Справа № 160/5956/24
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року

м. Київ

справа № 160/5956/24

адміністративне провадження № К/990/9720/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів - Васильєвої І. А., Шишова О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 160/5956/24

за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

за касаційною скаргою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду (суддя 1-ї інстанції С. В. Озерянська) від 18 вересня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду (колегія у складі суддів: Н. І. Малиш, Н. П. Баранник, А. А. Щербак) від 05 лютого 2025 року,

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. 04 березня 2024 року Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - Східне МУ ДПС по роботі з ВПП, відповідач, скаржник), у якій просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

№ 86/32-00-50-02 від 16 лютого 2024 року за формою «В1», яким зменшено від`ємне значення з податку на додану вартість у сумі 1 171 876,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 585 938,00 грн.;

№ 1044/32-00-50-02 від 30 листопада 2023 року за формою «ПС», яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 2 040,00 грн.

2. В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач безпідставно дійшов до висновку про завищення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість. Позивач отримав від контрагентів товар та використав його у власній господарській діяльності. Податкові накладні, складені в результаті господарських операцій, зареєстровано у ЄРПН. Вважає, що прийняті на підставі висновків акту перевірки податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

3. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року, задоволено позов.

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідачем через систему «Електронний суд» надіслано до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року, і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

5. Ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2025 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та встановлено строк для подання відзиву. Витребувані матеріали справи.

5.1 Водночас, вказаною ухвалою Верховного Суду відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року в адміністративній справі №160/5956/24.

6. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Дашутіна І. В., Шишов О. О.

7. Ухвалою Верховного Суду закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд у порядку письмового провадження.

8. 11 березня 2026 року Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду № 304 призначено повторний автоматизований розподіл справи, з підстави обранням судді Дашутіна І.В. до складу судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян, який перебуває у складі колегії суддів, що унеможливлює його участь у розгляді справи..

9. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11 березня 2026 року, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Васильєва І. А., Шишов О. О.

10. Станом на час розгляду справи відзив на касаційну скаргу від позивача не надходило, що не перешкоджає подальшого розгляду по суті.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

11. Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом та перебуває на обліку у Східному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків, що підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

12. Основним видом діяльності ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є 24.10 Виробництво чавуну, сталі та феросплавів.

13. З 24 жовтня 2023 року по 13 листопада 2023 року Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., по декларації з податку на додану вартість за серпень 2023 року, за результатами якої складено акт № 1131/32-00-50-02-16/24432974 від 16 листопада 2023 року, яким встановлено порушення:

пунктів 44.1, 44.3, 44.5, 44.6 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пункту 200.1, абз. б) пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України), внаслідок чого підприємством завищено податковий кредит за серпень 2023 року на суму ПДВ 21 052 912 грн, що призвело до завищення суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню на суму ПДВ 21 052 912 грн;

підпункту 16.1.5 пункту 16.1 статті 16, пунктів 44.1, 44.3, 44.5, 44.6, статті 44, пункту 85.2 статті 85 ПК України в частині ненадання посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, за результатами чого складено акт про ненадання до перевірки оригіналів, належним чином завірених копій первинних, фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів від 13 листопада 2023 року за № 213/32-00-50-02 17/24432974.

14. На підставі акта № 1131/32-00-50-02-16/24432974 від 16 листопада 2023 року податковим органом винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

№ 1043/32-00-50-02 за формою В1, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість задекларовану на рахунок платника у банку на суму 21 052 912,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 10 526 456,00 грн;

№ 1044/32-00-50-02 за формою ПС, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 2 040,00 грн.

15. Позивач, не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, подав скаргу до Державної податкової служби України.

16. За результатом розгляду скарги позивача, Державною податковою службою України скасовано податкове повідомлення-рішення № 1043/3200-50-02 за формою В1 від 30 листопада 2023 року та прийнято нове податкове повідомлення-рішення форми В1 від 16 лютого 2024 року, № 86/32-00-50-02, яким зменшено суму бюджетного відшкодування в розмірі 1 171 876 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 585 938 грн, ППР № 000/958/32-00-07-01-19 за формою ПС від 30 листопада 2023 року залишено без змін.

17. Тобто, предметом спору у цій справі є податкові повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків:

від 16 лютого 2024 року № 86/32-00-50-02 форми В1, яким зменшено суму бюджетного відшкодування в розмірі 1 171 876 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 585 938 грн,

від 30 листопада 2023 року № 1044/32-00-50-02 форми «ПС», про застосування штрафної (фінансової) санкції у розмірі 2040 грн.

