Справа № 520/20898/25
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 р. Справа № 520/20898/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Семененко М.О. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: Ніколаєва О.В.) від 14.01.2026 по справі № 520/20898/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач-1, ГУ ПФУ в Харківській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-2, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 06.05.2025 № 88 "Про відмову у призначенні пенсії", в частині не зарахування до її страхового стажу періоду навчання з 01.09.1981 по 29.06.1983, згідно диплому серії НОМЕР_1 . В іншій частині рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 06.05.2025 № 88 "Про відмову у призначенні пенсії залишити без зміни;

зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву, про призначення їй пенсії за віком, в частині зарахування до її страхового стажу періоду навчання з 01.09.1981 по 29.06.1983, згідно диплому серії НОМЕР_1 , з урахуванням правових висновків рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.11.2024 у справі № 645/6260/24 та цього рішення суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного окружного суду від 14.01.2026 задоволено позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Харківської області, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 06.05.2025 № 88 "Про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ", в частині незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 01.09.1981 по 29.06.1983, згідно диплому серії НОМЕР_1 .

Зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.05.2025, про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, в частині зарахування до її страхового стажу періоду навчання з 01.09.1981 по 29.06.1983, згідно диплому серії НОМЕР_1 , з урахуванням правових висновків рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 18.11.2024 у справі № 645/6260/24 та рішення суду у даній справі.

Стягнуто з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просив скасувати оскаржуване рішення, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вважає правомірним відмову позивача у не враховані до страхового стажу період навчання з 01.09.1981 по 29.06.1983 згідно диплому серії НОМЕР_1 від 30.06.1983, оскільки, відсутній зв`язок між прізвищами ОСОБА_2 .

Позивачка тавідповідач-1 по справі не скористалися правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивачка ОСОБА_1 з досягненням пенсійного віку звернулася до відповідача-1 із заявою та необхідними документами для призначення їй пенсії за віком.

За результатами розгляду документів, за принципом екстериторіальності, прийнято рішення відповідачем-2 та відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу не зараховано не зараховано період навчання з 01.09.1981 по 29.06.1983, так як відсутнє свідоцтво про шлюб, що потребувало встановлення в суді загальної юрисдикції факту належності їй диплому, не зараховано період роботи з 02.02.1987 по 18.01.1994, оскільки, в трудовій книжці п. 5 запису «Принята на должность медсестры 4-го хирургического отделения» відсутня дата наказу № 15 та це період роботи в росії.

Позивачка звернулася з адміністративним позовом до Харківського окружного адміністративного суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2025 у справі № 520/29188/24 адміністративний позов задоволено частково, визнати протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 25.09.2024 № 88 «Про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 », в частині не зарахування до її страхового стажу періоду роботи з 02.02.1987 по 18.01.1994, згідно пункту 5 запису в її трудовій книжці серії НОМЕР_2 . В іншій частині рішення від 25.09.2024 № 88 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишено без зміни. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , про призначення їй пенсії за віком, в частині зарахування до її страхового стажу періоду роботи з 02.02.1987 по 18.01.1994, згідно пункту 5 запису в її трудовій книжці серії НОМЕР_2 , та ухвалити відповідне рішення, з урахуванням висновків викладених в цьому рішенні.

Вказане рішення набрало законної сили.

Позивачка 02.05.2025 звернулася до ГУ ПФУ у Харківській області з заявою, в якій просила виконати вказане рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2025 у справі № 520/29188/24. А на усунення зауваження пенсійного органу в оскарженому рішенні, в частині не зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1981 по 29.06.1983, із-за відсутності свідоцтва про шлюб, надала до заяви копію чинного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.11.2024 у справі № 645/6260/24, яким суд встановив факт, що: свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий 21.07.1964 Андрушівською селищною Радою Попільнянського району; диплом серії НОМЕР_1 , виданий « ОСОБА_4 медицинским училищем 30 июня 1983 года» (російською мовою); трудова книжка серії НОМЕР_4 на ім`я (російською мовою) «( ОСОБА_5 -закреслено) ОСОБА_6 , дата рождения 01.07.1964, образование среднее специальн., профессия, специальность медсестра, дата заполнения 15 сентября 1983 года» належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Це рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова значиться в додатку до вказаної заяви від 02.05.2025.

Натомість, рішенням відповідача-2 від 06.05.2025 № 88 в призначенні пенсії знову відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, який, з урахуванням виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2025 у справі № 520/29188/24, становить вже 29 років 8 місяців 11 днів. Не врахований період навчання з 01.09.1981 по 29.06.1983 року, оскільки, відсутній зв`язок між прізвищами ОСОБА_2 . Заявницею не надано свідоцтво про шлюб або інші документи, які підтверджують зміну прізвища.

