Сіваченка І.В., Блохіна А.А., розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 р. у справі № 200/2972/25 (головуючий І інстанції Троянова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльності дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач 2), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач 1), в якому просила:

-визнати протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (відповідач 2) у відмові проведення дій (бездіяльності) в допризначеннi/призначенні пенсійних виплат з дати виникнення права на пенсію з 25.01.2024 р. відповідно до заяви від 02 січня 2025 р.;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (відповідач 2) повторно розглянути заяву від 02.01.2025 номер реєстрації № 41/Ф-1000-25 про призначення пенсійних виплат, призначити пенсію з дати виникнення права на пенсію а саме з 25.01.2024 р та прийняти відповідне рішення; визнання протиправною бездіяльності та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (відповідач 1) №75 від 24.01.2025 в частині відмови в зарахуванні до страхового та пільгового стажу за Списком №2 стажу роботи за періоди з 01.03.2010 р. по 31.12. 2010 р.; з 01.11.2020 по 31.01.2024 р. та з 31.01.2024 р. по 29.07.2024 р.;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (відповідач 1) зарахувати ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 до страхового та пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 01.03.2010 р. по 31.12. 2010 р.; з 01.11.2020 по 31.01.2024 р. та з 31.12. 2010 р по 29.07.2024 р.;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (відповідач 1) здійснити перерахунок пенсійних виплат з дати виникнення права на пенсію з 25.01.2024 р.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року задоволено частково позовні вимоги, а саме суд:

Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо неприйняття рішення з розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (юридична адреса: 08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) від 01.01.2025 № ВЕБ-10001Ф-С-24-000233, зареєстровану 02.01.2025 року за № 41/Ф-1000-25 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні.

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №75 від 28.03.2025 р. про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, адреса: 21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, 22) здійснити з 01.04.2025 року ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) перерахунок пенсії, зарахувавши до страхового та пільгового стажу за Списком №2 періоди з 01.03.2010 по 31.12.2010 та з 01.01.2021 по 31.01.2024.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, адреса: 21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, 22) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 363 (триста шістдесят три) гривні 36 коп.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (юридична адреса: 08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 363 (триста шістдесят три) гривні 36 коп.

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.

В обґрунтування скарги зазначено, що позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду із заявою № 2732 від 21.03.2025 про перерахунок пенсії - допризначення (коригування дати права, зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи 01.03.2010-31.12.2010, 01.11.2020-31.01.2024, зарахування періоду навчання 01.05.1995-30.04.1996) відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Після реєстрації заяви Позивача та сканування копій документів засобами програмного забезпечення Головним управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву Позивача та за результатами розгляду такої заяви прийнято рішення № 75 від 28.03.2025 року про відмову у перерахунку пенсії в зв`язку з відсутністю законних на те підстав.

Так страховий стаж з 01.01.2004 обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ( форма-ОК 5), позивача, відсутня сплата страхових внесків за періоди з 01.03.2010 по 31.12.2010, з 01.11.2020 по 31.01.2024, зарахування даних періодів ні до загального страхового стажу, ні до пільгового, неможливе.

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції також звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.

В обґрунтування скарги зазначено, що пунктом б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення не встановлено умови повернення дати призначення пенсії з дня досягнення особою 50 років, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Тому, саме дата звернення є датою, з якої ОСОБА_1 набуває право на пенсійну виплату за рішенням суду.

На виконання рішення суду рішенням від 27.08.2024 №75 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 з 29.02.2024, тобто з дня звернення.

Підстави для призначення пенсії з 25.01.2024, тобто з наступного для після досягнення ОСОБА_1 віку 50 років, відсутні.

Скаржник вважає, що дату призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03.05.2024 по справі № 200/1636/24 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом 4 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-УШ з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 визначено вірно.

Також скаржник зазначає, що позивачка звернулася за призначенням пенсії вперше 01.02.2024, рішенням № 75 від 08.02.2024 було відмовлено у призначенні пенсії оскільки заявниця не досягла пенсійного віку, пенсія заявниці призначена з 29.02.2024 згідно рішення суду № 200/1636/24.

