Справа № 520/22804/25
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 р. Справа № 520/22804/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Семененко М.О. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., повний текст складено 17.12.25 по справі № 520/22804/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати прийняті Головним управлінням ДПС у Харківській області (код ЄДРПОУ ВП: 43983495) податкові повідомлення-рішення від 22 травня 2025 року № 0-2004-UА0094096 на суму 2083,85 гривень, № 0-2004-UА0094096 на суму 54641,60 гривень, № 0-2004-UА0094096 на суму 73005,75 гривень, № 0-2004-UА0094096 на суму 49032,60 гривень, № 0-2004- UА0094096 на суму 1158,01 гривень, № 0-2004-UА0094096 на суму 5195,07 гривень.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2025 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року по справі № 520/22804/25 є незаконним і необґрунтованим, оскільки постановлене судом першої інстанції за умови неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи та правовим висновкам Верховного Суду в подібних справах; а також з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Посилаючись на постанови Верховного суду , обставини та обґрунтування , викладенні в апеляційній скарзі , вказує , що зазначені нежитлові будівлі, які належать позивачу на праві власності, не є об`єктами оподаткування, відповідно до пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України. Просить суд скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року по справі № 520/22804/25 , ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги .

Головне управлінням ДПС у Харківській області подало до суду відзив на апеляційну скаргу , вважає , що вважає рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2025 законним, обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню, а доводи позивача, покладені в обґрунтування апеляційної скарги є безпідставними та помилковими. Посилаючись на обставини , викладенні у відзиві , просить суд у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2025 залишити без змін.

ОСОБА_1 подав до суду додаткові пояснення у справі.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа .

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції , доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи у їх сукупності вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено , що позивач є власником нежитлової будівлі - пункт техобслуговування МЖФ, літ. П, загальною площею 163,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлової будівлі - автогенна, літ. Н, загальною площею 58,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , нежитлової будівлі (реммайстерня), літ. Г-2, загальною площею 2056,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , нежитлової будівля - контора, літ. А-1, загальною площею 460,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , нежитлової будівлі (склад), літ О, загальною площею 1539,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , нежитлової будівлі - гараж, літ. В, загальною площею 731,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 .

Головним управлінням ДПС у Харківській області складено податкові повідомлення-рішення:

- від 22 травня 2025 року № 0-2004-UА0094096 на суму 2083,85 гривень, за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 по об`єкту - нежитлова будівля загальною площею 58,70 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- від 22 травня 2025 року № 0-2004-UА0094096 на суму 54641,60 гривень; за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 по об`єкту - нежитлова будівля загальною площею 1539,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ;

- від 22 травня 2025 року № 0-2004-UА0094096 на суму 73005,75 гривень, за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 по об`єкту - нежитлова будівля загальною площею 2056,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

- від 22 травня 2025 року № 0-2004-UА0094096 на суму 49032,60 гривень, за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 по об`єкту - нежитлова будівля загальною площею 460,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

- від 22 травня 2025 року № 0-2004-UА0094096 на суму 1158,01 гривень, за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 по об`єкту - нежитлова будівля загальною площею 163,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- від 22 травня 2025 року № 0-2004-UА0094096 на суму 5195,07 гривень за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 по об`єкту - нежитлова будівля загальною площею 731,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_6 .

Позивач, вважаючи оскаржувані рішення протиправними, звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову , суд першої інстанції виходив з того , що спірні об`єкти нерухомого майна не були передані позивачем до складеного капіталу, як того вимагали положення статуту ФГ Агрофортуна, отже, відсутні підстави вважати, що ФГ Агрофортуна, засновником якого є позивач, використовувало спірні будівлі, як сільськогосподарський товаровиробник. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відсутня сукупність умов, за яких нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, звільнено від оподаткування відповідно до положень п.п. ж п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України. Крім того, позивачем не надано доказів того, що спірні нежитлові будівлі фактично використовувалась у виробництві сільськогосподарської продукції, тобто, використовувалась за своїм функціональним призначенням відповідно до коду 1271 Класифікатора будівель та споруд НК 018:2023.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції , виходячи з наступного.