18. Уважаючи оспорювані податкові повідомлення-рішення відповідача протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.

19. Під час розгляду справи судами також встановлено, що завищення податкового кредиту, що призвело до завищення суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню, контролюючий орган пов`язує з нереальністю господарських операцій між позивачем та наступними контрагентами: ТОВ Мегабізнес, ТОВ Торговий Дім МСК, ТОВ Екофрост, ТОВ Виробниче підприємство Ірбіс, ТОВ Метротайл-Україна, ТОВ НВП Спецінструмент, ТОВ Науково - виробниче підприємство Техноекс, ТОВ Нікопрогресбуд.

20. Між позивачем та ТОВ «Мегабізнес» 20 березня 2023 року укладено договір № 240, відповідно до якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця продукцію за цінами, узгодженими у специфікації(ях) до даного договору, в об`ємах та згідно строків, зазначених у замовленнях на поставку, що є невід`ємними частинами даного договору, а покупець прийняти продукцію та оплатити її на умовах даного договору.

21. Сторонами підписано видаткові накладні № 2507.2 від 25 липня 2023 року на суму 40320,00 грн., № 1008.1 від 10 серпня 2023 року на суму 145200,00 грн., № 1008.2 від 10 серпня 2023 року на суму 9600,00 грн., № 1008.3 від 10 серпня 2023 року на суму 63360,00 грн., № 1008.4 від 10 серпня 2023 року на суму 61200,00 грн., якими підтверджується отримання позивачем відповідного товару.

22. Транспортування товару підтверджується товарно-транспортними накладними № 10/08 та 10/08-1 від 10 серпня 2023.

23. 05 липня 2021 року між позивачем та ТОВ «»Торговий Дім МСК» укладено договір поставки №1487, відповідно до якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця продукцію за цінами, відповідно до специфікації(цій) до договору, а покупець прийняти продукцію та оплатити її на умовах даного договору.

24. ТОВ Торговий Дім МСК на адресу позивача здійснено постачання товару, що підтверджується видатковою накладною № 498 від 10 липня 2023 року на суму 9777,60 грн., видатковою накладною № 551 від 31 липня 2023 року на суму 64153,68 грн., видатковою накладною № 581 від 14 серпня 2023 року на суму 35400,00 грн.

25. Перевезення товару підтверджується експрес-накладними Нова пошта № 4615 від 31.07.2023 року, № 509 від 11 липня 2023 року, №5167 від 15 серпня 2023 року.

26. 14 червня 2022 року між позивачем та ТОВ Екофрост укладено договір № 589, відповідно до якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця продукцію за цінами, відповідно до специфікації(цій) до договору, а покупець прийняти продукцію та оплатити її на умовах даного договору.

27. Сторонами підписано видаткову накладну № 71579 від 03 серпня 2023 року, на суму 49 199,75 грн., якою підтверджується отримання позивачем відповідного товару.

28. Перевезення товару підтверджується експрес-накладною Нова пошта № 6447 від 03 серпня 2023 року.

29. Також судом встановлено, що 07 березня 2023 року між позивачем та ТОВ Виробниче підприємство «Ірбіс» укладено договір № 220, відповідно до якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця продукцію за цінами, відповідно до специфікації(цій) до договору, а покупець прийняти продукцію та оплатити її на умовах даного договору.

30. На виконання умов договору 14 серпня 2023 року ТОВ Виробниче підприємство Ірбіс було здійснено поставку товару, за замовленням ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг, що підтверджується видатковою накладною №42 на суму 189 120,00 грн.

31. 22 грудня 2021 року між позивачем та ТОВ Метротайл-Україна укладено договір № 2878 відповідно до якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця продукцію за цінами, відповідно до специфікації(цій) до договору, а покупець прийняти продукцію та оплатити її на умовах даного договору.

32. На виконання умов договору ТОВ Метротайл-Україна за замовленням ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг, було здійснено поставку товару, за видатковою накладною № 20/7-1 від 20 липня 2023 року на суму 182 118,14 грн.

33. Перевезення товару підтверджується товарно-транспортною накладною № 20/07-1 від 20 липня 2023 року.

34. 10 січня 2022 року між позивачем та ТОВ НВП Спецінструмент укладено договір № 50, відповідно до якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця продукцію за цінами, відповідно до специфікації(цій) до договору, а покупець прийняти продукцію та оплатити її на умовах даного договору.

