Справа № 280/4966/25
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

09 грудня 2025 року 12:23Справа № 280/4966/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Власюка В.О. та представників

позивача Кілярова А.В.

відповідача Басана Д.С.

третьої особи 1 Кадуріна І.В.

третьої особи 2 Кошарської А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТ-СИСТЕМС»

до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГ-ТРЕК»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

Головне управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

13.06.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТ-СИСТЕМС» (далі - позивач) до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.03.2025 № 562/ж10/31-00-07-03-03-25, винесене Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірним податковим повідомленням-рішенням до товариства застосовані штрафні санкції у розмірі 97 084 812,60 грн за поставку (реалізацію) на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГ-ТРЕК» алкогольних напоїв за відсутності у контрагента ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Товариство із даним податковим повідомленням-рішенням не погоджується та посилається на наявність процедурних порушень під час проведення перевірки. Крім того вказує, що ним здійснювалась поставка товару виключно для комерційного використання та подальшої його реалізації суб`єктам господарювання роздрібної торгівлі, іншим суб`єктам господарювання та кінцевим споживачам, що не охоплюється поняттям «роздрібна торгівля». Також, на момент відвантаження товару у період з 02.01.2025 по 30.01.2025 позивачу не було відомо про анулювання ліцензії контрагента. Зазначає, що моментом анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями є момент одержання ліцензіатом розпорядження про анулювання ліцензії в електронній формі засобами електронного зв`язку. За інформацією, отриманою позивачем від ТОВ «ТОРГ-ТРЕК», товариство розпорядження ГУ ДПС у Житомирській області від 26.12.2024 № 425-р про анулювання ліцензії ані в електронній формі, ані в будь-якій іншій формі станом на дату здійснення операцій з придбання у позивача оптових партій алкогольних напоїв, зафіксованих в акті перевірки (січень 2025 року), не отримувало. Означене розпорядження отримано ТОВ «ТОРГ-ТРЕК» лише 25.02.2025. Отже, спірні операції з постачання оптових партій алкогольних напоїв між позивачем та ТОВ «ТОРГ-ТРЕК» відбувалися в умовах наявності у ТОВ «ТОРГ-ТРЕК» права на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, що виключає склад правопорушення «безліцензійна торгівля». Просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 18.06.2025 відкрито провадження у справі № 280/4966/25; призначено підготовче засідання на 17.07.2025.

Відповідач позов не визнав, у поданому відзиві (вх. від 01.07.2025 № 33876) послався на те, що в ході перевірки встановлено, що позивачем на порушення вимог пункту 76 частини першої статті 1 та частини сьомої статті 16 Закону України від 18.06.2024 № 3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» здійснено у січні 2025 року поставку (реалізацію) алкогольних напоїв (в асортименті) в загальній сумі 48 542 406,30 грн на адресу ТОВ «ТОРГ-ТРЕК», за відсутності у товариства ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, що підтверджується листом ТОВ «УТДК» від 12.02.2025 № 12/02-1-15 (вх. Головного управління ДПС у м. Києві № 15725/6 від 13.02.2025), який надано посадовим особам контролюючого органу при проведенні зазначеної фактичної перевірки платника податків. За результатами розгляду матеріалів перевірки Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків (за основним місцем обліку платника податків) прийнято, зокрема, ППР від 14.03.2025 № 562/ж10/31-00-07-03-03-25, згідно з яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 97 084 812,60 грн (48 524 406,30 грн х 200 %) за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії. У задоволенні позову просить відмовити. Крім того, просить залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління ДПС у м. Києві.

14.07.2025 від позивача надійшло клопотання (вх. № 35259) про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГ-ТРЕК».

Протокольною ухвалою від 17.07.2025 відкладено підготовче засідання у справі до 30.07.2025.

30.07.2025 від відповідача надійшли додаткові пояснення (вх. № 38216).

Ухвалою суду від 30.07.2025 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління ДПС у м. Києві; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГ-ТРЕК».

У підготовчому засіданні оголошено перерву до 13.08.2025.

