Справа № 280/10656/25
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2026-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ В УХВАЛЕННІ ДОДАТКОВОГО РІШЕННЯ

13 березня 2026 року Справа № 280/10656/25
м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Артоуз О.О., розглянувши заяву представника відповідача про постановлення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради Україна (69005, Запорізька обл., місто Запоріжжя, бул. Центральний, будинок 27 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебувала дана справа.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.02.2026 позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради Україна про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради № 81866128 від 14.11.2025 про відмову у проведенні реєстраційних дій, зобов`язано Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради (або уповноваженого ним державного реєстратора) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.09.2025 про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - жилого будинку за адресою: АДРЕСА_2 , з такими характеристиками: загальна площа - 67,4 кв. м; житлова площа - 32,0 кв. м; розмір частки - 1/1. У зв`язку з проведенням реєстрації - внести відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та надати витяг з нього позивачу, з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні, стягнуто з Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради () на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

09 березня 2026 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника відповідача про постановлення додаткового рішення в якій представник просить суд ухвалити додаткове судове рішення у справі № 280/10656/25 щодо визначення способу виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.02.2026.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 09.03.2026 заяву представника відповідача про постановлення додаткового рішення призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).

Сторони своїм правом на надання додаткових пояснень по суті заяви у встановлений судом строк не скористалися.

На підставі приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, заяви, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

У своїй заяві представник відповідача вказує на те, що повторний розгляд заяви про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна передбачає здійснення державним реєстратором процедури розгляду такої заяви відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Заявник звертає увагу суду на те, що у відповідності до статті 11 Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Аналіз вказаних положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави стверджувати, що під час розгляду заяви про державну реєстрацію і поданих документів державний реєстратор має виключну компетенцію у питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутності суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Державна реєстрація прав на нерухоме майно належить до компетенції державного реєстратора, який приймає відповідне рішення за умови відповідності заявлених прав, поданої заяви та долучених до неї документів вимогам, встановленим законом. Пунктом 18 Порядку визначено що за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. При цьому повторний розгляд заяви не означає автоматичного проведення державної реєстрації, оскільки прийняття рішення за результатами розгляду заяви здійснюється державним реєстратором у межах наданих законом повноважень. Водночас у резолютивній частині судового рішення не визначено спосіб виконання зазначеного зобов`язання, зокрема порядок реалізації вимоги щодо внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та надання витягу з нього позивачу. З огляду на викладене, з метою належного та однозначного виконання судового рішення, виникла необхідність у ухваленні додаткового судового рішення щодо способу виконання зазначеного зобов`язання.

Як вбачається зі змісту мотивувальної частини рішення суду, під час вирішення спору суд виходив із того, що кореспонденція п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону №1952-IV та ч.5 ст.24 Закону України №1952-IV не може бути визнана справедливою підставою для відмови у проведенні реєстраційної дії з реєстрації права власності на житло у випадку відсутності відповіді органу влади (підприємства, установи та організації), які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію речових прав до 01.01.2013 про зареєстровані речові права на об`єкт нерухомого майна у разі наявності свідоцтва про право власності на житло, набуте у процедурі приватизації державного житлового фонду.

Обрана суб`єктом владних повноважень у межах спірних правовідносин фактична підстава для вчинення управлінського волевиявлення у формі відмови у реєстрації права власності на нерухоме майно (відсутність інформації Василівського районного бюро технічної інвентаризації, яке перебуває на тимчасово окупованій території) фактично на невизначений період часу позбавляє заявника можливості реалізовувати повноваження власника відносного майна.

Суд дійшов висновку, що зважаючи на ч.1 ст.17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 по справі "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 по справі "Серков проти України" (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), найбільш сприятливим для заявника як приватної особи варіантом тлумачення належної норми національного закону України є відсутність підстав для відмови у реєстрації права власності на нерухоме майно, що належить позивачу у зв`язку із відсутністю відповіді РКП «Василівське БТІ» Василівської міської ради.

З огляду на викладене встановлено, що адміністративним органом прийнято протиправне рішення чим порушено права позивача.

В резолютивній частині рішення суду зобов`язано Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради (або уповноваженого ним державного реєстратора) поновити порушені права позивача у спосіб повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 29.09.2025 про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - жилого будинку за адресою: АДРЕСА_2 , з такими характеристиками: загальна площа - 67,4 кв. м; житлова площа - 32,0 кв. м; розмір частки - 1/1. У зв`язку з проведенням реєстрації - внести відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та надати витяг з нього позивачу, з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

Суд наголошує на тому, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 24.06.2025 у справі №520/22373/24 указано, що у судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Колегія суддів Верховного Суду наголошує, що дискреція органу державної влади чи місцевого самоврядування можлива лише в тому випадку, коли альтернативне рішення є законним і правомірним. Дискреція не є довільною, вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 07.05.2025 у справі №520/9626/24, які в силу положень ч. 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII) є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.11.2019 № 509/1350/17 сформовано висновок про те, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Однак, з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів які б свідчили про те, що житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_3 , придбаний позивачем за договором купівлі-продажу житлового будинку від 19.03.1984 за реєстровим №28, є тим самим житловим будинком, за реєстрацію права власності на який звернувся ОСОБА_1 29.09.2025, доказів зміни адреси або перейменування провулку Придорожний в смт. Степногірськ Василівського району на вул. Горького, проте, наведене не було визначено реєстратором підставою для відмови у проведенні реєстраційних дій, судом було обрано як найбільш допустимий та ефективний в даному випадку спосіб поновлення прав позивача повторний розгляд заяви з урахуванням наданої судом оцінки правомірності дій реєстратора.

Таким чином, із системного аналізу мотивувальної та резолютивної частин рішення суду убачається, що судом чітко та однозначно визначено спосіб виконання рішення шляхом повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 29.09.2025 про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - жилого будинку за адресою: АДРЕСА_2 , з такими характеристиками: загальна площа - 67,4 кв. м; житлова площа - 32,0 кв. м; розмір частки - 1/1. У зв`язку з проведенням реєстрації - внести відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та надати витяг з нього позивачу, з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення, оскільки відповідні питання були у повному обсязі згідно з ст.ст.245-246 КАС України вирішені судом під час ухвалення рішення по суті спору та відображені у тексті судового акту.

Відповідно до ч. 4 ст. 252 КАС України суд про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, 241-243, 252, 255, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача про постановлення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради Україна (69005, Запорізька обл., місто Запоріжжя, бул. Центральний, будинок 27 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://adm.zp.court.gov.ua/sud0870/gromadyanam/csz/.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені ст.ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала виготовлена та підписана 13 березня 2026 року.

Суддя О.О. Артоуз