Положеннями частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Згідно з пунктом 10.1 статті 10 ПК України до місцевих податків належать податок на майно та єдиний податок.

Платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом (пункт 15.1 статті 15 ПК України).

Відповідно до статті 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Статтею 266 ПК України регламентовано елементи податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з підпунктами 266.1.1, 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

За приписами підпунктів 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Отже, застосування підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником (юридичною та фізичною особою), друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) віднесений до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здається їх власником в оренду, лізинг, позичку.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до вказаного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 127 «Будівлі нежитлові інші» клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства»).

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», що включає підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Отже, правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є, зокрема, правовий статус будівлі.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Норми податкового законодавства не покладають на платника податку обов`язок отримати від Державного підприємства «Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем у будівництві» експертний висновок щодо правильності класифікації наявних у власності особи об`єктів нерухомості за державним класифікатором ДК 018-2000, проте такі дії платника могли б спростити процес податкового адміністрування податку на нерухомість.

Згідно з підпунктом 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Положеннями статті 1 Закону України від 18.01.2001 №2238-III «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» визначено, що сільськогосподарський товаровиробник - це фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Відповідно до статті 1 Закону України від 23.09.2008 № 575-VI «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції - сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

Фермерське господарство, в розумінні частини першої статті 1 Закону України від 19.06.2003 № 973-IV «Про фермерське господарство», є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

З матеріалів справи встановлено , що ОСОБА_1 є власником наступних нежитлових будівель:

- пункт техобслуговування МЖФ, літ. «П», загальною площею 163,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- автогенна, літ. «Н», загальною площею 58,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- реммайстерня (майстерня для ремонту сільськогосподарської техніки), літ. «Г-2», загальною площею 2056,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

- контора, літ. «А-1», загальною площею 460,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

- нежитлова будівля - склад, літ «О», загальною площею 1539,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ;

- КТП, літ. «X», загальною площею 153,9 кв.м., що знаходиться їй адресою: АДРЕСА_7 ,

- гараж, літ. «В», загальною площею 731,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 .

У 2024 році (період, за яких спірними податковими повідомленнями рішеннями визначені суми грошових зобов`язань з податку на нерухоме майно) позивач був власником (співвласником) земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 41,1911 га, що розташовані на території Валківської ОТГ Харківської області (що підтверджується копією Протоколу проведення перевірки набувача земельної ділянки сільськогосподарського призначення № 1/16.09.2024 від 16 вересня 2024 року).

ОСОБА_1 є засновником та головою Фермерського господарства «АГРОФОРТУНА» (), яке зареєстроване 29 січня 2015 року.

Основним видом господарської діяльності ФГ «АГРОФОРТУНА» є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (код 01.11 за КВЕД), що підтверджується відомостями загальнодоступної частини Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно статуту ФГ «АГРОФОРТУНА» основною метою його діяльності є господарська діяльність, спрямована на виробництво товарної сільськогосподарської продукції, її переробка і реалізація, інші види господарської діяльності для задоволення потреб господарства та його учасників, та отримання прибутку на основі раціонального використання земельної ділянки, наданої для цих цілей, а також інших природних ресурсів і виробничо-ресурсного потенціалу.

Як засновник ФГ «АГРОФОРТУНА», керуючись Законом України «Про фермерське господарство» та статтями 319, 320 Цивільного кодексу України, 11 квітня 2018 року ОСОБА_1 прийнято рішення № 1 використовувати майно, належне йому на праві власності, для здійснення підприємницької діяльності у формі ФГ «АГРОФОРТУНА» відповідно до основної мети діяльності фермерського господарства для використання у господарській діяльності, спрямованій на виробництво товарної сільськогосподарської продукції, її переробки і реалізації, зокрема комплекс нежитлових будівель, розташованих за адресою Харківська область, Валківський район, місто Валки, вулиця Полтавська, будинки 98, 98/1, 98/2, 98/3, 98/4, 98/5, 98/6.

