Справа № 140/5854/25
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2026-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 рокуЛьвівСправа № 140/5854/25 пров. № А/857/43971/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Носа С.П.;

суддів: Кухтея Р.В., Шевчук С.М.;

за участю секретаря судового засідання - Порцін В.Р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансімпорт Україна» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року у справі № 140/5854/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансімпорт Україна» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

суддя(і) у І інстанції Плахтій Н.Б.,

час ухвалення рішення 15:40:15,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складення повного тексту рішення 25 вересня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансімпорт Україна» (далі позивач, ТзОВ «Трансімпорт Україна») звернулося у Волинський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Волинської митниці (далі відповідач), у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 21.11.2024 №№UA122, UA123, UA124.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що за результатами документальної невиїзної перевірки ТОВ «Трансімпорт Україна» відповідачем складений акт від 31.10.2024 №46/24/7.3-19/43941675 (далі акт перевірки), на підставі якого 21.11.2024 винесені такі податкові повідомлення-рішення:

№UA122 за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання, на суму 14664864,73 грн;

№UA123 за платежем мито на нафтопродукти, транспортні засоби та шини до них, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності (крім мита, яке сплачується при поміщенні суден у митний режим тимчасового ввезення, на суму 800949,62 грн;

№UA124 за платежем податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання, у сумі 3715246,43 грн (розмір податкового зобов`язання 3342636,84 грн, сума штрафних санкцій 372609,59 грн).

Позивач вважає висновки, що викладені в акті про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Трансімпорт Україна», помилковими та необґрунтованими, а прийняті на підставі даного акту перевірки податкові повідомлення-рішення такими, що підлягають скасуванню, оскільки експортна декларація, яка і стала тією підставою для виникнення сумнівів у митного органу щодо достовірності відомостей у наданих до митного оформлення документах, доводить лише факт подачі декларації для можливого експорту транспортного засобу із Європейського Союзу.

Разом з тим, до митного оформлення вказаних у митних деклараціях транспортних засобів надавались документи, які не містять ніяких слідів підробки, підчищення, будь-яких інших пошкоджень, що свідчить безпідставність висновків митного органу. Усі подані до митного оформлення документи чітко підтверджують експорт товарів.

Позивач вважаючи, що відповідач протиправно виніс оскаржувані податкові повідомлення-рішення, звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Трансімпорт Україна» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ «Трансімпорт Україна» подало апеляційну скаргу, в якій висловило прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою у задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт свою апеляційну скаргу мотивував тим, що надані ТОВ «ТРАНСІМПОРТ УКРАЇНА» усі документи для митного оформлення, не містять жодних ознак підробки, виправлень або пошкоджень. Вони відповідають вимогам оформлення зовнішньоекономічних документів та повністю підтверджують легальність експорту товарів з Європейського Союзу та їх імпорту в Україну. Під час ввезення товарів на митну територію України застосовувалися умови DAP (Delivered At Place) згідно з правилами Інкотермс 2010. Термін DAP «Поставка в пункті призначення» означає, що продавець виконує свої зобов`язання з постачання товару, коли він доставлений у визначений пункт призначення, готовий до розвантаження з транспортного засобу, та випущений у митному режимі експорту. Таким чином, усі витрати, зазначені у рахунках-фактурах, включають також витрати на доставку та страхування до місця призначення в Україні. Вся відповідальність за товаросупровідні документи, їх достовірність і повноту покладається на продавця (експортера). Саме продавець, відповідно до умов DAP, забезпечує правильність і повноту документів, що супроводжують поставку. На території Європейського Союзу транспортування здійснювалося на умовах EXW (Ex Works / Франко завод), також відповідно до Інкотермс 2010. Відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів, умова EXW означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надає товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві або в іншому погодженому місці (завод, склад тощо). Продавець не несе відповідальності за навантаження товару на транспортний засіб покупця або за його митне очищення для експорту. Ці умови чітко узгоджуються між собою та підтверджують законність і прозорість зовнішньоекономічних операцій, здійснених ТОВ «ТРАНСІМПОРТ УКРАЇНА».

Крім того, апелянт звертаємо увагу суду на те, що норми права не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами постачальниками. Порушення постачальником товару (робіт, послуг) правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару вимог закону.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу апелянта, вважаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги є безпідставними. Тому, з підстав, викладених у відзиві, просить апеляційну скаргу ТОВ «Трансімпорт Україна» залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу Волинської митниці від 02.10.2024 №287 (т.2, а.с.32-36) відповідачем була проведена документальна невиїзна перевірка ТОВ «Трансімпорт Україна» щодо дотримання вимог законодавства України з питань митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування , а саме правомірності застосування тарифної пільги (тарифної преференції) по сплаті ввізного мита за кодом митної преференції, а також правильності визначення бази оподаткування та своєчасності достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товарів за МД від 01.02.2022 UA204020/2022/002850, від 01.02.2022 UA204020/2022/002846, від 07.02.2022 UA205140/2022/011992, від 19.09.2022 UA205140/2022/065862.