Страховий стаж з 01.01.2004 обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ( форма-ОК 5), заявниці, відсутня сплата страхових внесків за періоди 01.03.2010 - 31.12.2010, 01.11.2020-31.01.2024, зарахування даних періодів неможливе.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Позивач є пенсіонером за віком на пільгових умовах.

01.02.2024 ОСОБА_1 звернулась через веб-портал до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За результатами розгляду вказаної заяви 08.02.2024 Головне управлiння Пенсiйного фонду України в Iвано-Франкiвській областi прийняло рішення №75 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України №1058.

29.02.2024 після виправлення помилки та отримання нового свідоцтва про одруження з виправленням помилки та внесення відповідних даних до трудової книжки ОСОБА_1 , повторно звернулась через веб-портал до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За результатами розгляду вказаної заяви 07.03.2024 Головне управлiння Пенсiйного фонду України у Київській області прийняло рішення № 75 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки заявниця не досягла пенсійного віку.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року у справі №200/1636/24 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме судом:

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №75 вiд 08 лютого 2024 щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до заяви №509 від 01.02.2024 року ОСОБА_1 , на підставі п. б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 р. №213-VІІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року та Рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року у зразковій справі №360/3611/20-а (Пз/9901/32/20).

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управлiння Пенсiйного фонду України у Київській областi №75 вiд 07.03.2024 щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 відповідно до заяви вiд 29.02.2024 №1272 на підставі п."б" ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 р. №213-VІІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року та Рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року у зразковій справі № 360/3611/20-а (Пз/9901/32/20).

Зобов`язано Головне управлiння Пенсiйного фонду України у Київській областi повторно розглянути заяву від 29.02.2024 №1272 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 р. №213-VІІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 та Рішення Верховного Суду від 21.04.2021 у зразковій справі №360/3611/20-а та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової позиції суду, викладеної у цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року у справі №200/1636/24 набрало законної сили на підставі постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року.

На виконання зазначеного рішення Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначило ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 29.02.2024.

Позивач звернувся до Головного управління за №ВЕБ-10001Ф-С-24-000233 через вебпортал Пенсійного фонду України щодо призначення пенсії з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку 25.01.2024, зареєстроване 02.01.2025 № 41/Ф-1000-25/

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області надало відповідь на звернення листом від 15.01.2025 №1253-41/Ф-02/8-1000/25, відповідно до якої на виконання рішення суду, розпорядженням Головного управління від 27.08.2024 №75 позивачці призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 29.02.2024, тобто з дня звернення. Підстави для призначення пенсії з 25.01.2024, тобто з наступного для після досягнення віку 50 років, відсутні.

Крім того, 21.03.2025 ОСОБА_1 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №2 та загального стажу періоди роботи з 01.03.2010 по 31.12.2010, з 01.11.2020 по 31.01.2024 та по дату звільнення 29.07.2024, допризначення пенсії з дня виникнення права на пенсію з 25 січня 2024 року, а не з дати подання заяви на призначення 29.02.2024.

28.03.2025 Головне управління ПФУ в Вінницькій області прийняло рішення №75 про відмову в перерахунку пенсії.

Рішення обґрунтоване тим, що відповідно до статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Уразі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії. Заявниця звернулася за призначенням пенсії вперше 01.02.2024, рішенням № 75 від 08.02.2024 було відмовлено у призначенні пенсії оскільки заявниця не досягла пенсійного віку, пенсія заявниці призначена з 29.02.2024 згідно рішення суду № 200/1636/24. Страховий стаж з 01.01.2004 обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня сплата страхових внесків за періоди 01.03.2010-31.12.2010, 01.11.2020-31.01.2024, зарахування даних періодів неможливе.

На підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 від 28.06.1993 року, що ОСОБА_1 працювала у ВП Шахта Котляревська Державного підприємства Селидіввугілля з 17.10.1994 по 29.07.2024, а саме: на підставі наказу №723к від 17.10.1994 прийнята учнем гірника поверхні; на підставі наказу №260к від 26.04.1995 переведена машиністом підйому поверхні; на підставі наказу №842к від 29.07.2024 року звільнена за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України.