Позивачка 04.07.2025 отримала письмову відповідь, яка датована ще 14.05.2025, в якій їй повідомлено, що на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2025 у справі № 520/29188/24 та Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.11.2024 у справі № 645/6260/24, надсилає рішення ГУ ПФУ у Дніпропетровській області від 06.05.2025 № 88, про відмову в призначенні пенсії за віком та розрахунок стажу.

У зв`язку з тим, що ГУ ПФУ у Дніпропетровській області в оскаржуваному рішенні обійшов своєю увагою надане йому до пенсійних матеріалів рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.11.2024 у справі № 645/6260/24, яке усуває вказані його зауваження, 14.07.2025 ОСОБА_1 ще раз звернулася з заявою територіально до ГУ ПФУ у Харківській області, в якій вказала, що 04.07.2025 отримала відповідь в якій йде посилання на вказане оскаржуване Рішення ГУ ПФУ у Дніпропетровській області від 06.05.2025, про відмову в призначенні пенсії за віком.

На це звернення відповідач-1 28.07.2025 повідомив позивачці, що до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1981 по 29.06.1983 згідно диплому, оскільки, відсутній зв`язок між прізвищем ОСОБА_2 . Заявницею не надано свідоцтво про шлюб або інші документи, які підтверджують зміну прізвища, запис про навчання в трудовій книжці відсутній. За такого, ГУ ПФУ у Харківській області вважає, що підстав для перегляду Рішення про призначення пенсії без додаткових документів не має.

Не погодившись із діями пенсійного органу позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, про визнання протиправним рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 06.05.2025 № 88 "Про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ", в частині незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 01.09.1981 по 29.06.1983, згідно диплому серії НОМЕР_1 та зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.05.2025, про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, в частині зарахування до її страхового стажу періоду навчання з 01.09.1981 по 29.06.1983, згідно диплому серії НОМЕР_1 , з урахуванням правових висновків рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 18.11.2024 у справі № 645/6260/24 та рішення суду у даній справі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 1058-IV).

Статтею 8 Закону № 1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У статті 1 вказаного Закону № 1058-ІV наведено наступні визначення:

Пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбачуваного цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

За приписами пункту 1 частини першої статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно частини другою статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Умови призначення пенсії визначені статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частин першої та четвертої статті 26 Закону № 1058-ІV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 01 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 32 років.

До набрання чинності Законом № 1058-IV діяв Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ).

У відповідності до пункту "д" частини 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788 до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Частинами 1 та 3 статті 44 Закону № 1058-IV встановлено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Частинами 4, 5 статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 637 у разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Колегія суддів зазначає, що вищенаведені норми встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення страхового стажу.

Пунктом 20 Порядку № 637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Таким чином, аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж працівника є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків.

На момент навчання позивача правовідносини у сфері освіти регулювалися Законом Української Радянської Соціалістичної Республіки від 28.06.1974 № 2778-VIII "Про народну освіту" (далі - Закон № 2778-VIII).

Відповідно до статті 55 Закону № 2778-VIII вища освіта здійснюється в університетах, інститутах, академіях та інших навчальних закладах, віднесених у встановленому порядку до вищих навчальних закладів.

У вищих навчальних закладах може проводитися денне, вечірнє і заочне навчання.

Навчання у вищих навчальних закладах без відриву від виробництва є формою здобуття спеціальності і підвищення кваліфікації особами, які працюють у різних галузях народного господарства.

За приписами статті 60 Закону № 2778-VIII особам, які закінчили вищі навчальні заклади, присвоюється кваліфікація відповідно до здобутої спеціальності, видається диплом і нагрудний знак встановленого зразка.

Особам, які закінчили вищі навчальні заклади і добилися великих успіхів у навчанні та виявили себе в науковій і громадській роботі, видається диплом з відзнакою.

Як вбачається з предмету спору дослідженню підлягає правомірність дій відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивачки періоду навчання з 01.09.1981 по 29.06.1983 згідно диплому серії НОМЕР_1 від 30.06.1983, оскільки прізвище позивача, зазначене у дипломі, не відповідає паспортним даним, відсутній зв`язок між прізвищем ОСОБА_2 .

Пунктом 8 Порядку № 637 встановлено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Як вбачається з копії трудової книжки від 15.09.1983 серії НОМЕР_2 , на титульному аркуші зазначене прізвище позивача ОСОБА_5 - закреслено, зазначено ОСОБА_7 , також зазначено, що зміна прізвища відбулась на підставі свідоцтва про шлюб.

У дипломі серії НОМЕР_1 , також зазначено прізвище ОСОБА_5 .