Пунктом 2 Рішення №1 від 11.04.2018 визначено , що вказані нежитлові приміщення використовуються в господарській діяльності ФГ «АГРОФОРТУНА» для сільськогосодарських потреб, а саме:

-пункт техобслуговування МЖФ для зберігання мінеральних добрив;

-склад для зберігання вирощеної сільськогосподарської продукції;

-реммайстерню для ремонту та зберігання сільськогосподарської техніки;

-контору 1/3 для використання під офісні приміщення, 2/3 для зберігання запчастин та матеріалів;

-автогенна для зберігання автозапчастин;

- КТП для зберігання мастильних матеріалів та посівного матеріалу;

-гараж для ремонту та зберігання вантажних автомобілів.

Згідно акту передачі комплексу нежитлових будівель від 11.04.2018 року ОСОБА_1 , засновник Фермерського господарства Агрофортуна передає з метою використання майна, належного засновнику ФГ Агрофортуна на праві власності, для здійснення підприємницької діяльності у формі Фермерського господарства ФГ АГРОФОРТУНА, відповідно до основної мети діяльності фермерського господарства для використання у господарській діяльності, спрямованій на виробництво товарної сільськогосподарської продукції, її переробки і реалізації, зокрема комплекс нежитлових будівель, адресою: Харківська область, місто Валки, вулиця Полтавська (кол.вул.Р. Любксембург), будинки 98, 98/1, 98/2, 98/3, 98/4, 98/5, 98/6.

Згідно податкової та фінансової звітності ФГ «АГРОФОРТУНА» частка сільськогосподарського товаровиробництва у 2023 році становила - 93,14 %, у 2024 році 89,63%.

Також, про факт використання ФГ «АГРОФОРТУНА» спірного майна було відомо податковому органу, підтвердженням цього є Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (Повідомлення за ф.№20-ОПП) в якому зазначено, що згідно відомостей про об`єкти оподаткування у використанні ФГ «АГРОФОРТУНА», окрім іншого ( земельні ділянки, сільскогосподарська техніка тощо) , і частина спірних нежитлових приміщень : - нежитлова будівля - контора, літ. «А-1», загальною площею 460,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, Валківський район, місто Валки, вулиця Полтавська, будинок 98 (із визначенням типу об`єкта оподаткування 378 (офіс) та 468 (склад)); - реммайстерня, літ. «Г-2», загальною площею 2056,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, Валківський район, місто Валки, вулиця Полтавська, будинок 98/1 (із визначенням типу об`єкта оподаткування 325 майстерня).

Позивач вказує , що стосовно зазначених об`єктів у графі 10 «Вид права на об`єкт» було зазначено 7 - право довгострокового користування або оренди (згідно додатку до Повідомлення за ф. №20-ОПП «Пам`ятка для заповнення розділу 3 Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність»). Наведеним визначенням для коду «7» передбачене альтернативний зміст - право довгострокового користування АБО оренди. При цьому, зазначеною Пам`яткою для заповнення розділу 3 Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність не передбачено іншого (окремого) коду для ідентифікації об`єкта як такого, що використовується засновником для здійснення власної підприємницької діяльності у формі фермерського господарства.

Колегія суддів зазначає , що ОСОБА_1 (у спірному періоді) є єдиним засновником ФГ «АГРОФОРТУНА», яке є сільськогосподарським виробником.

Зазначені документи підтверджують факт передачі ОСОБА_1 об`єктів нерухомості ФГ «АГРОФОРТУНА», єдиним засновником якого є позивач.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09.05.2023 у справі № 380/10802/22, і якій спірним питанням була передача позивачем належного йому на праві власності майна у користування фермерському господарству, власником та єдиним засновником якого був саме позивач.

Враховуючи те, що в документах, що підтверджують право власності позивача на об`єкти нерухомості, відсутні дані щодо віднесення будівель до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» або будь-якого іншого класу відповідно до ДК 018-2000, необхідно виходити з оцінки функціонального призначення об`єктів нерухомості, зокрема, як було зазначено вище: пункт техобслуговування МЖФ використовується для зберігання мінеральних добрив; склад для зберігання вирощеної сільськогосподарської продукції; реммайстерня для ремонту та зберігання сільськогосподарської техніки; контора 1/3 для використання під офісні приміщення, 2/3 для зберігання запчастин та матеріалів; гараж для ремонту та зберігання вантажних автомобілів.