На підставі розрахунку стажу ОСОБА_1 , що до страхового та пільгового стажу зараховано періоди з 01.05.1995 по 28.02.2010 та з 01.01.2011 по 31.12.2010, до страхового та пільгового стажу не зараховано періоди роботи 01.03.2010 по 31.12.2010 та з 01.01.2021 по 31.01.2024. При цьому період 01.01.2021 вказаний як зарахований до страхового стажу, проте вказаний день не враховано до розрахунку загального страхового стажу позивачки.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) в редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Закон № 1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частина 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV, призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

За частиною 4, 5 статті 45 Закону, перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання, виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом, Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та статутом Пенсійного фонду.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846.

Відповідно до п. 4.1, 4.3 Порядку № 22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Працівник органу, що призначає пенсію, не розглядає документи та звернення щодо пенсійного забезпечення щодо себе, другого з подружжя, батька, матері, вітчима, мачухи, сина, дочки, пасинка, падчерки, рідного та двоюрідного брата, рідної та двоюрідної сестри, рідного брата та сестри дружини (чоловіка), племінника, племінниці, рідного дядька, рідної тітки, діда, баби, прадіда, прабаби, внука, внучки, правнука, правнучки, зятя, невістки, тестя, тещи, свекра, свекрухи, батька та матері дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювача чи усиновленого, опікуна чи піклувальника, особи, яка перебуває під опікою або піклуванням працівника.

Страховий стаж обчислюється по місяць, що передує місяцю подання особою відповідної заяви (досягнення особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, - у разі автоматичного призначення пенсії за віком (без звернення особи)).

Відповідно до пункту 4.7, 4.9 Порядку № 22-1, Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Документом, який підтверджує призначення особі пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається відповідно до Порядку оформлення, виготовлення та видачі документів, що підтверджують призначення особі пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 03 листопада 2017 року № 26-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 грудня 2017 року за № 1464/31332.

У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення (перерахунок) пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ.

Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2014 року у справі № 21-484а13, у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 553/3619/16-а, від 15 липня 2020 року у справі № 520/3360/19, від 21 вересня 2020 року у справі № 520/2990/19.

Суд зазначає, що ПФУ, як орган державної влади, в силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, пенсійний орган за результатом розгляду заяви особи про перерахунок пенсії має прийняти відповідне рішення.

Так, 01.01.2025 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про перерахунок пенсії щодо призначення пенсії з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку 25.01.2024

Заява позивачки від 01.01.2025 № ВЕБ-10001Ф-С-24-000233 була зареєстрована 02.01.2025 за № 41/Ф-1000-25.

Відповідач 2 фактично рішення про відмову у перерахунку пенсії не приймав.

Тобто, за наслідками розгляду заяви позивача суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній протиправно направив позивачу відповідь у формі листа (від 15.01.2025 року №1253-41/Ф-02/8-1000/25), який не може вважатись належною відмовою у призначені/перерахунку, нарахування та виплаті, основної державної пенсії позивачу на підставі прямої дії Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому, відповідач за приписами Закону № 1058 та Порядку № 22-1 має можливість витребувати у позивача додаткові докази що підтверджують стаж та витребувати необхідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб для оформлення пенсії, однак суду не надано інформації щодо витребування таких доказів, чим, на думку суду, відповідач порушив права позивача на належне підтвердження права на отримання пенсії.

Отже, матеріали справи не містять доказів прийняття відповідачем належного рішення за результатом розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29 травня 2018 року у справі № 800/341/17 (9991/944/12) і від 12 листопада 2019 року у справі № 9901/21/19 зазначила, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що належними є способи захисту, які прямо передбачені законом або спеціальною нормою, аналіз якої дає змогу обрати такий спосіб захисту, який забезпечує виконання її приписів. Визначення ефективного судового захисту пов`язане з відповідним змістом заявлених позовних вимог, тобто з визначенням належного способу захисту порушених прав, свобод та інтересів особи.

Як зазначалось, відповідачем не приймалось жодного належного та обґрунтованого рішення.

З огляду на встановлені обставини справи, наведені норми законодавства, вимоги позивача, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що належним способом захисту, необхідним для поновлення порушеного прав позивача, є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України розглянути заяву позивача та прийняти вмотивоване рішення з урахуванням висновків суду.