Про призначення документальної невиїзної перевірки позивачу було надіслано відповідне повідомлення Волинської митниці від 03.10.2024 №7.3-2/19/13/11012 з додатками, у яких відображено 282 митних декларації (Додаток 1), 27 митних декларацій (Додаток 2), що підлягають перевірці (т.2, а.с.37-41), яке повернулося митниці без вручення (за закінченням терміну зберігання) 19.10.2024 (т.2, а.с.42).

За результатами документальної невиїзної перевірки, проведеної відповідачем в період з 15.10.2024 по 21.10.2024, складено акт від 31.10.2024 №46/24/7.3-19/43941675 (т.1, а.с.26-37, т.2, а.с.43-54), згідно із висновками якого встановлено порушення позивачем:

1. статті 49, частини 1 статті 51, пункту 2 частини 2 статті 52, частини 4 статті 58, частини 1 та 8 статті 257, пункту 1 частини 1 статті 279, пунктів 1 та 4 частини 1 статті 266, частини 5 статті 280 МК України від 13.03.2012 №4495-VI (зі змінами і доповненнями), вимог Доповнення 1 до Регіональної конвенції, Угоди про політичне співробітництво, вільну торгівлю і стратегічне партнерство між Україною та Сполученим Королівством Великої Британії і Північної Ірландії в частині відсутності підтвердження статусу преференційного походження товарів, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті мита за МД згідно з Додатком 1, 2, 3 на загальну суму 15465814,35 грн;

2. підпункту в) пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 ПК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму на загальну суму 3342636,84 грн.

До митного органу на вказаний акт товариством подані заперечення (т.1, а.с.21-25), за результатами розгляду яких митниця листом від 21.11.2024 №7.3-2/19/13/12796 повідомила товариство, що заперечення залишено без задоволення, відповідь є невід`ємною частиною акту (т.1, а.с.53-56).

На підставі вищевказаного акта перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 21.11.2024 №UA122, згідно із яким позивачу збільшено грошове зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України на суму 1466864,73 грн (т.1, а.с.57-60);

- від 21.11.2024 №UA123, згідно із яким позивачу збільшено грошове зобов`язання за платежем мито на нафтопродукти, транспортні засоби та шини до них, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності (крім мита, яке сплачується при поміщенні суден у митний режим тимчасового ввезення) на суму 800949,62 грн (т.1, а.с.66-67);

- від 21.11.2024 №UA124, згідно із яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 3750246,43 грн, в тому числі податкове зобов`язання 3342636,84 грн та штрафні (фінансові) санкції 372609,59 грн (т.1, а.с.68-71).

Не погоджуючись з прийнятими рішенням митного органу, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом за захистом свої прав.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною першою статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частиною п`ятою статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Частинами першою та другою статті 293 МК України передбачено, що особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант. Особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів - грошового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих митному органу.

Частиною третьою статті 345 МК України визначено, що митні органи мають право проводити документальні виїзні (планові або позапланові) та документальні невиїзні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, в тому числі залежно від країни походження товарів, застосування знижених ставок ввізного мита (пункт 2).

Згідно із частиною шостою статті 345 МК України результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.

Частиною другою статті 351 МК України визначено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження дотримання критеріїв походження або автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу митного органу (частина третя статті 351 МК України).

Як передбачає частина третя статті 351 МК України (в редакції, чинній на час проведення перевірки позивача), документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами митного органу в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.

Відповідно до частини першої статті 352 МК України посадовими особами митних органів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Таким чином, нормами чинного законодавства визначено перелік підстав, за яких митним органом проводиться документальна невиїзна перевірка. При цьому, перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій митним органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Водночас підставою для проведення перевірки є надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих митним органам документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться. У посадових осіб митного органу виникає право на проведення документальної невиїзної перевірки лише за наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та за умови направлення керівнику відповідного підприємства рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеній особі чи уповноваженим ним представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що наказ від 02.10.2024 №287 про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «Трансімпорт Україна» прийнятий Волинською митницею у зв`язку з надходженням від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації Республіки Польща від 09.06.2023 №2601-10А.4331.2.2023 (лист Держмитслужби України від 30.06.2023 №15/15-03-01/7.3/2913), від 31.08.2023 №2401-10А.4331.34.2022.МK/JP (лист Держмитслужби України від 06.10.2023 №15-02/15-03-01/7.3/4576), від 13.12.2023 №2401-10А.4331.93.2023.КК та від 13.12.2023 №2401-10А.4331.35.2023.КК (лист Держмитслужби від 15.01.2024 №15/15-03-01/7.3/224), від 06.03.2024 №2401-10А.4331.71.2023.JP КК (лист Держмитслужби від 03.04.2024 №15/15-03-01/7/1811), від 14.06.2024 №2601-10А.4331.19.2024 (доведено листом Держмитслужби від 21.06.2024 №15/15-03/7/3349); від 28.05.2024 №2401-10А.4331.10.2024.JP (доведено листом Держмитслужби від 25.07.2024 №15/15-03-01/7/3971) про не підтвердження преференційного походження товарів, зазначених у сертифікатах з перевезення EUR.1, які надавалися при митному оформленні за митними деклараціями згідно з Додатком 1 (до наказу);