Тобто, належні позивачу на праві власності будівлі використовуються для ведення фермерського господарства та не здаються їх власником в оренду, лізинг, позичку.

Положеннями частини другої статті 77 КАС України визначено, що обов`язок доказування правомірності свого рішення в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача.

Разом з тим, відповідачем у цій справі не доведено, що будівлі, які належать позивачу на праві власності, не є будівлями сільськогосподарського призначення, а позивач - не є сільськогосподарським товаровиробником, що свідчить про не дотримання відповідачем як суб`єктом владних повноважень частини другої статті 2 КАС України при прийнятті рішень.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку , що нежитлові будівлі, які належать позивачу на праві власності, не є об`єктами оподаткування, відповідно до пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Наведене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 09.05.2023 у справі № 380/10802/22, від 26 червня 2025 року у справі № 400/1245/23, від 16 жовтня 2025 року у справі № 600/7751/23-а.

Інші аргументи, наведені сторонами, не вимагають детального обґрунтування, оскільки не є вирішальними.

З огляду на вищенаведене , колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головним управлінням ДПС у Харківській області від 22 травня 2025 року № 0-2004- UA0094096, № 0-2004- UA0094096, № 0-2004- UA0094096, № 0-2004- UA0094096, № 0-2004- UA0094096, № 0-2004- UA0094096.

Вищенаведене суд першої інстанції не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія судів зазначає, що Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) щодо якості судових рішень на рівні рекомендацій, що мають характер норм «м`якого права», наголосила, що якість будь-якого судового рішення залежить головним чином від якості його обґрунтування. Воно не лише полегшує розуміння сторонами суті рішення, а насамперед слугує гарантією проти свавілля. Обґрунтування судового рішення загалом засвідчує дотримання національним суддею принципів, проголошених ЄСПЛ. При цьому навіть «проміжні» процесуальні рішення потребують належного викладу підстав їх прийняття, якщо вони стосуються індивідуальних свобод. Належне мотивування судового рішення - це стандарт ЄСПЛ, напрацьований за результатами розгляду заяв про порушення права на справедливий суд. Аналіз практики ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції свідчить, що право на мотивоване судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи.

По-перше, ціль мотивування судового рішення полягає в тому, щоб продемонструвати і довести, передусім сторонам, що суд справді почув, а не проігнорував їхні позиції. По-друге, мотивоване судове рішення надає сторонам змогу вирішити питання про доцільність його оскарження. По-третє, належне мотивування судового рішення забезпечує ефективний апеляційний перегляд справи. По-четверте, тільки мотивоване судове рішення забезпечує можливість здійснювати суспільний контроль за правосуддям.

Суд звертає увагу, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд обов`язок щодо обґрунтування, який випливає зі статті 6 Конвенції, може бути вирішене тільки у світлі конкретних обставин справи (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00, пункт 23). Тому за наведених вище підстав, якими Суд обґрунтував своє рішення, не вбачається необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах зазначених вище в даній постанові.

Зважаючи на вказані у даній постанові судові рішення Верховного Суду, суд апеляційної інстанції не виключає можливості того, що після прийняття судом рішення у цій справі, остання правова позиція Верховного Суду буде незмінною.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 1, п. 4 ст. 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат із урахуванням положень статті 139 КАС України, колегія суддів виходить з того, що судові витрати, які понесені позивачем під час розгляду справи, складаються із витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 5813,76 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 6976,52 грн.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2025 по справі № 520/22804/25 скасувати.

Прийняти нове судове рішення , яким задовольнити позов

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головним управлінням ДПС у Харківській області від 22 травня 2025 року № 0-2004-UА0094096 на суму 2083,85 гривень, № 0-2004-UА0094096 на суму 54641,60 гривень, № 0-2004-UА0094096 на суму 73005,75 гривень, № 0-2004-UА0094096 на суму 49032,60 гривень, № 0-2004- UА0094096 на суму 1158,01 гривень, № 0-2004-UА0094096 на суму 5195,07 гривень.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 5813,76 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 6976,52 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області ().

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) М.О. Семененко І.С. Чалий