35. ТОВ НВП Спецінструмент на адресу позивача здійснено постачання товару на суму 104 040,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 207 від 24 липня 2023 року.

36. 07 квітня 2021 року між позивачем та ТОВ Науково - виробниче підприємство Техноекс укладено договір № 807, відповідно до якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця продукцію за цінами, відповідно до специфікації(цій) до договору, а покупець прийняти продукцію та оплатити її на умовах даного договору.

37. На виконання умов договору ТОВ Науково - виробниче підприємство Техноекс було здійснено поставку товару за видатковою накладною № 1016 від 26 липня 2023 року на суму 40 304,40 грн. та за видатковою накладною № 1017 від 26 липня 2023 року на суму 24 600,00 грн.

38. Перевезення товару підтверджується товарно-транспортною накладною від 26 липня 2023 року № 2307262.

39. 11 липня 2023 року між позивачем та ТОВ Нікопрогресбуд укладено договір на капітальну закупівлю № 971 відповідно до якого підрядник зобов`язується виконати реконструкцію внутрішніх систем опалення і електричних мереж віддалених об`єктів ГД (РУ, УЗТ, ДСГ ГД УСГіПВ) на об`єкті Гірничий департамент у повному обсязі основних та супутніх зобов`язань згідно технічного завдання (додаток 4 до цього договору) та технічної пропозиції підрядника (додаток 12 до цього договору), а замовник прийняти та оплатити його відповідно до умов договору.

40. Виконання зобов`язань підтверджується актом поставки обладнання №01/07/971 від 26 липня 2023 року на суму з ПДВ 6012 864,00 грн., листом візування №1 за липень 2023 року, реєстром обладнання до акту 01/07/971 поставки підрядника від 24 липня 2023 року на загальну суму 6012 864,00 грн., актом приймання-передачі ТМЦ на відповідальне зберігання від 24 липня 2023 року.

41. Перевезення ТМЦ підтверджується товарно-транспортною накладною № Р232 від 20 липня 2023 року.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

42. Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що з наданих позивачем первинних документів, копії яких долучено до матеріалів справи, можливо встановити зміст та обсяг господарських операцій, в них визначено найменування придбаного товару, його кількість та вартість, визначено сторони господарських операцій. Тобто, вказані документи, у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджують факт здійснення між сторонами господарських операцій.

42.1 Посилання контролюючого органу на відсутність у контрагентів позивача достатньої кількості працівників, власних транспортних засобів, виробничих чи складських приміщень, а також на неповну простежуваність ланцюга постачання, суди відхилили, оскільки самі по собі такі обставини не виключають можливості реального виконання господарських операцій. Суб`єкт господарювання може залучати необхідні ресурси на підставі цивільно-правових договорів, договорів оренди, лізингу, аутсорсингу чи аутстафінгу, а також здійснювати посередницьку діяльність.

42.2 Так само відхилені доводи відповідача щодо ненадання сертифікатів якості, паспортів відповідності, документів контрольно-пропускного режиму, оскільки такі документи не належать до первинних бухгалтерських документів, на підставі яких формується податковий облік, а їх відсутність сама по собі не спростовує факту здійснення господарської операції, якщо остання підтверджена належними первинними документами.

42.3 Суди також виходили з того, що податкове законодавство не ставить у залежність право платника податку на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентами або контрагентами попередніх ланцюгів постачання. Платник податку не наділений повноваженнями податкового контролю та не зобов`язаний перевіряти своїх контрагентів щодо наявності у них трудових, матеріальних чи виробничих ресурсів, якщо сам платник має належні документи, які підтверджують фактичне придбання товарів, робіт чи послуг для власної господарської діяльності.

42.4 Крім того, суди вказували, що відповідач зазначаючи про порушення позивачем вимог податкового законодавства, жодним чином не підтвердив свої доводи відповідними доказами, в результаті чого факт реалізації укладених позивачем з зазначеними контрагентами договорів відповідачем не спростований, а тому суди попередніх інстанцій вважали доводи відповідача припущеннями, нічим не підтвердженими.

43. Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення № 1044/32-00-50-02 від 30 листопада 2023 року форми «ПС» про застосування штрафної (фінансової) санкції у розмірі 2 040 грн суди дійшли висновку про відсутність у діях позивача складу правопорушення, передбаченого пунктом 121.1 статті 121 ПК України, оскільки під час проведення перевірки позивачем були надані первинні документи, які використовуються у бухгалтерському та податковому обліку і підтверджують здійснення відповідних господарських операцій, тоді як документи, ненадання яких покладено контролюючим органом в основу застосування штрафної санкції, не належать до первинних документів у розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», мають внутрішньообліковий або дублюючий характер та не впливають на формування показників податкової звітності платника податків.

43.1 Суди також звернули увагу на те, що застосування штрафу у розмірі 2040 грн можливе лише за умови повторного вчинення аналогічного правопорушення протягом року після застосування штрафу за таке саме порушення. Разом з тим контролюючий орган, обґрунтовуючи повторність порушення, послався на низку податкових повідомлень-рішень, частина з яких на момент розгляду справи оскаржувалась у судовому порядку, а частина була скасована судами. За таких обставин суди дійшли висновку, що відповідачем не доведено наявності повторного вчинення позивачем правопорушення, передбаченого статтею 121 ПК України, що виключає можливість застосування штрафної санкції у подвійному розмірі.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

44. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.

45. З огляду на зміст касаційної скарги, підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі скаржником зазначено неправильне застосування судами норм матеріального права у випадку, передбаченому пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), - якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

46. Зокрема в доводах касаційної скарги відповідач зазначає про не правильне застосування судами норм матеріального права, зокрема: пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пункту 200.1, абз. б) пункту 200.4 статті 200; статті 61, статті 44, статті 72, статті 74, статті 83 ПК України при вирішені питання в частині завищення ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню при відображенні в податковій звітності взаємовідносин з контрагентами, які декларують господарські операції при відсутності можливості їх здійснення без врахування правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 16 червня 2020 року у справі № 400/987/19; від 12 березня 2021 року у справі № 200/6316/19-а; від 30 червня 2021 року у справі № 804/1267/16; від 09 грудня 2019 року у справі № 804/1752/17; від 05 травня 2023 року у справі № 1340/5998/18; від 02 жовтня 2018 року у справі № 816/2328/17, взаємовідносини у яких є подібними до тих, що розглядаються у цій справі.

47. На думку податкового органу, суди попередніх інстанцій обмежились лише формальними посиланнями на ознаки господарських операцій, не з`ясувавши, яким саме чином спірні операції були виконані контрагентами з урахуванням матеріально технічних та технологічних можливостей для здійснення спірних операцій з урахуванням специфіки відповідного товару що був предметом договірних відносин.

48. При цьому, звертає увагу, що суди прийняли рішення без урахування фактичних обставин здійснення господарських операцій, на які посилався контролюючий орган. Дослідження умов здійснення господарських операцій не відображене в мотивувальних частинах рішень судів попередніх інстанцій.

49. Контролюючий орган стверджує, що всупереч висновкам Верховного Суду, суди попередніх інстанцій не врахували доводи контролюючого органу щодо відсутності фактичного здійснення господарських операцій позивача з контрагентами.

50. Щодо ППР № 1044/32-00-50-02 від 30 листопада 2023 року форми «ПС» на 2 040 грн скаржник також заперечує висновок судів про відсутність підстав для штрафу, вважаючи, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відсутність підстав для застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції відповідно до пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України, оскільки, на думку скаржника, під час проведення документальної позапланової перевірки позивачем не було надано у повному обсязі витребувані контролюючим органом документи, що стосуються предмета перевірки, про що складено відповідний акт від 13 листопада 2023 року № 213/32-00-50-02-17/24432974. Відповідач вважає, що ненадання таких документів є самостійною підставою для застосування штрафу, передбаченого пунктом 121.1 статті 121 ПК України, а висновок судів про те, що витребувані документи не є первинними бухгалтерськими документами та не впливають на формування показників податкової звітності, є помилковим. Крім того, скаржник зазначає, що суди безпідставно відхилили доводи відповідача щодо наявності повторного порушення протягом року, оскільки, на його переконання, факт застосування до позивача раніше штрафних санкцій за аналогічні порушення підтверджується відповідними податковими повідомленнями-рішеннями, що свідчить про правомірність визначення розміру штрафної санкції у сумі 2 040 грн.

51. Тобто, у цілому, скаржник наводить доводи, аналогічні доводам відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, здійснює виклад обставин справи, шляхом відтворення частини акта перевірки, цитує норми матеріального та процесуального права, перелічує порушення, які на його думку допущено позивачем, наводить ряд постанов Верховного Суду та цитує уривки з них, а також висловлює свою незгоду із оскаржуваними судовими рішеннями, а тому повторного зазначення не потребують.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

52. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.

53. Суд касаційної інстанції встановив, що в межах визначеної скаржником підстави касаційного оскарження згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України спірним питанням є правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і дотримання ними норм процесуального права під час надання правової оцінки обставинам справи та доводам контролюючого органу про нереальність господарських операцій позивача з контрагентами-постачальниками ТОВ «Мегабізнес», ТОВ «Торговий Дім МСК», ТОВ «Екофрост», ТОВ «Виробниче підприємство Ірбіс», ТОВ «Метротайл-Україна», ТОВ НВП «Спецінструмент», ТОВ Науково-виробниче підприємство «Техноекс», ТОВ «Нікопрогресбуд».

53.1 У той же час слід зазначити, що з урахуванням меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, надання правового аналізу висновкам судів попередніх інстанцій в іншій частині, а саме щодо протиправності ППР № 1044/32-00-50-02, судом касаційної інстанції не здійснюється, оскільки касаційна скарга не містить належного обґрунтування підстав касаційного оскарження, визначених статтею 328 КАС України, у зв`язку з чим у цій частині судові рішення не є предметом касаційного перегляду. Тобто, у частині ППР № 1044/32-00-50-02 касаційна скарга взагалі не містить належного обґрунтування підстав касаційного перегляду.

54. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

55. Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

56. За приписами пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

57. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

58. Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

59. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 ПК України).

60. Згідно з абз. 1 та 2 пункту 201.10 статті 201 указаного Кодексу при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

61. Тобто, з фактом реєстрації контрагентом (продавцем товарів/послуг) податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у позивача виникло право на включення сум ПДВ до складу податкового кредиту.

62. За приписами пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

63. Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

64. Згідно частини першої статті 9 вказаного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

65. Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій (видаткові накладні, акти виконаних робіт та інші).

66. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені (пункт 5 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

67. Згідно з пп. 1.2 та пп. 2.3 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затв. наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 (далі за текстом - Положення № 88), первинні документи - це документи, створені у паперовій або в електронній формі, які містять відомості про господарські операції.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

68. Відповідно до п.2.4 Положення № 88, документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

69. Отже, первинні документи, зокрема рахунки на оплату, видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) оформлені відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положенням № 88 та складені в момент проведення кожної господарської операції або (якщо це неможливо) безпосередньо після її завершення є підставою для включення даних по проведеним господарським операціям до податкового обліку платника податку.

70. Згідно зі статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

71. Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можливо дійти висновку, що для отримання права на формування податкового кредиту із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), та права на віднесення витрат по його придбанню до складу валових витрат, платник повинен мати податкові накладні, первинні бухгалтерські документи, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначені для використання у власній господарській діяльності. Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

72. При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

73. Задовольняючи вимоги позову, суди попередніх інстанцій висновувались на тому, що долучені до матеріалів справи первинні документи відповідають вимогам чинного законодавства та у повній мірі розкривають зміст та обсяг господарських операцій з контрагентами позивача.

73.1 Проте, у розрізі наявних у справі первинних документів, висновків податкового органу, які стали підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, та враховуючи мотиви, якими суди керувались при ухваленні судових рішень, суд касаційної інстанції вважає такі висновки передчасними та такими, що сформовані без безпосереднього, всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи із застосуванням формального підходу до вирішення справи.

74. Суди попередніх інстанцій не дотримались вимог, що висуваються статтею 246 КАС України до судового рішення, зокрема в частині надання мотивованої оцінки кожному істотному аргументу, наведеному учасниками справи, щодо наявності або відсутності підстав для задоволення позову.

75. Відхиляючи доводи податкового органу щодо відсутності фактичного здійснення господарських операцій позивача з контрагентами, суди не врахували та взагалі не дослідили взаємовідносини позивача з постачальниками, які декларують господарські операції при відсутності можливості їх здійснення (недостатня чисельність працюючих, відсутність (незначна наявність) основних засобів, відсутність технічної та матеріальної бази для виконання робіт/надання послуг, неможливість виробництва ТМЦ, відсутність фактичних виробників по ланцюгу придбання/реалізації тощо), а саме: при відображенні в податковій звітності взаємовідносин з контрагентами, при відсутності можливості їх здійснення (відсутність технічної та матеріальної бази для виробництва товару, а також виробничо-складських приміщень; не встановлення фактичних виробників по ланцюгу придбання товарів; не встановлення виконавців робіт, неможливість реального здійснення платником податків господарських операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів).

