Справа № 320/57458/24
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 березня 2026 року

м. Київ

справа № 320/57458/24

адміністративне провадження № К/990/9875/26

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Блажівської Н.Є., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС в Київській області на додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 2 грудня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Манад» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Манад» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18 січня 2024 року №1785/0709, яким за порушення граничних термінів розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами нараховано штрафні санкції на суму 16 144 169,31 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 18 січня 2024 року №1785/0709.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2025 року рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року скасовано в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 18 січня 2024 року №1785/0709 щодо нарахування штрафних санкцій на суму 330 349,00 грн та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у цій адміністративній справі задоволено частково. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Манад» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 80 000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Київській області.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2025 року додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року у справі № 320/57458/24 змінити в частині розподілу судових витрат, зменшивши суму стягнення витрат на правничу допомогу з Головного управління ДПС у Київській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Манад» з 80 000,00 грн до 40 000,00 грн.

16 листопада 2025 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Манад» подано заяву, в якій просить ухвалити додаткове судове рішення до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2025 року, яким вирішити питання про відшкодування витрат на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 159 120,00 грн у зв`язку із апеляційним переглядом рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року та додаткового рішення від 29 липня 2025 року.

Додатковою постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 2 грудня 2025 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Манад» про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Манад» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області витрати на правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн.

До Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» утретє надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС в Київській області на додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 2 грудня 2025 року, у якій скаржник просить скасувати оскаржувану постанову в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «МАНАД» у задоволенні заяви про стягнення з Головного управління ДПС в Київській області судових витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі.

Під час перевірки учергове поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у касаційній скарзі так і не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку. Зміст учергове поданої касаційної скарги в частині викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень є майже ідентичним її попереднім редакціям і зводиться саме до незгоди із результатом вирішеного питання розподілу судових витрат.

Попередні касаційні скарги Верховний Суд повернув ухвалами від 14 січня 2026 року та від 9 лютого 2026 року на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) як такі, що не містили підстав для касаційного оскарження судових рішень. Суд зазначив про незмістовність наведених скаржником обґрунтувань для касаційного оскарження судових рішень та роз`яснив вимоги щодо форми і змісту касаційної скарги, яким така має відповідати в частині визначення підстав касаційного оскарження. Натомість, ці роз`яснення так і не були враховані скаржником при повторному зверненні.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, щодо форми і змісту касаційної скарги. Частиною першою статті 45 КАС України регламентовано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями.

Не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, слід зазначити, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Однак, звертаючись з касаційною скаргою утретє, скаржник так і не виправив недоліків, які стали підставою для повернення попередньої касаційної скарги, що свідчить про формальне ставлення скаржника до оформлення касаційної скарги. Верховний Суд в ухвалах від 14 січня 2026 року та від 9 лютого 2026 року роз`яснив скаржникові обов`язкові умови, яким має відповідати касаційна скарга в частині викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень на відповідній підставі.

Однак, скаржник так і не зазначає, який саме висновок судів попередніх інстанцій суперечить наведеним скаржником висновкам Верховного Суду.

Отже, зміст доводів учергове поданої касаційної скарги, аналогічно її попереднім редакціям, зводиться до незгоди саме із визначеною за наслідками оцінки критерію співмірності сумою витрат на правничу допомогу, присудженою позивачеві до відшкодування. Однак, такі доводи не свідчать про не врахування судами попередніх інстанцій тих висновків Верховного Суду, на які посилається скаржник в касаційній скарзі.

Суд вчергове звертає увагу скаржника, що суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС в Київській області на додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 2 грудня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Манад» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, повернути скаржнику.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Є. Блажівська