Справа № 380/15252/25
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 рокуЛьвівСправа № 380/15252/25 пров. № А/857/34208/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши в електронній формі в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року з питань забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 та Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

суддя (судді) в суді першої інстанції Чаплик І.Д.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_3 , Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України, в якому просив: визнати протиправними дії щодо повторного взяття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на військовий облік після його виключення з військового обліку як непридатного до військової служби за станом здоров`я на підставі постанови ВЛК оформленої довідкою з номенклатурним номером № 124/7 від 09.06.2022 Бродівської територіальної позаштатної постійно діючої ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 ; зобов`язати відновити в облікових даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів запис про виключення ОСОБА_1 , 01.07.199 3р.н. з військового обліку військовозобов`язаних, як непридатного до військової служби за станом здоров`я на підставі постанови ВЛК оформленої довідкою з номенклатурним номером № 124/7 від 09.06.2022 Бродівської територіальної позаштатної постійно діючої ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 .

04 серпня 2025 року представником ОСОБА_1 адвокатом Галушкою В.В. подано заяву про забезпечення позову шляхом встановлення обов`язку утриматися від вчинення дій: для ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 - від проведення контрольного медичного обстеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі постанови ЦВЛК від 20.06.2025; для ІНФОРМАЦІЯ_7 - від направлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на контрольне медичне обстеження до ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Заява мотивована тим, що після проходження позивачем контрольного медичного огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 , існує ймовірність успішного проходження ним ВЛК, його мобілізації на військову службу та направлення для її проходження у певну військову частину. Оскільки процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, вважає, що вказане унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову відмовлено.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що саме лише посилання в заяві на настання небажаних наслідків, усунути які не вдасться навіть при вирішенні позову по суті без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Суд першої інстанції вказав, що заходи забезпечення позову, які позивач просить суд вжити, фактично стосуються можливого призову позивача на військову службу, натомість спір, який виник між сторонами у розглядуваній справі, стосується протиправності дій щодо постановлення позивача на військовий облік. Тобто, заходи забезпечення позову, які позивач просить суд вжити, фактично виходять за межі заявлених позовних вимог та не є дотичними до предмета ініційованого позивачем спору. Оскільки позивачем не доведено існування обставин, вказаних у частині 2 статті 150 КАС України та не доведено необхідність вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням положень ч.2 статті 150 КАС України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову слід відмовити.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права що призвело до неправильного вирішення питання про забезпечення позову. Зокрема, зазначає, що у цій справі наявні обидві підстави для забезпечення позову, передбачені ч. 2 ст. 150 КАС України: реальна загроза мобілізації після контрольного медичного обстеження, яка зробить виконання рішення неможливим; очевидні ознаки протиправності повторного взяття на облік всупереч постанови ВЛК оформленої довідкою з номенклатурним номером № 124/7 від 09.06.2022 року Бродівської територіальної позаштатної постійно діючої ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 . Вказує, що захід забезпечення позову спрямований на запобігання діям, які є прямим продовженням оскаржуваних дій відповідача та створюють ризик мобілізації. Зауважує, що якщо контрольне медичне обстеження відбудеться та визнає ОСОБА_1 придатним, наступним процесуальним кроком стане призов, який не можна буде скасувати судовим рішенням про протиправність попередніх дій.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_4

09.06.2022 позивачем було пройдено військово-лікарську експертизу Бродівською територіальною позаштатною постійно діючою військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 , за наслідками якої була складена довідка військово-лікарської комісії за номенклатурним номером №124/7. На підставі статті 23а, 64б Розкладу хвороб визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

На підставі вказаної постанови військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_8 позивача було виключено з військового обліку, про що також були внесені відповідні відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Постановою Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 20.06.2025, оформленою протоколом №2025-0620-1140 скасовано постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 від 09.06.2022 №124/7 щодо військовозобов`язаного ОСОБА_1 1993 року народження.

Після скасування постанови ВЛК від 09.06.2022 відповідачем було поновлено позивача на військовому обліку, що підтверджується електронним військово-обліковим документом з додатку «Резерв+».

Не погоджуючись із діями відповідача щодо поновлення його на військовому обліку військовозобов`язаних, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з обгрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Частинами першою та другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина 2 статті 151 КАС України).

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина 6 статті 154 КАС України).

Колегія суддів зазначає, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Колегія суддів зауважує, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17 та від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18.

У заяві про забезпечення позову позивач просить встановити обов`язок утриматися від вчинення дій: для ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 - від проведення контрольного медичного обстеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі постанови ЦВЛК від 20.06.2025; для ІНФОРМАЦІЯ_7 - від направлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на контрольне медичне обстеження до ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Подану заяву про забезпечення позову заявник обґрунтовує тим, що після проходження позивачем контрольного медичного огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 , існує ймовірність успішного проходження ним ВЛК, його мобілізації на військову службу та направлення для її проходження у певну військову частину. Оскільки процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, вважає, що вказане унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ймовірне настання певних негативних наслідків для позивача у спірних правовідносинах ще не є беззаперечним свідченням необхідності вжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову. Адже чинне законодавство передбачає захист порушеного права, в тому числі шляхом відшкодування шкоди, заподіяної вчиненими протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, що свідчить про наявність механізмів для відновлення прав позивача, якщо таке буде встановлено при вирішенні спору по суті.

Таким чином, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням відповідного рішення, дій чи бездіяльності.

Колегія суддів зауважує, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Вказане узгоджується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 03.05.2023 у справі № 640/15534/22.

Предметом позову, забезпечити який просив позивач, є визнання протиправними дій відповідача щодо повторного взяття позивача на військовий облік після його виключення з військового обліку як непридатного до військової служби за станом здоров`я. Водночас, позивач просить забезпечити позов шляхом заборони відповідачу - ІНФОРМАЦІЯ_7 та третій особі - ІНФОРМАЦІЯ_6 вчиняти дії щодо контрольного медичного огляду позивача військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Отже, заходи забезпечення позову, які позивач просить суд вжити, фактично стосуються можливого призову позивача на військову службу, натомість спір, який виник між сторонами у цій справі, стосується протиправності дій щодо постановлення позивача на військовий облік.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що заходи забезпечення позову, які позивач просить суд вжити, фактично виходять за межі заявлених позовних вимог та не стосуються до предмета спору.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що направлення позивача на контрольний медичний огляд після скасування висновку військово-лікарської комісії органом вищого рівня ще не доводить намірів відповідача або інших осіб на призов позивача на військову службу під час мобілізації. У матеріалах справи відсутні докази вчинення відповідачем дій, безпосередньо спрямованих на призов позивача на військову службу, шляхом, зокрема, вручення повістки на відправку (мобілізаційного розпорядження) тощо. Таким чином, позивачем не доведено, що на момент подання заяви про забезпечення позову наявні обставини, які потребують негайного втручання з боку суду у вигляді застосування заходів забезпечення позову з метою забезпечення виконання його рішення у майбутньому.

Забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Заходи забезпечення позову застосовуються судом лише у виключних, виняткових випадках за наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

Враховуючи наведене, оскільки позивачем не доведено існування обставин, вказаних у частині 2 статті 150 КАС України та не доведено необхідність вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням положень ч.2 статті 150 КАС України, суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову слід відмовити.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року з питань забезпечення позову у справі № 380/15252/25 без змін.

Постанову разом із паперовими матеріалами справи надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар