Справа № 460/4843/24
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2026-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 рокуЛьвівСправа № 460/4843/24 пров. № А/857/43102/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року (суддя- Зозуля Д.П., ухвалену в м. Рівне) у справі № 460/4843/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій.

Рішенням суду від 31.05.2024 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 , на підставі довідки Управління Служби безпеки України в Рівненській області про грошове забезпечення за № 17/110 від 15.04.2024, починаючи з 01.02.2023. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023, на підставі довідки Управління Служби безпеки України в Рівненській області про грошове забезпечення за № 17/110 від 15.04.2024, з урахуванням сум індексації нарахованої на підставі постанов Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» та від 23 лютого 2024 р. № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», без обмеження її величини максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат.

В подальшому, 10.10.2025 на адресу суду надійшла заява позивача про зміну способу і порядку виконання рішення суду, шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену пенсію у розмірі 41592,06 грн.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року заяву позивача про зміну порядку і способу виконання рішення суду у справі залишено без задоволення.

Не погодившись з даною ухвалою ОСОБА_1 оскаржив таку в апеляційному порядку, просить скасувати ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року у справі № 460/4843/24 та прийняти постанову, якою заявлені вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що з 19.02.2024 р. відповідно до вимог ст. 378 КАС України невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є: самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення; підставою для стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат. Вважає, що оскаржувана ухвала суду не досягла мети правосуддя, визначеної частиною 1 ст. 124 Конституції України, оскільки не забезпечило надійної гарантії ефективного поновлення порушених прав позивача.

Враховуючи те, що клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю відсутні, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що ухвала суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає.

Як зазначає апелянт, на виконання судового рішення від 31.05.2024 у справі №460/4843/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснило перерахунок пенсії позивача та нарахувало заборгованість по невиплаченій пенсії у розмірі 41 592, 06 грн.

Відмовляючи у задоволені заяви суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на викладене, враховуючи те, що фактично єдиною причиною, яка ускладнює виконання рішення суду, є неналежне фінансування державою витрат по виплаті пенсії, то суд першої інстанції вважав безпідставними аргументи заявника, наведені в його заяві про наявність правових підстав для зміни способу та порядку виконання рішення суду у справі №460/4843/24.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими та такими що не ґрунтуються на фактичних обставинах, з огляду на таке.

Положенням частини першої статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Водночас, порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані статтею 378 КАС України.

Положеннями абзацу першого частини першої статті 378 КАС України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Згідно з частиною третьою статті 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Слід зауважити, що з 19 грудня 2024 року положення частини третьої статті 378 КАС України на підставі Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень від 21 листопада 2024 року №4094-IX (далі Закон №4094-IX) були доповнені абзацом другим такого змісту: Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Отже, ця норма встановлює самостійну та достатню підставу для зміни способу виконання після двомісячного строку невиконання рішення про пенсійні виплати. Метою ж внесення змін до процесуального закону було забезпечення реального виконання судових рішень, а не формальне підтвердження обов`язку суб`єкта владних повноважень.

Так, при вирішенні питання щодо зміни способу і порядку виконання судового рішення судом апеляційної інстанції враховано, що з долучених до матеріалів справи відповідачем- боржником письмових доказів не убачається виплата нарахованих за таким рішенням сум, в тому числі, як це зазначив відповідач-боржник, в межах затверджених бюджетних призначень.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доказів виконання рішення у справі №460/4843/24, щодо якого заявником подана заява про зміну способу виконання такого, відповідачем суду не надано, а відтак суд апеляційної інстанції констатує, що таке рішення не виконується в частині виплати.

Отже, аргументи відповідача про неможливість застосування ст.378 КАС України за наявності виконання відповідачем судового рішення у відповідності до Порядку№821 не знайшли свого підтвердження в досліджуваному випадку.

Так, на виконання судового рішення від 31.05.2024 у справі №460/4843/24 ГУ ПФ України в Рівненській області здійснило перерахунок пенсії позивача та нарахувало заборгованість по невиплаченій пенсії за період з лютого 2023 по липень 2024 у розмірі 41592,06 грн.

Слід зауважити, що застосовуючи приписи абзацу другого частини третьої статті 378 КАС України колегія суддів встановила, що оскільки рішення суду першої інстанції, яке набрало законної сили не виконується в частині виплати нарахованих грошових коштів, а відтак наявні процесуальні підстави для зміни способу виконання судового рішення із зобов`язання вчинити дії (виплатити) на стягнути конкретну нараховану суми (41592,06 грн) з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

У свою чергу зміна способу виконання судового рішення не є створенням нового грошового зобов`язання, оскільки сума заборгованості у розмірі 41592,06 грн є чітко визначеною та нарахованою самим відповідачем.

Вказаний висновок узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 28 жовтня 2025 року у справі № 380/7706/22 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яка враховується апеляційним судом під час вирішення даного питання.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ щодо обов`язковості остаточного судового рішення, суд апеляційної інстанції доходить переконання, що суд першої інстанції при винесені оскаржуваної ухвали неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції обставинам справи не відповідають, що має наслідком скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення вимог заяви.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року у справі № 460/4843/24 - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Змінити спосіб виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року у справі № 460/4843/24 в частині «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити ОСОБА_1 виплату пенсії з 01.02.2023, на підставі довідки Управління Служби безпеки України в Рівненській області про грошове забезпечення за № 17/110 від 15.04.2024, з урахуванням сум індексації нарахованої на підставі постанов Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році та від 23 лютого 2024 р. № 185 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році, без обмеження її величини максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат» на «Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 нараховану та невиплачену пенсію у розмірі 41 592 (сорок одна тисяча п`ятсот дев`яносто дві) грн 06 коп.».

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
Т. І. Шинкар