Справа № 640/15668/22
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2026-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Чаку Є.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язати вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного Управління Національної Поліції у м. Києві від 05.08.2022 №702 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих працівників Святошинського УП ГУНП у м. Києві» в частині звільнення дільничного офіцера поліції сектору превенцїї відділу поліції №2 з обслуговування жилого масиву «Південна Борщагівка» Святошинського УП ГУНП у м. Києві капітана поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного Управління Національної Поліції у м. Києві від 15.08.2022 №1274 о/с «По особовому складу» щодо звільнення дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №2 з обслуговування жилого масиву «Південна Борщагівка» Святошинського УП ГУНП у м. Києві капітана поліції ОСОБА_1 (0059742) зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №2 з обслуговування жилого масиву «Південна Борщагівка» Святошинського УП ГУНП у м. Києві;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середню заробітну платню за час вимушеного прогулу, починаючи з 16.08.2022 по день поновлення на роботі.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби є протиправним.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ОВС з 27.01.2012, в поліції з 07.11.2012, на останній займаній посаді дільничний офіцер поліції сектору превенції відділу поліції №2 (з обслуговування житлового масиву «Південна Борщагівка») Святошинського управління поліції перебував з 05.02.2021.

На підставі наказів ГУНП у м. Києві від 24.06.2022 №738 (про призначення службового розслідування) та від 08.07.2022 №809 (продовження строків проведення службового розслідування), на підставі отриманої заяви від гром. ОСОБА_2 від 23.06.2022 щодо обставин 09.05.2022 незаконного проникнення та обшуку його житла, вимагання в нього коштів 5000 доларів США, за не притягнення до кримінальної відповідальності, продажу його мобільного та «мак буку» з метою вимагання коштів, призначено службове розслідування за фактом можливих протиправних дій окремих поліцейських Святошинського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 .

У ході службового розслідування комісією встановлено прибуття 09.05.2022 групою поліцейських, які здійснювали превентивні заходи та серед яких був ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 , безпідставне застосування поліцейськими до гром. ОСОБА_2 «Кайданки», діставання із кишені громадянина ключі від квартири, вхід до його приміщення та проведення в ньому обшуку, при цьому обмеживши пересування гром. ОСОБА_2 . За результатами обшуку квартири виявили наркотичний засіб - амфетамін, у зв`язку з чим вимагали від гром. ОСОБА_2 , кошти в сумі 5000 дол. США за не притягнення до кримінальної відповідальності. В свою чергу, поліцейські не здійснювали відеозапис з моменту початку виконання службових обов`язків на портативний відеореєстратор.

Під час проведення службового розслідування у діях, окрім інших, дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 2 (з обслуговування житлового масиву «Південна Борщагівка») Святошинського УП ГУНП у м. Києві капітана поліції ОСОБА_1 , встановлено порушення вимог статті 29, абзацу першого статті 30 Конституції України, підпункту 3 пункту 1, підпунктів 4, 6, 10 пункту 3 розділу І Інструкції з організації діяльності дільничних офіцерів поліції та поліцейських громад, затвердженого наказом МВС України від 28.07.2017 № 650, пункту 6 розділу 2 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, пункту 1 частини 1 статті 18, пункту 3 частини 1 статті 23, пункту 1 частини 3 статті 45 Закону України "Про Національну поліцію" та пункту 2 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, що виразилось у незаконному проникненні і проведенні обшуку житла ОСОБА_2 , застосуванні спеціального засобу "Кайданки", обмеженні прав та свободи останнього, а також невжитті заходів щодо невідкладної реєстрації отриманої інформації про зберігання речовин обіг, яких заборонено.

Опитаний ОСОБА_1 надав пояснення (письмові) щодо обставин подій 09.05.2022 пов`язаних із гром. ОСОБА_2 ОСОБА_1 зазначив, що разом із іншими працівниками поліції здійснювали превентивні заходи з виявлення осіб, які вживають та займаються збутом наркотичних засобів, прибули за адресою АДРЕСА_1 , виявили у під`їзді будинку групу осіб, серед яких встановлено особу раніше судимого гром. ОСОБА_2 . ОСОБА_2 погодився надати інформацію про місце проживання осіб, де може відбуватись незаконний збут наркотичних засобів, вийшли з будинку, сіли до службового автомобіля та прямували за адресами, які вказував ОСОБА_2 . ОСОБА_2 перевірили на наявність заборонених засобів на сходах під`їзду будинку. Факт вчинення неправомірних дій відносно ОСОБА_2 , застосування «Кайданки» заперечив, як і факт обшуку квартири АДРЕСА_2 останнього та вимагання коштів. Зазначив, що ОСОБА_2 міг мати при собі в руках мобільний телефон та «мак бук».

Встановлені обставини дали підстави комісії вважати вчинення поліцейськими, також ОСОБА_1 , дисциплінарного проступку з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, чим підірвано авторитет НПУ.