76. Поза увагою також залишились доводи відповідача щодо наявності рішень про відповідність контрагентів критеріям ризиковості, неподання декларацій до податкового органу, відсутність дозвільних документів (ліцензії, дозволи тощо); неможливість реального здійснення платником податків господарських операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг тощо.

77. При проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» встановлено неналежне виконання умов укладених договорів між ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» та контрагентами в частині дефектності первинних документів, які було надано до перевірки; відсутності первинних документів.

78. Так само не надано оцінки доводам податкового органу щодо ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» по взаємовідносинам із зазначеними контрагентами про те, що до перевірки не надано:

- належним чином оформлені сертифікати якості (відповідності) ТМЦ, що унеможливлює встановлення фактичного виробника готової продукції, регіон, в якому вироблено готову продукцію. Відповідно до договорів, укладених між ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» та контрагентами, продукцію повинен супроводжувати документ, що підтверджує якість (сертифікат якості (відповідності) та/або паспорт виробу, та/або інструкція (керівництво) з технічної експлуатації та/або гарантійний талон, тощо);

- документальне підтвердження руху (транспортування) ТМЦ від контрагентів, а саме - первинні документи (товаро-транспортні накладні, залізничні накладні, заявки, подорожні листи тощо), що свідчить про здійснення господарських операцій, які не мають юридичного підґрунтя, так як не встановлено фізичне переміщення товарно-матеріальних цінностей від постачальників до покупця (ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ»);

- інформацію щодо оформлених/виданих/отриманих перепусток працівникам та транспортним засобам;

- дозволи (ліцензії), необхідні для виконання Робіт та/або надання Послуг та/або постачання матеріалів, Устаткування на території України,

- інформацію та документи щодо проведених розрахунків (виписки банку, платіжні інструкції тощо);

- Положення «Про пропускний та внутрішньооб`єктовий режим» на ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ»;

- інформацію/документи бухгалтерського/податкового обліку щодо подальшої реалізації придбаної продукції (товарів, робіт, послуг);

- у разі використання у власній господарській діяльності (товари на складі або передано у виробництво) - акти списання, у яких відображено дані товари та якими бухгалтерськими проводками було відображено дані операції та інші……

79. Суд апеляційної інстанції взагалі не перевірив доводи апеляційної скарги відповідача, обмежившись формальним зазначенням наявністю господарських взаємовідносин позивача з певними контрагентами.

80. Колегія суддів звертає увагу на те, що у справах, предмет спору в яких стосується правомірності відображення платником податків у бухгалтерському та податковому обліках фінансових показників господарських операцій, які, за висновком контролюючого органу, є нереальними (фіктивними), сталою є практика правозастосування Верховним Судом, яка, полягає в тому, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту та витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податків господарських договорах, що має підтверджуватись первинними документами відповідно до вимог, встановлених правовими нормами, зокрема й щодо змісту (обов`язкових реквізитів).

81. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту та витрат, якщо ж господарська операція фактично не відбулася, то платник податків не має права на податкову вигоду у вигляді податкового кредиту та/або врахування відповідних витрат при визначенні об`єкту оподаткування податком на прибуток

82. Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема щодо наявності таких обставин, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку, суттєві недоліки в заповненні таких документів, які не дають змоги ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції, не дають можливості встановити дійсний зміст та обсяг господарської операції, тощо.

83. Слід зазначити, що кожна з вказаних вище обставин не може бути самостійним беззаперечним свідченням (доказом) відсутності реального характеру господарських операцій, проте наявність таких обставин в сукупності, що має бути встановлено судом, може свідчити на користь висновку про неможливість фактичного проведення (вчинення) господарських операцій.

84. Також на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами і які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником даних податкового обліку.

85. Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду констатує, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

86. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2022 року у справі №160/3364/19 фактично підтвердила такі висновки, зазначивши, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Самі по собі такі обставини, як-от: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів чи відсутність деяких із них - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

87. Крім того, зробивши акцент на реальному здійсненні господарської операції як складової юридичного факту, що породжує у платника податків право на податковий кредит та на збільшення витрат, Велика Палата в вказаній постанові акцентувала увагу також на тому, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.

88. Таким чином, сам собою факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку. Натомість контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. А це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті.