13.08.2025 від Головного управління ДПС у м. Києві надійшли пояснення (вх. № 40750), згідно яких оскільки у наказі податкового органу зазначені усі необхідні реквізити, а Податковий кодекс України не вимагає вказувати у наказі всю податкову інформацію, яка слугувала підставою для такої перевірки, приймаючи до уваги те, що перед початком перевірки представнику підприємства пред`явленні усі необхідні документи, то у контролюючого органу наявні усі необхідні підстави для реалізації наказу на проведення фактичної перевірки. Крім того, оскільки товариством допущено посадових осіб контролюючого органу до проведення спірної перевірки, то відсутні підстави вважати її незаконною. Вказує, що позивачем за відсутності у нього ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями у січні 2025 року здійснено реалізацію алкогольних напоїв на адресу ТОВ «ТОРГ-ТРЕК», як кінцевому споживачу, оскільки у контрагента відсутні ліцензії на право оптової та/або роздрібної торгівлі алкогольними напоями та він не використовує алкогольні напої для виробничих потреб. Зазначає, що за наявності будь-якої з підстав, визначених п. 80.2 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити фактичні перевірки суб`єкта господарювання та перевіряти період діяльності, відповідно до строків давності, встановлених ст. 102 Податкового кодексу України, з урахуванням періоду зупинення відліку строку давності, визначеного відповідно до п. 102.3 Податкового кодексу України. У задоволенні позову просить відмовити.

Протокольною ухвалою від 13.08.2025 відкладено підготовче засідання у справі до 07.10.2025.

30.09.2025 від позивача надійшли додаткові пояснення (вх. № 48752).

03.10.2025 від ТОВ «ТОРГ-ТРЕК» надійшли пояснення (вх. № 49721), згідно яких штрафні санкції застосовані до позивача з огляду на те, що на думку контролюючого органу станом на дату здійснення операцій з постачання алкогольних напоїв у січні 2025 у ТОВ «ТОРГ-ТРЕК» була відсутня (анульована) ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Вважає таку позицію відповідача помилковою, оскільки акт перевірки не встановлює конкретної дати, коли саме була анульована ліцензія. Крім того, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.09.2025 у справі № 280/1765/25 визнано протиправним та скасовано розпорядження Головного управління ДПС у Житомирській області від 26.12.2024 № 425-р «Про анулювання ліцензій». Просить задовольнити позов.

У підготовчому засіданні 07.10.2025 оголошено перерву до 14.10.2025.

Протокольною ухвалою від 14.10.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті 04.11.2025.

У судовому засіданні 04.11.2025 оголошено перерву до 02.12.2025.

Ухвалою суду від 02.12.2025 відкладено судове засідання до 09.12.2025.

У судовому засіданні 09.12.2025 на підставі ст. 250 КАС України судом проголошено скорочене судове рішення. Технічна фіксація здійснювалася за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності з`ясував наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТ-СИСТЕМС», до зміни найменування на підставі рішення учасника від 19.03.2025 № 19/03/25 Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА ТОРГОВА ДИСТРИБУЦІЙНА КОМПАНІЯ» (далі ТОВ «УТДК», ) зареєстроване в якості юридичної особи. Основним видом економічної діяльності позивача є оптова торгівля напоями (код КВЕД 46.34).

Наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 06.02.2025 № 941-п, на підставі пп. 19-1.1.4, пп. 19-1.1.14, пп. 19-1.1.16, пп. 19-1.1.17 п. 19-1.1 ст. 19-1, пп. 20.1.4, пп. 20.1.6, пп. 20.1.8, пп. 20.1.9, пп. 20.1.10, пп. 20.1.11, пп. 20.1.12, пп. 20.1.13 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.2, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, п. 69.2 підрозд. 10 розд. ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, Закону України від 18.06.2024 № 3817-IX «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» наказано провести фактичну перевірку ТОВ «УКРАЇНСЬКА ТОРГОВА ДИСТРИБУЦІЙНА КОМПАНІЯ» () за адресою: м. Київ, Солом`янський район, вул. Польова, 24, з 06.02.2025 тривалістю 10 діб з питань дотримання вимог законодавства, яке регулює виробництво та обіг спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах за період з 01.01.2024 по 15.02.2025. Обґрунтування: доповідна записка управління контролю за підакцизними товарами від 06.02.2025 № 510/26-15-09-01-07.

На підставі направлень від 06.02.2025 № 3601/26-15-09-01, від 06.02.2025 № 3602/26-15-09-01, від 07.02.2025 № 3624/26-15-09-01 та наказу від 06.02.2025 № 941-п Головним управлінням ДПС у м. Києві у період з 06.02.2025 по 15.02.2025 проведено фактичну перевірку господарської одиниці (офіс) ТОВ «УКРАЇНСЬКА ТОРГОВА ДИСТРИБУЦІЙНА КОМПАНІЯ» за адресою: м. Київ, Солом`янський район, вул. Польова, 24 з питань дотримання вимог законодавства, що регулює виробництво та обіг спирту, спиртовмісної продукції, алкогольний напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах. За результатами перевірки ГУ ДПС у м. Києві складено акт від 17.02.2025 № 12826/Ж5/26-15-09-01/44477735.