У висновку дисциплінарної комісії, затвердженого 23.07.2022 за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог статті 29, абзацу першого статті 30 Конституції України, підпункту 3 пункту 1, підпунктів 4, 6, 10 пункту 3 розділу ІІ Інструкції з організації діяльності дільничних офіцерів поліції та поліцейських громад, затвердженого наказом МВС України від 28.07.2017 № 650, пункту 6 розділу 2 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100 пункту 1 частини 1 статті 18, пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію", пунктів 1, 4, 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026 та частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, до дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №2 (з обслуговування житлового масиву "Південна Борщагівка") Святошинського УП ГУНП у м. Києві капітана поліції ОСОБА_1 (0059742) застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного Управління Національної Поліції у м. Києві від 05 серпня 2022 року №702 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих працівників Святошинського УП ГУНП у м. Києві» щодо ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, із яким позивач ознайомлений 09.08.2022 під підпис згідно наявного у справі листа ознайомлення.

Наказом Головного Управління Національної Поліції у м. Києві від 15 серпня 2022 року №1274 о/с «По особовому складу» за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), капітана поліції ОСОБА_1 дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №2 (з обслуговування житлового масиву «Південна Борщагівка») Святошинського управління поліції, 16 серпня 2022 року звільнено зі служби в поліції.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що позивач вчинив дії, які є несумісними з проходженням служби в поліції та суперечать змісту присяги працівника Національної поліції України, проігнорував вимоги означеного вище законодавства, а отже своїми діями вчинив дисциплінарний проступок, за що передбачена дисциплінарна відповідальність. Вид застосованого дисциплінарного стягнення суд вважав пропорційним до вчиненого позивачем проступку, враховуючи обставини вчиненого поступку, його характер, наслідки та вину позивача.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» (преамбула названого Закону).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно пункту 2 розділу І Інструкції з організації діяльності дільничних офіцерів поліції та поліцейських громад, затвердженого наказом МВС України від 28.07.2017 № 650 (далі - Інструкція № 650) дільничні офіцери поліції (далі - ДОП) здійснюють свою діяльність відповідно до Конституції України, Законів України "Про Національну поліцію", "Про запобігання та протидію домашньому насильству", "Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі", "Про соціальну адаптацію осіб, які відбувають чи відбули покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк", "Про участь громадян в охороні громадського порядку і державного кордону", інших актів законодавства, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно підпункту 3 пункту 1 розділу ІІ Інструкції № 650 завданнями ДОП є виконання завдань, спрямованих на дотримання прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

Згідно частини другої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Відповідно до частини першої статті 64 згаданого Закону особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Згідно частин статті 38 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, під час виконання своїх службових повноважень зобов`язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, бути ввічливими у стосунках з громадянами, керівниками, колегами і підлеглими.

За змістом статті 42 цього Закону особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, сумлінно, компетентно, вчасно, результативно і відповідально виконують службові повноваження та професійні обов`язки, рішення та доручення органів і осіб, яким вони підпорядковані, підзвітні або підконтрольні, не допускають зловживань та неефективного використання державної і комунальної власності.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила етичної поведінки). Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування (абзац 2 пункту 1 Правил).

Згідно пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

- неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

- поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України;

- у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків;

- неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «;Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України;

- виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку, не допускати дискримінації в будь-якій формі;

- поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;

- контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку;

- мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу;

- дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики;

- зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

- інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно із частинами першою, другою статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

За визначенням, наведеним у частині першій статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 5, 6, 11, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

За правилами статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно із частинами першою-третьою статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

За правилами частин першої-четвертої, шостої та десятої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 15 Дисциплінарного статуту за результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Згідно із частинами першою, третьою статті 19 цього Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Положеннями частин сьомої та восьмої цієї ж статті передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно із частиною четвертою статті 22 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.

Верховний Суд у постанові від 09.05.2024 у справі № 420/1491/23 вказав, що підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень є вчинення дій, що порушують службову дисципліну. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого керівник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, зокрема, в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

У свою чергу, адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

Вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад саме дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи, або іншого виду юридичної відповідальності. Адміністративний суд під час розгляду справи на підставі встановлених ним обставин повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Такий підхід до вирішення питання про правомірність притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, а також Верховним Судом у постановах від 07.02.2020 у справі № 260/1118/18, від 28.02.2020 у справі № 825/1398/17, від 06.03.2020 у справі № 804/1758/18 та від 20.10.2020 у справі № 340/1502/19.

Відповідач вбачав склад дисциплінарного проступку позивача у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій несумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Нехтування позивачем встановленими вимогами на переконання відповідача, призвело до скоєння ним проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції і її працівників в очах громадськості та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків і проходження служби у Національній поліції України.

У цьому аспекті варто зауважити, що вчинки, які дискредитують працівників поліції та, власне, органи Національної поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті. Отже, дискредитація звання поліцейського за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів Національної поліції і її працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Так, як зазначалося, підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугували факти вчинення ним дій з корисливих мотивів, які явно виходять за межі наданих йому повноважень всупереч інтересам служби, чим підірвано авторитет органів Національної поліції України, зокрема щодо незаконного проникнення і проведення обшуку житла ОСОБА_2 , застосуванні спеціального засобу "Кайданки", обмеженні прав та свободи останнього, а також невжитті заходів щодо невідкладної реєстрації отриманої інформації про зберігання речовин обіг, яких заборонено.

