Справа № 300/303/26
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"12" березня 2026 р. Справа № 300/303/26

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Біньковська Н.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області відповідно до змісту якого просила: визнати протиправними дії, які виразились у відмові у наданні обов`язкової 90 денної відпустки у відповідності до ч. 4 ст. 12 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану, та звільненням зі служби в поліції матері малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - майора поліції ОСОБА_1 , як такі, що спричинили порушення прав малолітньої дитини ОСОБА_2 на захист, безпечне середовища для проживання, які гарантовані ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ст. 8 Європейської Конвенції про права людини та становлять непряме втручання у сімейне життя; скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області № 774 від 05.05.2025 року Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Надвірнянського РВР ГУНП в Івано-Франківській області, яким застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції; скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області № 208 о/с від 06.05.2025 По особовому складу про звільнення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 77 ЗУ Про Національну поліцію зі служби в поліції; поновити майора поліції ОСОБА_1 з 06.05.2025 на службі в поліції на посаді яку займала, із збереженням місця роботи; стягнути середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу, пов`язаного з звільненням з служби в поліції, починаючи з часу звільнення по день фактичного поновлення на посаді.

Ухвалами суду від 28.01.2026, від 10.02.2026 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу, з дня отримання копії цієї ухвали, десятиденний строк для усунення її недоліків шляхом приведення позовної заяви у відповідність до вимог статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в частині обґрунтування позову та надання суду документа про сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі за позовну вимогу майнового характеру і 2129,92 грн. за позовні вимоги немайнового характеру або доказів наявності підстав звільнення від сплати судового збору.

На виконання ухвали суду позивач надала суду, зокрема позовну заяву в новій редакції, в якій позовні вимоги сформульовано наступним чином: визнати дії Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області щодо звільнення матері малолітнього ОСОБА_2 , які безпосередньо призвели до значного погіршення його матеріальних умов забезпечених зі сторони матері - протиправними та такими, що порушили його права, передбачені статтями 3, 6, 7, 9, 20, 27 Конвенції ООН про права дитини та статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У зв`язку з перебуванням судді Біньковської Н.В. у відпустці в період з 24.02.2026 по 04.03.2026, строки розгляду питання про відкриття провадження продовжено.

Приписами пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Суд наголошує, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Зі змісту прохальної частини позову видно, що позивач просить суд визнати дії Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області щодо звільнення матері малолітнього ОСОБА_2 , які безпосередньо призвели до значного погіршення його матеріальних умов забезпечених зі сторони матері - протиправними та такими, що порушили його права, передбачені статтями 3, 6, 7, 9, 20, 27 Конвенції ООН про права дитини та статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що незаконне ненадання соціальної відпустки, яка необхідна була саме для завершення всіх дій щодо організації належних та достатніх соціально-побутових умов проживання малолітньої дитини на території Республіки Болгарія, та незаконне звільнення матері фактично стали покаранням за вчинення дій в інтересах малолітнього ОСОБА_2 . Внаслідок такого звільнення матері з роботи малолітній ОСОБА_3 був позбавлений стабільного та передбачуваного матеріального забезпечення зі сторони матері, що безпосередньо погіршило соціально-побутові умови проживання малолітнього позивача, вплинуло на його психологічний стан та стабільність середовища розвитку, зменшило можливості забезпечення харчуванням, одягом, медичні потреби, навчання, адаптаційні витрати, необхідні саме у ситуації вимушеного переміщення та інтеграції дитини в іншій державі, оскільки малолітня особа повністю залежить від матеріального та соціального становища батьків. Прийняті відповідачем рішення не обмежились службовими наслідками щодо працівника, а спричинили самостійні правові наслідки для малолітнього позивача, зокрема порушили його право на належний рівень життя (стаття 27 Конвенції ООН про права дитини), принцип найкращих інтересів дитини (стаття 3 Конвенції ООН про права дитини) та стали непропорційним втручанням держави у сімейне життя, забороненим статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зі змісту доданих до позову документів видно, що ОСОБА_1 наказом Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 06.05.2025 №208 о/с «По особовому складу» звільнено зі служби в поліції з 06.05.2025.

У новій редакції позову ОСОБА_4 щодо пропуску строку звернення до суду зазначила, що оскільки позивачем у справі є малолітня дитина, яка діє через законного представника, а спірні правовідносини пов`язані з негативними наслідками прийнятих відповідачем владних рішень, що мають триваючий характер та безпосередньо впливають на права, законні інтереси і належне матеріальне забезпечення дитини, формальне застосування процесуальних строків без оцінки реальних обставин призведе до порушення права дитини на доступ до суду, ефективний судовий захист та суперечитиме принципу пріоритетності найкращих інтересів дитини.

Суд зауважує, що в чинному законодавстві України не визначено поняття «триваюче правопорушення».

Разом із цим за загальноприйнятим у теорії права визначенням триваючим вважають правопорушення, яке починається з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, коли винна особа не виконує конкретний покладений на неї обов`язок або виконує його неповністю чи неналежним чином, а потім така дія чи бездіяльність триває протягом певного проміжку часу до моменту виконання установлених обов`язків або виявлення правопорушення. Тобто протиправна дія чи бездіяльність не закінчується після спливу законодавчо визначено строку, а продовжує тривати доти, доки не будуть встановлені обставини, які дозволять визначити, чи були дотриманні приписи закону в точному його розумінні.

В спірному випадку вчинені відповідачем дії не є триваючим правопорушенням, оскільки ОСОБА_1 звільнено з роботи 06.05.2025, тобто протиправні на думку позивача дії завершено 06.05.2025.

Факт подальшого існування наслідків звільнення не свідчить про триваючий характер можливого правопорушення, адже протиправна, на думку позивача, дія не триває у часі, а була реалізована шляхом винесення 06.05.2025 наказу про звільнення зі служби в поліції.

Отже, доводи представника позивача про те, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду із цим позовом, оскільки дії та рішення відповідача має триваючий характер, є безпідставними.

Варто зазначити, що ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із позовом до Головного Управління Національної поліції України в Івано-Франківській області про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним і скасування наказів та поновлення на службі в поліції, який надійшов до суду 19.05.2025 (адміністративна справа №300/3493/25).

Також, ухвалою суду від 15.01.2026 в справі №300/3493/25 заяву про вступ до розгляду адміністративної справи №300/3493/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції України в Івано-Франківській області про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним і скасування наказів та поновлення на службі в поліції, третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Суд зауважує, що залишення судом вказаної заяви без задоволення не перериває і не зупиняє перебігу шестимісячного строку на оскарження дій відповідача.

Факт залишення вказаної заяви без задоволення не можна вважати поважною причиною звернення до суду з пропуском строку у спірних правовідносинах.

Подібного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.10.2025 у справі № 990/376/24.

Суд наголошує, що поважними визнаються лише обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

До суду із цим позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернулася 20.01.2026 (у новій редакції позов подано до суду 20.02.2026).

Таким чином, зі змісту позовної заяви видно, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду із цим позовом. Позивачем не зазначено обставин та не надано доказів, що об`єктивно унеможливили б своєчасне звернення до суду в строк встановлений КАС України.

Частинами 1, 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Підсумовуючи наведене вище суд зазначає, що позовну заяву подано без додержання вимог статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі наведеного, керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, - залишити без руху.

Надати позивачу з дня вручення цієї ухвали десятиденний строк для усунення вказаних в ній недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

Роз`яснити, що в разі не усунення недоліків у визначений строк позовна заява буде повернена.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.