- Сполученого Королівства Великої Британії і Північної Ірландії від 19.07.2023 №CFS-2142343 (лист Держмитслужби від 25.08.2023 №15/15-03-01/7.3/3825), від 29.08.2023 №CFS-2202299 (лист Держмитслужби від 25.10.2023 №15/15-03-01/7.3/4856) про не підтвердження преференційного походження товарів, зазначених у сертифікатах з перевезення EUR.1, які надавалися при митному оформленні за митними деклараціями згідно з Додатком 2 (до наказу);

- Республіки Польща від 08.12.2023 №0201-IGM.542.975.2023.4 (лист Держмитслужби України від 14.02.2024 №26/26-04/7.3/448), від 07.03.2024 №0201-IGM.542.276.2024.2 (лист Держмитслужби України від 13.03.2024 №26/26-04/7.3/638) про не підтвердження автентичності поданих митному органу документів при митному оформленні товарів «навантажувач колісний, фронтальний, самохідний, телескопічний, марки JCB, модель - 535T95AGS, календарний рік виготовлення 2012, VIN - JCB5TD2GHG2355908», «навантажувач колісний, фронтальний, самохідний, телескопічний, марки JCB, модель - 531T70AG+, календарний рік виготовлення 2010, VIN - JCB5TARHE01520379» та «навантажувач MANITOU MLT 634 120 LSU (VIN 928532), календарний рік виготовлення 2006 р.»;

- Республіки Австрії від 15.02.2024 №100000/205767/2023 (лист Держмитслужби України від 06.03.2024 №26/26-04/7.3/599) про не підтвердження автентичності поданих митному органу документів при митному оформленні товару «вантажний автомобіль MAN TGX 26.440 (VIN - НОМЕР_1 ), календарний рік виготовлення 2013».

Статтею 354 МК України встановлено, що результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами митного органу та керівником підприємства, що перевірялося, або уповноваженою ним особою. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. За результатами зустрічної звірки складається довідка (частина перша).

У разі незгоди керівника підприємства або уповноваженої ним особи з висновками перевірки чи фактами та даними, викладеними в акті або довідці про результати перевірки, вони зобов`язані підписати акт або довідку з запереченнями, які вони мають право подати протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта або довідки. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта або довідки про результати перевірки. Заперечення розглядаються митним органом протягом п`яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях). За результатами розгляду підприємству надсилається відповідь у порядку, визначеному Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Керівник підприємства або уповноважена ним особа має право брати участь у розгляді заперечень. Про своє бажання взяти участь у розгляді заперечень ці особи зазначають у запереченнях (частина восьма).

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником митного органу або його заступником з урахуванням розгляду заперечень до акта (у разі їх наявності) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення або надіслання підприємству акта про результати перевірки у порядку, передбаченому Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень підприємства до акта про результати перевірки - приймається з урахуванням висновку за результатами розгляду заперечень до акта про результати перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді підприємству (частина дванадцята).

При проведенні перевірки позивач був повідомлений належним чином шляхом надіслання відповідного повідомлення від 03.10.2024 №7.3-2/19/13/11022. За результатами документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ «Трансімпорт Україна» вимог законодавства України з питань митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при митному оформленні товарів за окремими митними деклараціями Волинською митницею складено акт від 31.10.2024 №46/24/7.3-19/43941675, який направлений позивачу листом від 31.10.2024 №7.3-2/19/13/11984 та вручений 07.11.2024 (т.2, а.с.70-75). Позивач скористався правом на подання заперечень на акт перевірки, які були розглянуті митницею, що слідує з листа від 21.11.2024 №7.3-2/19/13/12796.

Наведене вказує на дотримання відповідачем порядку проведення документальної невиїзної перевірки позивача. При цьому товариством реалізовано право, передбачене частиною восьмою статті 354 МК України, та подано заперечення на акт перевірки, які розглянуті митним органом та надано відповідь про розгляд заперечення.

Щодо встановлених митним органом порушень, які стали підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

При проведенні митницею перевірки було перевірено митні декларації типу ІМ 40 ДЕ від 01.02.2022 UA204020/2022/002850, від 01.02.2022 UA204020/2022/002846, від 07.02.2022 UA205140/2022/011992, від 19.09.2022 UA205140/2022/065862 (Додаток 1 до акта перевірки (т.2, а.с.55) та встановлено наступні обставини.

1) ТОВ «Трансімпорт Україна» за МД від 07.02.2022 №UA25140/2022/011992 здійснено митне оформлення на Волинській митниці товару: «Навантажувач фронтальний колісний, телескопічний - 1шт.:- марка - MANITOU;- модель - MLT 634 120 LSU;- бувший у використанні;- заводський номер - 928532;- календарний рік виготовлення 2006;- модельний рік виготовлення 2006;- тип палива дизель;- об`єм двигуна - 4400 см3;- власна маса - 7200 кг;- вантажопідйомність - 3400 кг;,- потужність двигуна - 91 квт;- кількість осей 2;- кількість коліс - 4;- кількість місць для сидіння 1;- максимальна висота підйому - 6,05 м;- максимальний горизонтальний виліт стріли - 3,25 м; - торговельна марка - MANITOU,- виробник - MANITOU,FR.» (т.1, а.с.137зворот-138).

При митному оформленні товару фактурна вартість заявлена в сумі 6900,00 євро (по курсу НБУ станом на 07.02.2022 становить 222694,05 грн), митна вартість визначена за основним методом, становить 222694,05 грн (або еквівалент 6900,00 євро).

За результатами опрацювання інформації, надісланою Державною митною службою листом від 13.03.2024 №26/26-04/7.3/638 (т.1, а.с.133 зворот), на запит про надання взаємної адміністративної допомоги у проведенні перевірки дотримання законодавства України з питань митної справи при ввезенні на митну територію України навантажувача MANITOU MLT 634 120 LSU (VІN: 928532) на адресу ТОВ «Трансімпорт Україна» та копій документів, надісланих митними органами Республіки Польща листом від 07.03.2024 №0201-IGM.542.276.2024.2 (т.1, а.с.134-137), встановлено невідповідність інформації щодо відправника, отримувача, умов поставки, фактурної вартості товару із заявленими відомостями декларантом ТОВ «Трансімпорт Україна» за МД ІМ40ДЕ від 07.02.2022 №UA205140/2022/011992.

В експортній митній декларації від 01.02.2022 №MRN 22PL412020E0127609 (т.1, а.с.135, 136зворот-137)) щодо товару MANITOU MLT 634 120 LSU (VІN: 928532) зазначені наступні відомості: вартість товару становить 26000 євро (еквівалент 839137,00 грн), умови поставки EXW Lublin, отримувач товару - Trotsiuk Serhii, Promyslowa ul. 2, 45400 Novovolynsk, відправник - A&MG TRADING SP.Z.O.O., Fryderyka Chopina 41/2, 20-023 Lublin.

При цьому, в МД від 07.02.2022 №UA25140/2022/011992 вартість товару заявлена на рівні 6900,00 євро (еквівалент 222694,05 грн), умови поставки DAP Луцьк, отримувач товару ТОВ «Трансімпорт Україна», відправник - Company «ACERIUS INVESTMENTS LIMITED», Кіпр.

Таким чином, відомості щодо ідентичного за характеристиками товару, наведені у МД від 07.02.2022 №UA205140/2022/011992 та експортній митній декларації від 01.02.2022 №MRN 22PL412020E0127609, містять розбіжності у вартісних характеристиках.

перевірки митницею було перевірено митні декларації типу ІМ 40 ДЕ від 01.02.2022 UA204020/2022/002850, від 01.02.2022 UA204020/2022/002846, від 07.02.2022 UA205140/2022/011992, від 19.09.2022 UA205140/2022/065862 (Додаток 1 до акта перевірки (т.2, а.с.55) та встановлено наступні обставини.

1) ТОВ «Трансімпорт Україна» за МД від 07.02.2022 №UA25140/2022/011992 здійснено митне оформлення на Волинській митниці товару: «Навантажувач фронтальний колісний, телескопічний - 1шт.:- марка - MANITOU;- модель - MLT 634 120 LSU;- бувший у використанні;- заводський номер - 928532;- календарний рік виготовлення 2006;- модельний рік виготовлення 2006;- тип палива дизель;- об`єм двигуна - 4400 см3;- власна маса - 7200 кг;- вантажопідйомність - 3400 кг;,- потужність двигуна - 91 квт;- кількість осей 2;- кількість коліс - 4;- кількість місць для сидіння 1;- максимальна висота підйому - 6,05 м;- максимальний горизонтальний виліт стріли - 3,25 м; - торговельна марка - MANITOU,- виробник - MANITOU,FR.» (т.1, а.с.137зворот-138).

При митному оформленні товару фактурна вартість заявлена в сумі 6900,00 євро (по курсу НБУ станом на 07.02.2022 становить 222694,05 грн), митна вартість визначена за основним методом, становить 222694,05 грн (або еквівалент 6900,00 євро).

За результатами опрацювання інформації, надісланою Державною митною службою листом від 13.03.2024 №26/26-04/7.3/638 (т.1, а.с.133 зворот), на запит про надання взаємної адміністративної допомоги у проведенні перевірки дотримання законодавства України з питань митної справи при ввезенні на митну територію України навантажувача MANITOU MLT 634 120 LSU (VІN: 928532) на адресу ТОВ «Трансімпорт Україна» та копій документів, надісланих митними органами Республіки Польща листом від 07.03.2024 №0201-IGM.542.276.2024.2 (т.1, а.с.134-137), встановлено невідповідність інформації щодо відправника, отримувача, умов поставки, фактурної вартості товару із заявленими відомостями декларантом ТОВ «Трансімпорт Україна» за МД ІМ40ДЕ від 07.02.2022 №UA205140/2022/011992.

Так, в експортній митній декларації від 01.02.2022 №MRN 22PL412020E0127609 (т.1, а.с.135, 136зворот-137)) щодо товару MANITOU MLT 634 120 LSU (VІN: 928532) зазначені наступні відомості: вартість товару становить 26000 євро (еквівалент 839137,00 грн), умови поставки EXW Lublin, отримувач товару - Trotsiuk Serhii, Promyslowa ul. 2, 45400 Novovolynsk, відправник - A&MG TRADING SP.Z.O.O., Fryderyka Chopina 41/2, 20-023 Lublin.

При цьому в МД від 07.02.2022 №UA25140/2022/011992 вартість товару заявлена на рівні 6900,00 євро (еквівалент 222694,05 грн), умови поставки DAP Луцьк, отримувач товару ТОВ «Трансімпорт Україна», відправник - Company «ACERIUS INVESTMENTS LIMITED», Кіпр.

Таким чином, відомості щодо ідентичного за характеристиками товару, наведені у МД від 07.02.2022 №UA205140/2022/011992 та експортній митній декларації від 01.02.2022 №MRN 22PL412020E0127609, містять розбіжності у вартісних характеристиках.

Встановлені в ході перевірки обставини, які документально підтверджені інформацією уповноважених органів Республіки Польща та Австрійської Республіки свідчать про заявлення позивачем під час митного оформлення товарів за МД від 01.02.2022 UA204020/2022/002850, від 01.02.2022 UA204020/2022/002846, від 07.02.2022 UA205140/2022/011992, від 19.09.2022 UA205140/2022/065862 неправдивих відомостей щодо їх вартості, що в свою чергу призвело до обчислення та сплати митних платежів в заниженому розмірі.

Відповідно до пункту 54.4 статті 54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію спеціальної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території спеціальної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, митний орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Враховуючи вище викладені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що висновки митного органу про заниження ТОВ «Трансімпорт Україна» митної вартості при декларуванні вищевказаних транспортних засобів на суму 1247370,34 грн є обґрунтованими, а тому відповідачем правомірно визначено суму грошових зобов`язань за вищевказані порушення по миту на суму 30822,15 грн та по податку на додану вартість на суму 255638,50 грн.

Крім того, перевіркою обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування встановлено, що при митному оформленні 282 митних декларацій, які зазначені в Додатку1 до наказу про проведення перевірки, та при митному оформленні 27 митних декларацій, які зазначені в Додатку2 до наказу про проведення перевірки, ТОВ «Трансімпорт Україна» безпідставно застосовано преференції на підставі сертифікатів з перевезення (походження) товару EUR.1.

Листами Державної митної служби України від 30.06.2023 №15/15-03-01/7.3/2913, від 21.06.2024 №15/15-03/7/3349 (т.1, а.с.174зворот, 179зворот-180) надіслано відповіді уповноваженого митного органу Республіки Польща від 09.06.2023 №2601-ІОА.4331.2.2023, від 14.06.2024 № 2601-ІОА.4331.19.2024 (т.1, а.с.175-176, 180зворот-182) про результати перевірки сертифікатів з перевезення товару EUR.1 №PL/MF/AS 0244592 від 12.08.2022, №PL/MF/AS 0244569 від 08.02.2022 (т.1, а.с.178, 183зворот-184), складених експортером Company «ACERIUS INVESTMENTS LIMITED» (Europe, Cyprus, Chyptron 1, Nicosia 1075, КІПР), якими не підтверджено автентичність вказаних сертифікатів.

Також, листами Державної митної служби України від 06.10.2023 №15-02/15-03-01/7.3/4576 (т.1, а.с.185), від 25.07.2024 №15/15-03-01/7/3971 (т.1, а.с.193зворот), від 15.01.2024 №15/15-03-01/7.3/224 (т.1, а.с.207), від 03.04.2024 №15/15-03-01/7/1811 (т.1, а.с.238зворот) надіслано відповіді уповноваженого митного органу Республіки Польща від 31.08.2023 №2401-ІОА.4331.34.2022.МK/JP (т.1, а.с.185зворот-189), від 28.05.2024 №2401-ІОА.4331.10.2024.JP (т.1, а.с.194-203), від 13.12.2023 №2401-ІОА.4331.35.2023.КК (3), від 13.12.2023 №2401-ІОА.4331.93.2023.КК (т.1, а.с.207зворот-237), від 06.03.2024 № 401-ІОА.4331.71.2023.JP (т.1, а.с.239-250, т.2, а.с.1-23) про результати перевірки сертифікатів з перевезення товару EUR.1, складених експортерами Company CARS UNLIMITED (Aries Hose, Mdina Road, Haz-Zebbug, Malta), Replicant s.r.o. (UI. Medzevska 96/1 04423 Jasov Slovenska republika), результати якої свідчать, що сертифікати з перевезення товару EUR.1, зазначені в Додатку 2, не видавалися та не легалізовані Польською податковою адміністрацією Митно-податковим управлінням у м.Катовіце, про що проставлені відповідні відмітки в графу 14 даних сертифікатів «Не відповідає вимогам щодо достовірності й правильності інформації, що міститься в ньому».

Крім того, листом Державної митної служби України від 25.08.2023 №15/15-03-01/7.3/3825 (т.2, а.с.24) надіслано відповідь уповноваженого органу Сполученого Королівства Великої Британії і Північної Ірландії від 19.07.2023 №CFS-2142343 про результати перевірки сертифікату з перевезення товару EUR.1 № S 0627272 від 30.11.2022, експортер «FLEETCOM LTD», де зазначено: «товари не відповідають умовам Угоди між Сполученим Королівством Великої Британії та Північної Ірландії та Україною. Товари не підлягають під преференційний режим» (т.2, а.с.24зворот-25).

Листом Державної митної служби України від 25.10.2023 №15/15-03-01/7.3/4856 (т.2, а.с.30зворот) надіслано відповідь уповноваженого органу Сполученого Королівства Великої Британії і Північної Ірландії від 29.08.2023 №CFS-2202299 про результати перевірки сертифікатів з перевезення товарів EUR.1 (Додаток 3 до акта перевірки), складених експортером Company AUTO BEDRIJF LTD (311 SHOREHAM STR, United Kingdom, SHEFFIELD, ENGLAND S 2 4 FA), у якій зазначено, що експортер «Company AUTO BEDRIJF LTD» ліквідований 25 жовтня 2022 року і не здійснює торгівельні операції (т.2, а.с.31).

Відтак уповноваженим органом Республіки Польща не підтверджено преференційне походження товарів, вказаних у 282 сертифікатах про походження товару EUR.1, а уповноваженим органом Сполученого Королівства Великої Британії і Північної Ірландії не підтверджено преференційне походження товарів, вказаних у 27 сертифікатах про походження товару EUR.1, які були подані декларантом позивача при митному оформленні товарів і на підставі яких застосовано преференції по сплаті мита.

Згідно з частинами першою, другою, шостою статті 36 МК України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. Положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до частини першої статті 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Частиною третьою статті 43 МК України встановлено, що сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

За приписами частини восьмої статті 43 МК України у разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або митним органом встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати митному органу для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.

Частиною дев`ятою цієї статті передбачено, що додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Згідно з частинами першою, другою статті 44 МК України для підтвердження країни походження товару митний орган у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати оригінали документів про походження такого товару. У разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару заявляється (декларується) митному органу в обов`язковому порядку лише у разі, якщо це необхідно для застосування митно-тарифних заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, кількісних обмежень (квот), інших заходів економічного або торговельного характеру, що здійснюються в односторонньому порядку або відповідно до двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, або заходів, що здійснюються відповідно до закону для забезпечення здоров`я населення чи суспільного порядку, а також у разі, якщо в митного органу є підстави для підозри в тому, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України.

Пунктом 1 частини третьої статті 44 МК України передбачено, що у разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару обов`язково заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення в митній декларації назви країни походження товару та відомостей про сертифікат про походження товару: на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним кодексом України.

11.08.2023 набули чинності зміни, внесені до Розділу ІІ МК України, відповідно до яких країною походження товару вважається країна, в якій: 1) товар був повністю отриманий; 2) товар був підданий останнім економічно обґрунтованим виробничим та технологічним операціям з переробки, що призвели до виробництва нового товару або є важливою стадією виробництва, за умови виконання в цій країні критеріїв достатньої переробки, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 36 МК України).

Перевірка документів, що підтверджують країну походження товару, зазначених у статті 41 цього Кодексу, здійснюється відповідно до цієї статті після завершення митного оформлення (частина перша статті 43 МК України).

У разі виникнення сумнівів щодо дійсності документів про походження товару та/або правильності відомостей, що в них містяться, зокрема щодо відомостей про країну походження товару, митний орган може перевірити факт видачі сертифіката та/або його зміст на веб-сайті компетентного органу (організації), що видав сертифікат, або звернутися у паперовій або електронній формі до такого компетентного органу (організації) із запитом про проведення перевірки автентичності документа про походження товару та відповідності походження товару правилам походження, встановленим цим Кодексом (частина друга статті 43 МК України).

Запит про проведення перевірки надсилається протягом 1095 днів з дня подання документа про походження товару, крім випадків, якщо така перевірка ініціюється у зв`язку з кримінальним провадженням (частина п`ята статті 43 МК України).

В даному випадку перевірки сертифікатів з перевезення EUR.1 була проведена в межах визначеного строку.

За приписами частин четвертої, п`ятої статті 280 МК України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України. Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Згідно із частиною першою статті 281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Законом України №1678-VII від 16.09.2014 ратифіковано Угоду від 27.06.2014 про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, якою, серед іншого, передбачено поглиблену та всеохоплюючу зону вільної торгівлі між Україною та Європейським Союзом (далі Угода).