Відповідно до статті 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою.

Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правничою допомогою захисника.

Згідно частини першої статті 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до підпунктів 4, 6, 10 пункту 3 розділу ІІ Інструкції № 650 ДОП з метою виконання своїх обов`язків можуть: затримувати підозрюваних у вчиненні кримінального або адміністративного правопорушення, доставляти таких осіб до поліцейської станції або органу (підрозділу) поліції. Відомості стосовно осіб, доставлених до поліцейської станції, фіксуються в журналі обліку доставлених осіб, які вчинили адміністративні правопорушення (далі - Журнал), передбаченому Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом МВС від 06 листопада 2015 року № 1376, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941. За наявності технічної можливості Журнал ведеться в електронному вигляді; відповідно до статті 38 Закону України "Про Національну поліцію" проникати до житла чи іншого володіння особи без вмотивованого рішення суду в невідкладних випадках; застосовувати поліцейські заходи примусу у випадках та порядку, визначених Законом України «Про Національну поліцію».

Пунктом 1 частини третьої статті 45 Закону України "Про Національну поліцію" визначені загальні правила застосування кайданок та інших засобів обмеження рухомості: а) до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та чинить опір поліцейському або намагається втекти; б) під час затримання особи; в) під час конвоювання (доставляння) затриманого або заарештованого; г) якщо особа своїми небезпечними діями може завдати шкоду собі і оточуючим; ґ) проведення процесуальних дій з особами у випадках, коли вони можуть створити реальну небезпеку оточуючим або собі.

Відповідно до пунктів 4, 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026 (далі - Інструкція № 1026) під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100 (далі - Порядок № 100) поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.

Так, підставою для притягнення позивача до відповідальності слугували обставини, які мали місце 09.05.2022. Зокрема, у ході службового розслідування відповідачем було встановлено, що 09.05.2022 близько 13:00 за адресою АДРЕСА_3 , поліцейські, серед яких був позивач незаконно проникли до житла громадянина та проводили там обшук, після чого вимагали кошти 25 400 грн. за уникнення від кримінальної відповідальності за зберігання нібито наркотичних засобів. Службовим розслідування встановлено безпідставне застосування поліцейським до гром. ОСОБА_2 «Кайданки», дістали із кишені ключі від квартири, увійшли до якої та провели в ній обшук, при цьому обмежили пересування ОСОБА_2 . За результатами обшуку квартири виявили наркотичний засіб - амфетамін, у зв`язку з чим вимагали від гром. кошти в сумі 5000 дол. США за не притягнення до кримінальної відповідальності. В свою чергу, поліцейські не здійснювали відеозапис з моменту початку виконання службових обов`язків на портативний відеореєстратор.

Звертаючись до суду із позовом, позивач наполягав на тому, що жодних доказів вчинення ним згаданих дій відповідач не надав. У свою чергу, позивач вважає, що сам лише факт відсутності відеофіксації не є доказом його вини.

Відповідно до частини першої статті 75 КАС достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно частин першої статті 76 КАС достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 90 КАС передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Як вбачається із матеріалів справи, обставини вчинення дисциплінарного проступку були встановлені на підставі відеозаписів, пояснень громадян, а також і працівників поліції, які брали участь у подіях, які мали місце , що є несумісним із подальшим проходженням служби..

Дослідивши зміст вказаних матеріалів, колегія суддів дійшла висновку про те, що встановити цілком достовірно та точно зміст подій, які відбувалися 09.05.2022 неможливо, у зв`язку із, у тому числі, відсутністю відеозаписів із портативних відереєстраторів поліцейських, у тому числі і позивача. Своєю чергою із цих же підстав неможливо цілком заперечити об`єктивність допущених позивачем порушень.

Як вірно вказав суд першої інстанції, виконання поліцейським своїх службових обов`язків, зокрема під час проведення превентивних заходів зі встановлення осіб які можуть бути винні у вчиненні проступку щодо реалізації заборонених наркотичних засобів, безпосередньо вимагає фіксування таких події та своїх дій на портативний відереєстратор, що відповідно визначено чинним законодавством.

Водночас, не здійснивши відповідну відеофіксацію, позивач при виконанні службових обов`язків діяв цілком недобросовісно та не лише формально порушив відповідні приписи законодавства, а й створив ситуацію, яка підірвала довіру та авторитет органів Національної поліції і її працівників.

За даних обставин відсутність об`єктивної відеофіксації спірних подій, що сталося у тому числі і з вини позивача, не є підставою для висновку про недоведеність факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку та не звільняє його від відповідальності за порушення службової дисципліни.

У зв`язку із викладеним, колегія суддів у повній мірі погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач вчинив дії, які є несумісними з проходженням служби в поліції та суперечать змісту присяги працівника Національної поліції України, проігнорував вимоги означеного вище законодавства, а отже своїми діями вчинив дисциплінарний проступок, за що його притягнуто до відповідальності у вигляді звільнення, що є пропорційним заходом до характеру, змісту та наслідків вчиненого проступку.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Є.В. Чаку

Повний текст постанови складений 10.03.2026.