89. При цьому у постанові Великої Палати Верховного Суду також зроблено висновки про те, що під час вирішення спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

90. Отже, наявність у платника податків первинних документів в підтвердження задекларованих сум податкового кредиту, є підставною для врахування таких при одержанні податкової вигоди у вигляді податкового кредиту, якщо контролюючий орган не встановив і не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні, суперечливі або ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

91. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків сформував дані податкового обліку, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

92. Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду та з огляду на положення статті 90 КАС України обставини підлягають встановленню адміністративними судами під час розгляду відповідних спорів по суті на підставі всіх належних і допустимих доказів, причому жоден з доказів не має наперед установленої сили, у тому числі будь-які дані, отримані в межах кримінальних проваджень. Ці дані підлягають ретельній перевірці безпосередньо судом, що розглядає справу, в силу офіційності з`ясування обставин справи, а також якщо платник податків обґрунтовано заперечує достовірність відповідних даних.

93. Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, позивач платник податку повинен мати відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності з встановленими обставинами мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування платником податкового обліку.

94. Суд звертає увагу, що суди встановили лише формальний бік господарської операції - наявність договору, ТТН, видаткових/податкових накладних тощо, однак не здійснили дослідження критично важливих обставин, без встановлення яких неможливо дійти обґрунтованого висновку щодо реальності або нереальності відповідної операції. Зокрема, здійснивши опис наданих документів виключно шляхом зазначення їх реквізитів, не конкретизуючи при цьому суті та змісту спірної операції, суди надали узагальнену правову оцінку доводам контролюючого органу, які, однак, з огляду на акт перевірки, наводилися у сукупності як наявною податковою інформацією, так і за наслідками оцінки наданих до перевірки документів.

95. Отже судами не здійснювався аналіз підтвердження конкретними первинними документами реальності кожної господарської операції та не з`ясовано дійсного економічного змісту по кожній з господарських операцій в розрізі кожного контрагента окремо, не досліджено судами можливість їх здійснення з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, транспортних засобів тощо.

96. Також суди залишили поза увагою посилання відповідача про фактичну відсутність або незначну кількість трудових ресурсів для проведення господарських операцій.

97. Суди попередніх інстанцій не з`ясували яким саме чином спірні операції були виконані контрагентами з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів, понесення ними витрат пов`язаних з реальним здійсненням господарської діяльності, не з`ясовано походження придбаного товару та інше.

98. З огляду на викладене, з метою підтвердження реальності спірних господарських операцій у цій справі, судам попередніх інстанцій необхідно було дослідити не лише наявність відповідних первинних документів, а й їх форму та зміст, а також встановити обставини щодо виконання договорів; наявність у контрагентів умов для здійснення господарської діяльності на момент укладення і вчинення спірних правочинів.

99. Так, на думку колегії суддів, підхід судів попередніх інстанцій є формальним, оскільки суди повинні були не лише встановити, з яких підстав здійснені висновки в акті перевірки, але й надати кожному із встановлених контролюючим органом порушень правову оцінку у взаємозв`язку із доводами позивача і наданими ним на їх підтвердження доказами.

100. За результатами здійснення касаційного перегляду судових рішень суд касаційної інстанції встановив, що суди попередніх інстанцій не з`ясували усі обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи в частині задоволених позовних вимог щодо протиправності податкового повідомлення-рішення від 16 лютого 2024 року за формою «В1» 86/32-00-50-02.

101. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

102. Частиною четвертою статті 353 КАС України визначено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

103. Колегія суддів вважає, що порушення норм процесуального та матеріального права, допущені як судом апеляційної, так і судом першої інстанцій, відтак справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог щодо протиправності податкового повідомлення-рішення від 16 лютого 2024 року за формою «В1» 86/32-00-50-02.

104. Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з`ясувати всі фактичні обставини справи, з перевіркою їх належними та допустимими доказами та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення із наведенням відповідного правового обґрунтування в частині прийняття чи відхилення доводів учасників справи.

VІ. Судові витрати

105. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасником справи, на користь якого ухвалено судове рішення, у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають

Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року скасувати в частині задоволених позовних вимог щодо протиправності податкового повідомлення-рішення від 16 лютого 2024 року за формою «В1» 86/32-00-50-02.

Справу № 160/5956/24 у цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції - Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

У іншій частині Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року у справі № 160/5956/24 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. А. Васильєва

О. О. Шишов