Статтею 26 частини 1 глави 1 розділу IV Угоди встановлено, що положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I «Щодо визначення концепції походження товарів і методів адміністративного співробітництва».

Частиною першою статті 2 розділу 2 Протоколу І встановлено, що з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу:

1. товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу;

2. товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 цього Протоколу.

Відповідно до частини 1 статті 16 розділу 5 Протоколу І товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:

1. Сертифікат з перевезення товару EUR.1;

2. У випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.

Процедура видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 встановлена статтею 17 розділу 5 «Підтвердження походження» Протоколу 1, згідно з положеннями якої сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником.

Для цього експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару EUR.1, а також бланк заяви, зразок якої наведений у Додатку. Ці бланки мають бути заповнені однією з мов, якими складено цю Угоду, і згідно з нормами законодавства країни експорту. Якщо їх заповнюють від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами. Опис товарів потрібно викласти у виділеній для цього комірці, не залишаючи вільних рядків. Якщо комірка заповнена не повністю, під останнім рядком опису потрібно накреслити горизонтальну лінію й перекреслити вільний залишок комірки.

Експортер, який подає заяву про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни-члена Європейського Союзу або України, якщо розглядувані товари можуть бути визнаними такими, що походять з Європейського Союзу або України, і задовольняють іншим умовам цього Протоколу.

Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї статті. Вони зокрема повинні перевірити, чи заповнена комірка, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами й переданий експортерові одразу ж після здійснення чи забезпечення фактичного експортування товару.

Законом України «Про приєднання України до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження» від 08.11.2017 №2187-VІII Україна приєдналася до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, яка набирає чинності для України в перший день другого місяця після внесення Україною депозитарію Конвенції документа про приєднання.

Згідно із статтею 1 Рішення №1/2018 Підкомітету Україна - ЄС з питань митного співробітництва від 21/11/2018 року про заміну Протоколу I «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, Протокол І «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, замінюється текстом, викладеним у Додатку до цього Рішення. Статтею 1 Протоколу І «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» визначено, що з метою імплементації цієї Угоди застосовуються Доповнення I і відповідні положення Доповнення II до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (далі - Конвенція). Усі посилання на «відповідну угоду» в Доповненні I й у відповідних положеннях Доповнення II до Конвенції тлумачаться у значенні цієї Угоди.

Відповідно до статті 15 розділу V Доповнення І товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження: (a) сертифікат з перевезення товару ЕUR.1, зразок якого наведений у Додатку III а.

Пунктом 2 статті 31 розділу VІ Доповнення І передбачено, що з метою належного застосування цієї Конвенції Договірні Сторони повинні допомагати один одному, через компетентні митні адміністрації у перевірці достовірності сертифікатів з перевезення товару ЕUR.1 та ЕUR-MED, декларацій про походження і декларацій про походження ЕUR-MED та правильності інформації, що міститься в цих документів.

За змістом положень статті 32 розділу VІ Доповнення І подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи Договірної сторони-імпортера мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цієї Конвенції.

Законом України №1100-IX від 16.12.2020 ратифіковано Угоду про політичне співробітництво, вільну торгівлю і стратегічне партнерство між Україною та Сполученим Королівством Великої Британії і Північної Ірландії (далі Угода2).

Статтею 26 Глави 1 Розділу IV Угоди2 визначено, що Положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами-2, що походять з територій Сторін.

Відповідно до частин 1, 2 статті 29 Глави 1 Розділу IV Угоди2 Cторони скасовують усі ввізні мита на продукцію походженням з іншої Сторони, за винятком передбачених Графіками, зазначених у Додатку I-A до цієї Угоди (далі - Графіки).

Для кожного товару базова ставка ввізного мита, стосовно якої повинно застосовуватися поступове зменшення відповідно до пункту 1 цієї статті, зазначається у Додатку I до цієї Угоди.

Пунктом 1 статті 2 Протоколу I «Щодо визначення концепції поняття «походження товарів» та методів адміністративного співробітництва» до Угоди2 (далі Протокол І) визначено, що з метою впровадження цієї Угоди перелічені далі товари мають вважатися як такі, що походять зі Сполученого Королівства:

(a) товари, цілком вироблені в Сполученому Королівстві, як це визначається в статті 5 цього Протоколу;

(b) товари, отримані в Сполученому Королівстві з матеріалів, які не були вироблені цілком на його території, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку чи переробку в Сполученому Королівстві відповідно до статті 6 цього Протоколу.

Згідно із пунктом 3 статті 17 Протоколу I експортер, який подає заявку про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів Сполученого Королівства або України, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 289 МК України обов`язок із сплати митних платежів виникає: після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки митний орган самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов`язання.

Судом першої інстанції при вирішенні даного спору вірно враховано висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 11.08.2022 у справі №460/8509/21, які полягають у наступному.

Країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених МК України. Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом.

У разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, контролюючий орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей. У разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей, зокрема, щодо країни походження, при ввезенні (пересиланні) на митну територію України, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган самостійно визначає базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків на підставі відомостей, зазначених у таких документах. Податкове зобов`язання може визначатися контролюючим органом і після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, за результатами документальної перевірки.

Верховний Суд у вказаній справі визнав обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції, що зазначення товариством відомостей про характеристики товарів (преференційне походження), які відрізняються від даних, отриманих від уповноважених органів іноземних держав (в даному випадку Республіки Польща, Сполученого Королівства Великої Британії і Північної Ірландії), призвело до безпідставного застосування преференційних ставок ввізного мита, замість застосування повних ставок ввізного мита та сплати митних платежів згідно Митного тарифу України, затвердженого Законом України «Про Митний тариф України» від 19.09.2013 №584-VII.

Отже, спірні сертифікати з перевезення товару не можуть бути визнані належними та достатніми документами, які підтверджують преференційне походження товарів, оформлених за МД, наведеними у Додатках 2, 3 до акта перевірки.

Крім того, слід зауважити, що компанія-експортер, зазначивши декларативно в інвойсі про походження товарів з території Європейського Союзу, повинна у подальшому в ході перевірки документально підтвердити походження вказаних товарів, в тому числі й обставини, що матеріали, використані при виготовленні товару, також здебільшого походять з Європейського Союзу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у постанові від 31.07.2024 у справі №260/6407/21.

Врахувавши висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01.03.2021 у справі №240/7093/19, від 11.04.2022 у справі №260/2805/20, відповідно до яких міжнародним договором передбачено чіткий алгоритм дій митного органу у випадку отримання відповіді компетентного органу за результатами перевірки документів про походження товару, яка, зокрема, не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів. Враховуючи те, що вказаний алгоритм дій контролюючого органу, на запит якого проводилася перевірка документів про походження товару, не передбачає аналізу ним додаткових доказів (документів), наданих декларантом для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару згідно із частинами восьмою, дев`ятою статті 43 МК України, Верховний Суд доходить висновку, що митний орган не наділений повноваженнями діяти на власний розсуд за вказаних обставин та проводити додаткову перевірку документів про походження товару після отримання результатів такої перевірки компетентним органом заявленої декларантом країни походження товару.

Таким чином, оскільки у відповідь на запит митного органу листами уповноважених органів Республіки Польщі та Сполученого Королівства Великої Британії і Північної Ірландії не підтверджено преференційне походження товарів, ввезених за сертифікатами EUR.1, тому у позивача були відсутні підстави для застосування права на преференції при розмитнені такого товару, а висновки акту перевірки ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Сертифікати з перевезення товару EUR.1 (вказані у Додатку №2, 3 до акта перевірки) були єдиними доказами підтвердження преференційного походження товару (графа 44 митних декларацій) з метою застосування пільг в оподаткуванні, однак з огляду на результати перевірки митних органів Республіки Польща, Сполученого Королівства Великої Британії і Північної Ірландії такі у цьому разі не можуть вважатися допустимими доказами, бо отримані з порушенням встановленого порядку та не є достовірними (вони не є справжніми та не були легалізовані митними органами, не підтверджені у встановленому міжнародним договором порядку).

В контексті наведеного мав місце факт неправомірного застосування зменшеної ставки мита до товарів у розумінні Доповнення І до Регіональної конвенції в рамках Угоди та преференцій, запроваджених згідно з Главою 1 Розділу IV Угоди 2.

Взявши до уваги те, що перевіркою походження товару не підтверджено їх преференційне походження, оподаткування товару за МД типу ІМ40ДЕ (Додатки 2, 3 до акта перевірки) повинно здійснюватися зі сплатою ввізного мита за ставкою на дату здійснення митного оформлення, відповідно до Закону України від 19.09.2013 №584-VIII «Про Митний тариф України» (зі змінами і доповненнями).

За приписами підпункту «в» пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію Україну. Датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Пунктом 190.1 статті 190 ПК України встановлено, що базою оподаткування податком на додану вартість для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III МК України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.

Ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах: 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 ПК України).

У цьому разі безпідставна сплата ввізного мита за преференційними ставками призвела до заниження бази оподаткування ПДВ.

Врахувавши викладені обставини та дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що що відповідач правомірно донарахував позивачу грошові зобов`язання відповідно до спірних податкових повідомлень-рішень у зв`язку з надходженням від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей, які вказують на декларування недостовірних відомостей щодо ціни товару у МД від 01.02.2022 UA204020/2022/002850, від 01.02.2022 UA204020/2022/002846, від 07.02.2022 UA205140/2022/011992, від 19.09.2022 UA205140/2022/065862, а також не підтверджують преференційне походження ввезеного товару.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст. 322, ст. 325, ст. 328, ст. 329 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансімпорт Україна» залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року у справі № 140/5854/25 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 13 березня 2026 року.