Справа № 380/108/24
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2026-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 березня 2026 року

м. Київ

справа № 380/108/24

адміністративне провадження № К/990/9581/26

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Хохуляка В.В., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.11.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2025 у справі №380/19487/24 за позовом Комунального підприємства «Сокальжитлокомунсервіс» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними дій,

УСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Сокальжитлокомунсервіс» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, про визнання протиправними дій відповідача, що полягають у зарахуванні коштів з рахунку системи електронного адміністрування податку на додану вартість для погашення заборгованості по штрафним (фінансовим) санкціям, пені та уточнюючим розрахункам податкових зобов`язань з податку на додану вартість по платіжних дорученнях позивача за № 561 від 30.06.2022 на суму 35 000,00 грн.; № 240 від 30.06.2022 на суму 48 732,00 грн.; № 544 від 27.06.2022 на суму 100 000,00 грн.; № 575 від 05.07.2022 на суму 55 000,00 грн.; № 578 від 07.07.2022 на суму 36 000,00 грн.; № 593 від 12.07.2022 на суму 150 000,00 грн.; № 643 від 26.07.2022 на суму 86 314,83 грн.; № 647 від 29.07.2022 на суму 66 484,17 грн.; № 739 від 05.09.2022 на суму 2 290,00 грн.;№ 675 від 11.08.2022 на суму 100 000,00 грн.;№ 721 від 29.08.2022 на суму 140 735,00 грн.; № 811 від 26.09.2022 на суму 170 000,00 грн; № 774 від 14.09.2022 на суму 105 000,00 грн; № 865 від 12.10.2022 на суму 80 000,00 грн.;№ 916 від 27.10.2022 на суму 160 884,00 грн.; № 1036 від 29.11.2022 на суму 253 085,53 грн.; № 973 від 14.11.2022 на суму 25 000,00 грн.; № 1178 від 29.12.2022 на суму 295 469,00 грн.; № 1088 від 14.12.2022 на суму 40 000,00 грн.; № 58 від 27.01.2023 на суму 220 776,47 грн.; № 248 від 13.01.2023 на суму 60 000,00 грн.; № 249 від 13.01.2023 на суму 10 000,00 грн. ; № 29 від 13.01.2023 на суму 250 000,00 грн.; № 27 від 13.01.2023 на суму 1 000,00 грн.; № 159 від 27.02.2023 на суму 152 007,00 грн.; № 275 від 28.03.2023 на суму 100 083,64 грн.; № 274 від 28.03.2023 на суму 148 885,36 грн.; № 219 від 15.03.2023 на суму 50 000,00 грн.; № 320 від 12.04.2023 на суму 111 000,00 грн.; № 357 від 25.04.2023 на суму 2,00 грн.; № 357 від 25.04.2023 на суму 192 654,00 грн.; № 419 від 11.05.2023 на суму 100 000,00 грн.; № 493 від 26.05.2023 на суму 180 503,00 грн.; за № 605 від 16.06.2023 на суму 60 000,00 грн.; за № 570 від 14.06.2023 на суму 100 000,00 грн.; за № 261 від 27.06.2023 на суму 136 708,00 грн.; за № 789 від 26.07.2023 на суму 214 570,00 грн.; за № 732 від 13.07.2023на суму 100 000,00 грн.; за № 733 від 13.07.2023 на суму 5 000,00 грн.; за № 979 від 28.08.2023на суму 61 428,32 грн.; за № 880 від 14.08.2023 на суму 120 000,00 грн.; за № 971 від 28.08.2023 на суму 142 445,68 грн.; за №1090 від 27.09.2023 на суму 33 017,39 грн. ; за №1047 від 12.09.2023 на суму 70 000,00 грн.; за №1089 від 22.09.2023на суму 258 921,61 грн.; за № 1061 від 13.09.2023 на суму 65 000,00 грн.; за № 1223 від 26.10.2023 на суму 476,39 грн.; за № 1219 від 26.10.2023 на суму 256 643,61 грн.; зобов`язання відповідача внести зміни до інтегрованих карток/облікових/платника податків Комунального підприємства «Сокальжитлокомунсервіс» по ПДВ, шляхом відображення платежу, сплаченого по зазначених платіжних дорученнях.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.11.2024, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2025, задоволено позовні вимоги.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Головне управління ДПС у Львівській області 03.03.2026, звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України судом встановлено наступне.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Стаття 330 Кодексу адміністративного судочинства України містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.

Так, відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Отже, аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

При поданні касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Відповідно, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України в касаційній скарзі зазначається, в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Таким чином, можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах та у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, залежить виключно від обставин конкретної справи та значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики або виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

У касаційній скарзі відповідач визначає підставою касаційного оскарження пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

У цій справі, суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.

Обставини, які є критерієм для віднесення вказаної справи до категорії таких, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у розумінні частин третьої та четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, а також випадки, які б виключали можливість застосування положень частини другої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

У касаційній скарзі скаржник не посилається на підстави, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Крім того, зміст касаційної скарги не містить доводів помилковості віднесення судом першої інстанції даної справи до категорії справи незначної складності.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15.01.2020 №460-IX, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Крім того, Судом установлено, що ухвалами Верховного Суду від 05.01.2026 та 02.02.2026 касаційні скарги Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.11.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2025 у справі №380/108/24 було повернуто скаржнику з підстав відсутності необхідних обґрунтувань.

Враховуючи те, що скаржником при повторному поданні касаційної скарги не зазначено передбачених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для оскарження судових рішень в касаційному порядку, суд дійшов висновку, що така скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню особі, яка її подала.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.

Керуючись пунктом 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.11.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2025 у справі №380/19487/24 за позовом Комунального підприємства «Сокальжитлокомунсервіс» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними дій повернути особі, яка її подала. особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяВ.В. Хохуляк