Щодо позовних вимог в частині рішення від 28.03.2025 №75 про відмову в перерахунку пенсії в частині зарахування до страхового та пільгового стажу за Списком №2 періоди з 01.03.2010 по 31.12.2010 та з 01.01.2021 по 31.01.2024, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

За частиною 2 статті 27 Закону № 1058-IV, за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами 1 та 2 статті 42 цього Закону.

Відповідно до п. «а» ст. 56 Закону №1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі Порядок № 383), встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 (далі Порядок № 637).

Згідно п.1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 25.04.2019 у справі № 336/6112/16-а та від 31.10.2019 у справі № 688/4170/16-а, 18 травня 2021 року у справі № 229/2330/17, 24 червня 2021 року у справі № 758/15648/15-а, від 20 вересня 2022 року у справі № 291/1321/17.

Матеріали справи свідчать, що трудова книжка позивача містить дані для зарахування спірних періодів роботи до страхового та пільгового стажу.

Так, довідки №5663 від 20.02.2024, виданої ВП Шахта Котляревська ДП Селидіввугілля, відповідно до якої в період з 01.03.2010 по 31.12.2010 роботодавець щомісячно нараховував на заробітну плату єдиний соціальний внесок у розмірі 49,7%, та утримував із заробітної плати страхові внески (ПФУ) у розмірі 2,00%.

Отже, за відомостей довідки №5663 від 20.02.2024, виданої ВП Шахта Котляревська ДП Селидіввугілля, у період з 01.10.2010 по 31.01.2024 роботодавець щомісячно нараховував на заробітну плату єдиний соціальний внесок у розмірі 22%, та не утримував із заробітної плати єдиний соціальний внесок.

За відомостями довідки №09-23/190 від 30.01.2024, виданої ВП Шахта Котляревська ДП Селидіввугілля, позивачка працювала на посаді машиніста підіймальних машин, що передбачена Списком 2, у періоди з 01.05.1995 по 02.08.2016 та з 03.08.2016 по теперішній час. Додаткові відомості: відпусткою без збереження заробітної плати не користувалася.

Пільговий характер роботи у спірні періоди підтверджується відомостями довідки №09-23/190 від 30.01.2024 року, виданої ВП Шахта Котляревська ДП Селидіввугілля.

Скаржник посилається на відсутність відомостей про сплату страхових внесків, колегія суддів з цього приводу зазначає, що не сплата, несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати права особи на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у виді заробітної плати покладені на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого не сплата страхового внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Колегією суддів враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 17 липня 2019 року (справа № 144/669/17) та від 20 березня 2019 року (справа № 688/947/17), згідно якої несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.

У справах № 490/12392/16-а, № 638/5795/17, № 683/1814/16-а Верховним Судом зроблено висновки, що внаслідок невиконання страхувальником обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві. При цьому, Верховний Суд не досліджував питання чи нараховувались позивачам у цих справах, але не сплачувались страхувальниками страхові внески. Сплата страхувальником страхових внесків до Пенсійного фонду України є кінцевим етапом, якому передує нарахування страхового внеску. Зважаючи на те, що обов`язок щодо сплати страхового внеску так і обов`язок по його нарахуванню покладено саме страхувальника (роботодавця), а отже і відповідальність за ненарахування страхового внеску покладено також на страхувальника. Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальником свого обов`язку щодо належного нарахування та сплати страхових внесків, а отже, ненарахування та несплата страхувальником страхових внесків за позивача у спірні періоди, не може бути підставою для неврахування при призначенні застрахованій особі пенсії, заробітної плати з якої не нараховані страхові внески.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судом у постановах від 02 серпня 2022 року у справі № 560/4616/20, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 242/4793/16-а, від 11 липня 2019 року у справі №242/1484/17, від 04 червня 2019 року у справі №235/900/17, від 27 лютого 2019 року у справі № 242/1871/17 та № 423/3544/16-а, від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 04.09.2018 року у справі № 482/434/17, від 30 вересня 2019 року у справі №316/1392/16-а.

Колегія суддів, з урахування встановлених обставин у справі, дійшов до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено у зарахуванні спірних періодів роботи з 01.03.2010 по 31.12.2010 року та з 01.01.2021 по 31.01.2024 до загального та пільгового стажу.

За положенням ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 р. у справі № 200/2972/25 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 р. у справі № 200/2972/25 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 12 березня 2026 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді І.В. Сіваченко

А.А. Блохін