За висновками акту перевірки встановлено порушення платником податків, крім іншого, пункту 76 частини першої статті 1 та частини сьомої статті 16 Закону № 3817-IX (здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії).

В акті перевірки зазначено, що позивач має наявні (діючі) наступні ліцензії на право провадження господарської діяльності з підакцизними товарами:

оптова торгівля алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додавання спирту) № 00015, термін дії з 07.03.2023 по 07.03.2028 (щорічний платіж сплачено з 07.03.2024 до 07.03.2025);

оптова торгівля алкогольними напоями - сидром та перрі (без додання спирту) № 00012, термін дії з 07.03.2023 по 07.03.2028 (щорічний платіж сплачено з 07.03.2024 до 07.03.2025).

В ході перевірки встановлено, що між ТОВ «УТДК» і ТОВ «ТОРГ-ТРЕК» () укладено Договір від 14.08.2024 № 19/08 щодо поставки товару (алкогольних та безалкогольних напоїв) на адресу ТОВ «ТОРГ-ТРЕК».

Водночас, згідно з Реєстром ліцензій ДПС, розпорядженням Головного управління ДПС у Житомирській області від 26.12.2024 № 425-р анульовано ТОВ «ТОРГ-ТРЕК» ліцензію (реєстраційний № 2402772) на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями на підставі акту Головного управління ДПС у Житомирській області від 24.12.2024 № 1034/09-01/44716300 про встановлення факту відсутності ТОВ «ТОРГ-ТРЕК» за місцем провадження діяльності, що підлягає ліцензуванню (Житомирська область, м. Житомир, Богунський район, вул. Небесної Сотні, буд. 29 (магазин)).

Разом з тим встановлено, що ТОВ «УТДК» на порушення вимог пункту 76 частини першої статті 1 та частини сьомої статті 16 Закону України від 18.06.2024 № 3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон № 3817) здійснено у січні 2025 року поставку (реалізацію) алкогольних напоїв (в асортименті) в загальній сумі 48 542 406,30 грн на адресу ТОВ «ТОРГ-ТРЕК», за відсутності в контрагента ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, що підтверджується листом ТОВ «УТДК» від 12.02.2025 № 12/02-1-15 (вх. Головного управління ДПС у м. Києві від 13.02.2025 № 15725/6), який надано посадовим особам контролюючого органу при проведенні зазначеної фактичної перевірки платника податків.

За результатами розгляду заперечень позивача висновки акту перевірки залишено без змін, про що повідомлено листом від 12.03.2025 № 6031/ж12/26-15-09-01-05.

На підставі акту перевірки від 17.02.2025 № 12826/Ж5/26-15-09-01/44477735 та висновку від 12.03.2025 № 6031/ж12/26-15-09-01-05, Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.03.2025 № 562/ж10/31-00-07-03-03-25, яким до ТОВ «УТДК» застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 97 084 812,60 грн (48 524 406,30 грн х 200 %) за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії.

Позивач оскаржив зазначене податкове повідомлення-рішення до ДПС України, рішенням якої від 29.05.2025 № 15487/6/99-00-06-03-02-06 скаргу залишено без задоволення.

Наведені обставини зумовили звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТ-СИСТЕМС» до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до статті 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Таким чином, звертаючись до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення, позивач вправі посилатись на процедурні порушення проведення перевірки та надіслання рішень за результатами перевірки, а суд зобов`язаний надавати правову оцінку таким доводам позивача в першу чергу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Надаючи оцінку доводам позивача про наявність процедурних порушень під час призначення та проведення перевірки, суд керується наступними мотивами.

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Такі перевірки мають свої особливості щодо сфери правового регулювання, підстав для їх призначення, проведення, оформлення результатів та прийнятих за її наслідками рішень.

Так, підпунктом 75.1.3 пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави проведення фактичної перевірки регламентовано статтею 80 ПК України, відповідно до пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України).

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Оцінюючи доводи позивача про невідповідність наказу про проведення перевірки від 06.02.2025 № 941-п критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, суд враховує правові висновки, що викладені у постанові Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 26.03.2024 у справі № 420/9909/23. У даній постанові сформульовано висновки, які мають забезпечити єдиний підхід у правозастосуванні під час розгляду схожих спорів, у яких в підставах проведення фактичної перевірки платника податків було покладено підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України або інші підпункти, в яких міститься посилання лише на одну фактичну підставу для проведення перевірки.