Також, у зазначеному дипломі міститься інформація про те, що позивачка закінчила навчання у 7 Ленінському училище за спеціальністю "медицинська сестра". Виданий диплом 30.06.1983 та зареєстрованого за № 369.

У паспорті, РНОКПП прізвище позивача - ОСОБА_7 .

Згідно рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.11.2024 у справі № 645/6460/24, суд встановив факт, що: свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий 21.07.1964 Андрушівською селищною Радою Попільнянського району; диплом серії НОМЕР_1 , виданий « ОСОБА_4 медицинским училищем 30 июня 1983 года» (російською мовою); трудова книжка серії НОМЕР_4 на ім`я (російською мовою) «( ОСОБА_5 -закреслено) ОСОБА_6 , дата рождения 01.07.1964, образование среднее специальн., профессия, специальность медсестра, дата заполнения 15 сентября 1983 года» належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Це рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова значиться в додатку до вказаної заяви від 02.05.2025.

Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Весь комплект наданих документів вказує на повний збіг всіх інших відомостей про ім`я, по батькові, дати та місця народження, позивача. Аргументів про протилежне учасниками справи не надано.

Будь-які зауваження до диплому серії НОМЕР_1 від 30.06.1983 пенсійний орган не висловлював. Диплом не містить виправлень або дописок, в дипломі вказано дату вступу та дату закінчення навчання, диплом містить відповідні підписи уповноважених осіб та скріплений печаткою, достовірність яких відповідачем не спростовується. Докази, які б свідчили про недостовірність диплому про навчання, у відповідача відсутні.

Колегія суддів звертає увагу, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей. Позивач як громадянин України, стаж якого підтверджений трудовою книжкою, що є основним документом, який підтверджує трудовий стаж, має право на відповідний соціальний захист з боку держави. При цьому держава в особі своїх органів не може відмовляти у виконанні своїх позитивних зобов`язань, в даному випадку у наданні соціального захисту, з формальних підстав.

Згідно з пп. 2 п. 6 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 за № 28-2, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485, Головне управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.

Таким чином законодавець не тільки наділив відповідача правом на перевірку відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а й зобов`язав витребувати в установленому законодавством порядку відомості, необхідні для здійснення, покладених на Головне управління Фонду завдань та сприяти особам, що звернулись за призначенням пенсії, в одержанні відсутніх у них документів для призначення пенсії.

Отже, у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було недостатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставин, запропонувати позивачу надати інформацію щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, відповідно до якої на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Колегія суддів зауважує, що відповідач відповідно до наданих йому законом повноважень, не вправі самовільно встановлювати період навчання позивача, оскільки такий період закріплений відповідним документом про його зарахування на навчання та про відрахування його з числа студентів навчального закладу.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Окрім того, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 29.03.2019 у справі № 548/2056/16-а та від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а.

Разом із тим, наявність сумнівів у відповідача, як територіального органу ПФУ щодо достовірності поданих документів для призначення пенсії може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду навчання у повному обсязі до страхового стажу, однак не можуть нівелювати відомості диплому серії НОМЕР_1 від 30.06.1983 та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею стажу.

Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 127/9055/17.

Натомість жодних дій щодо перевірки сумнівних обставин чи інформації викладеної в документах позивача суб`єктом владних повноважень вчинено не було.

Разом із тим, незважаючи на подані позивачем документи, на підтвердження навчання у спірний період, відповідач протиправно не врахував диплом про навчання при обчисленні страхового стажу та, як наслідок, безпідставно відмовив позивачув у перерахунку пенсії із зарахуванням до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1981 по 29.06.1983 згідно диплому серії НОМЕР_1 від 30.06.1983.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 06.05.2025 № 88 про відмову у перерахунку пенсії не відповідає критеріям законності, обґрунтованості та пропорційності, визначеним статтею 2 КАС України, що є підставою для визнання такого рішення протиправним і скасування.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ефективним та належним способом відновлення порушеного права позивача буде визнання протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 06.05.2025 № 88 "Про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ", в частині незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 01.09.1981 по 29.06.1983, згідно диплому серії НОМЕР_1 та зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.05.2025, про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, в частині зарахування до її страхового стажу періоду навчання з 01.09.1981 по 29.06.1983, згідно диплому серії НОМЕР_1 , з урахуванням правових висновків рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.11.2024 у справі № 645/6260/24 та рішення суду у даній справі.

На підставі наведених вище обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. В апеляційній скарзі також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведених аргументів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: "а", "б", "в", "г" пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

З огляду на результат апеляційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2026 по справі № 520/20898/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) М.О. Семененко З.Г. Подобайло