Так, Верховний Суд у постанові від 26.03.2024 у справі № 420/9909/23 сформував правовий висновок, відповідно до якого аналіз підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме - наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.

У випадку оскарження до суду платником наказу про призначення фактичної перевірки та/або прийнятого рішення податковим органом за наслідками такої перевірки, яка здійснена відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України з підстав не зазначення деталізованої інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства, доказів цього, суд, здійснюючи розгляд справи та оцінюючи обставини, підстави позову, не позбавлений можливості встановити та перевірити наявність або відсутність такої інформації про ймовірні порушення, що є законодавчо встановленою передумовою та підставою для призначення такої перевірки (пункти 51-53 постанови від 26.03.2024 у справі № 420/9909/23).

Застосовними у спорах цієї категорії також є висновки Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 816/228/17, відповідно до яких неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. Підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Застосування таких висновків Великої Палати Верховного Суду знайшло своє відображення у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 29.11.2021 у справі № 280/1367/20; від 01.12.2021 у справі № 400/1646/20; від 06.07.2022 у справі № 815/5551/14, від 24.04.2023 у справі № 560/2210/19, від 22.02.2022 у справі № 420/12859/21, від 15.04.2022 у справі № 160/5267/21, від 27.04.2022 у справі № 140/1846/21, від 28.10.2022 у справі № 600/1741/21-а, від 28.12.2022 у справі №160/14248/21, від 28.12.2022 у справі № 420/22374/21, від 23.02.2023 у справі № 160/20112/21, від 23.02.2023 у справі № 600/1402/22-а тощо.

Верховний Суд у постанові від 26.03.2024 у справі № 420/9909/23 також виснував, що кожне заявлене в межах конкретної справи порушення оцінюється судом на предмет його «істотності» чи «не істотності». Виявлення під час розгляду справ допущення контролюючим органом істотних порушень норм податкового законодавства (до прикладу, встановлення факту відсутності законних підстав для призначення перевірки), може спричиняти наслідки у вигляді скасування наказу про призначення перевірки та/або рішень, прийнятих за її наслідками. Водночас, ті процедурні порушення, які за своїм змістом не є істотними, за практикою Верховного Суду таких наслідків не спричиняють.

З огляду на викладене, Судова палата акцентує увагу на наявності істотної різниці у критеріях оцінки правомірності наказу на предмет його підставності та/або оформлення, як наслідок, необхідності відмежування у спорах цієї категорії питання «наявності підстав для проведення перевірки» від питання «достатності відображення підстав для проведення перевірки у наказі» та/або «недоліків в оформленні рішення про проведення перевірки». Підстави для призначення будь-якої перевірки чітко закріплені у нормах ПК України, за наявності яких у контролюючих органів виникає безпосередньо право на проведення перевірки, тоді як відображення цих підстав у наказі про призначення перевірки фактично є формалізацією у письмовій формі права на проведення перевірки, яке вже виникло. Безумовно, формалізація підстави для проведення перевірки у наказі має відповідати вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.

У спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою. У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним.

Отже, якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, якій містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.

За наведеного вище, суд відхиляє доводи позивача про те, що недеталізація контролюючим органом нормативної (правової) підстави перевірки у наказі про призначення фактичної перевірки свідчить про незаконність її проведення.

Також, суд відхиляє доводи позивача про те, що за адресою м. Київ, вул. Польова, 24 господарські операції з виробництва, зберігання та відвантаження алкогольних напоїв товариством не здійснювалися та зазначає, що в силу підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактична перевірка може проводитися за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника.

Отже, судом не встановлено наявності процедурних порушень в ході проведення перевірки, на які покликається позивач.

Щодо виявленого перевіркою порушення, за яке відповідачем спірним податковим повідомленням-рішенням застосовані фінансові санкції, суд вказує про наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України визначає Закон України від 18.06.2024 № 3817-IX «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі Закон № 3817-IX).

За визначенням частини першої статті 1 Закону № 3817-IX:

оптова торгівля алкогольними напоями - діяльність з реалізації власно вироблених, ввезених або придбаних алкогольних напоїв іншим суб`єктам господарювання, що мають ліцензію на право оптової та/або роздрібної торгівлі алкогольними напоями, іншим суб`єктам господарювання, які не мають ліцензії на право оптової та/або роздрібної торгівлі алкогольними напоями та використовують їх для виробничих потреб (п. 60 ч. 1 ст. 1 Закону № 3817-IX);

роздрібна торгівля - діяльність з продажу товарів (у тому числі з їх відвантаженням для подальшої доставки) кінцевим споживачам для особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив без фактичного споживання у місці продажу або на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах громадського харчування (п. 76 ч. 1 ст. 1 Закону № 3817-IX).

Згідно ч. 7 ст. 16 Закону № 3817-IX, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин), а для малих виробників виноробної продукції - алкогольними напоями без додавання спирту (вин виноградних, вин плодово-ягідних, напоїв медових), у тому числі через мережу Інтернет, може здійснюватися суб`єктами господарювання, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 73 Закону № 3817-IX до суб`єктів господарювання за вчинені правопорушення застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в таких розмірах: оптова або роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності відповідної ліцензії (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості реалізованих товарів (продукції), але не менше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Застосовуючи до позивача зазначені штрафні санкції, контролюючий орган виходив із того, що товариство здійснило реалізацію алкогольних напоїв у січні 2025 року на адресу ТОВ «ТОРГ-ТРЕК» за відсутності у контрагента ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Так, під час перевірки встановлено, що розпорядженням Головного управління ДПС у Житомирській області від 26.12.2024 № 425-р анульовано ТОВ «ТОРГ-ТРЕК» ліцензію (реєстраційний № 2402772) на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями на підставі акту Головного управління ДПС у Житомирській області від 24.12.2024 № 1034/09-01/44716300 про встановлення факту відсутності ТОВ «ТОРГ-ТРЕК» за місцем провадження діяльності, що підлягає ліцензуванню (Житомирська область, м. Житомир, Богунський район, вул. Небесної Сотні, буд. 29 (магазин)).

Разом із тим, ТОВ «ТОРГ-ТРЕК» оскаржило розпорядження Головного управління ДПС у Житомирській області від 26.12.2024 № 425-р «Про анулювання ліцензії» до суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.05.2025 у справі № 280/1765/25 у задоволенні позовної заяви відмовлено в повному обсязі.

Однак, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.09.2025, що набрала законної сили 24.09.2025, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.05.2025 у справі № 280/1765/25 скасовано. Позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Головного управління ДПС у Житомирській області №425-р від 26.12.2024 «Про анулювання ліцензій».

За визначеннями, наведеними у пунктах 40, 74 у статті 1 Закону № 3817-IX ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності; припинення дії ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання права на провадження відповідного виду (видів) господарської діяльності, на який (які) йому надано ліцензію, у порядку, визначеному цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 46 Закону № 3817-IX, дія ліцензії припиняється шляхом прийняття органом ліцензування, який надав відповідну ліцензію, рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.

За правилами абзацу 2 ч. 5 ст. 46 Закону № 3817-IX у разі якщо за результатами адміністративного або судового оскарження рішення органу ліцензування про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності рішення прийнято на користь платника податку, то ліцензія, що була припинена таким рішенням органу ліцензування, вважається діючою з дати її припинення.

Таким чином, враховуючи постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24.09.2025 у справі № 280/1765/25, що набрала законної сили 24.09.2025, ліцензія ТОВ «ТОРГ-ТРЕК» (реєстраційний № 2402772) на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями вважається діючою з дати її припинення. Отже, в даному випадку відсутній факт здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії.

Крім того, слушними є доводи позивача про те, що згідно статті 15 чинного на час прийняття розпорядження Головного управління ДПС у Житомирській області від 26.12.2024 № 425-р Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 даної статті).

Суду надано докази направлення ТОВ «ТОРГ-ТРЕК» зазначеного розпорядження, однак докази того, що на час здійснення спірних господарських операцій суб`єкт господарювання це розпорядження одержав, у справі відсутні.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Суд у цій справі також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене у сукупності, суд доходить висновку, що позивачем не допущено порушень пункту 76 частини першої статті 1 та частини сьомої статті 16 Закону № 3817-IX (здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії), на які посилається Головне управління ДПС у м. Києві в акті перевірки від 17.02.2025 № 12826/Ж5/26-15-09-01/44477735, з огляду на що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТ-СИСТЕМС» підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТ-СИСТЕМС» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 14.03.2025 № 562/ж10/31-00-07-03-03-25.

3. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 30 280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) гривень 00 копійок присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТ-СИСТЕМС» (69002, м. Запоріжжя, вул. Крива Бухта, буд. 2, оф. 216; ) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (02068, м. Київ, вул. Кошиця, 3; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 16.03.2026.

Суддя Ю.П. Бойченко