Справа № 340/4124/25
Суддя: Г.М. МОМОНТ
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Кропивницький Справа №340/4124/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «АОИЛ»

до відповідача: Головного управління ДПС у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АОИЛ» звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень:

- №2 від 12.06.2025 р., прийнятого Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АОИЛ» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в частині збільшення податкового зобов`язання на 7 990 488,00 грн та 1 997 622,00 грн штрафних санкцій;

- №2 від 12.06.2025 р., прийнятого Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АОИЛ» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у сумі 5 451 600,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що у період з 14.04.2025 р. по 09.05.2025 р. службовими особами ГУ ДПС у Кіровоградській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «АОИЛ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 21.07.2022 р. по 31.12.2024 р. та з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнодержавне соціальне страхування за період з 21.07.2022 р. по 31.12.2024 р. За результатами проведеної перевірки складено акт №6132/11-28-07-02/44856476 від 16.05.2025 р. документальної планової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. ТОВ «АОИЛ» не погодившись із висновками, викладеними а акті №6132/11-28-07- 02/44856476 від 16.05.2025 р. подано заперечення. На підставі акта перевірки відповідачем прийнято 12.06.2025 р. податкові повідомлення-рішення, зокрема: №2, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 5 451 600,00 грн; -№2, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на загальну суму 7 990 488,00 грн та 1 997 622,00 грн штрафних санкцій. Представник позивача наголошує на тому, що усі первинні документи, які відповідно до чинного законодавства, підтверджують вчинення операцій між ТОВ «Сангрейс» та ТОВ «АОИЛ» були надані відповідачу під час перевірки, а саме: договір поставки №16/12-2024 від 16.12.2024 р.; видаткові накладні; договір №0112/24 від 01.12.2024 р. про перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, ТТН, акти приймання передачі наданих послуг; банківські виписки (розрахунки проведені в повному обсязі). Представник позивача зазначила, що між ТОВ «АОИЛ» та ТОВ «Сангрейс» укладено договір №0112/24 від 01.12.2024 р. про перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні. Представник позивача зауважує, що відповідно у ТТН міститься інформація про різні автомобілі і водіїв, а також зазначено адресу відвантаження товару, Чернігівська область, Городянський район, с. Хоробичи, вул. Амосова. Представник позивача зазначає, що ТОВ «АОИЛ» жодним чином не пов`язаний договірними відносинами із контрагентами постачальників (продавців). На переконання представника позивача, перевірки по ланцюгу постачання контролюючим органом контрагентів-постачальників, самі по собі не спростовують реальність здійснення господарських операцій саме між ТОВ «АОИЛ» та ТОВ «Сангрейс» адже стосуються виключно діяльності останнього та його взаємовідносин з контролюючим органом. Недотримання ТОВ «Сангрейс» податкової дисципліни має правові наслідки саме для ТОВ «Сангрейс», оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції. Представник позивача вказує, що рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області №7229 від 07.02.2025 р. та рішення №12198 від 11.03.2025 р. про відповідність платника податку на додану вартість ТОВ «Сангрейс» критеріям ризиковості платника податку на підставі п.8 Критеріїв ризиковості платника податку, прийняті після здійснення господарської операції з постачання товару між ТОВ «АОИЛ» та ТОВ «Сангрейс». Представник позивача зауважує, що всі податкові накладні від ТОВ «Сангрейс» зареєстровані в ЄРПН, що є підтвердженням реальності господарської операції. Податкове законодавство не передбачає реєстрацію податкових накладних від платників, стосовно яких прийняті рішення про відповідність критеріям ризиковості платника, зокрема постановою КМУ №1165 передбачено, що реєстрація податкових накладних від «ризикового платника» підлягає зупиненню. Крім того, сам по собі факт наявності рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості не є підтвердженням нереальності операції з постачання товару. Включення до переліку ризикових є внутрішнім інструментом податкової служби, спрямованим на моніторинг податкових накладних, і не є юридичною підставою для визнання операції нереальною. Відповідно до правових позицій Верховного Суду факт включення контрагента до переліку ризикових не є безумовною підставою для визнання операції нереальною, якщо платник податків діяв добросовісно, здійснив належну перевірку контрагента та має належні документи. Нормами ПКУ не встановлено обов`язку платника податку перевіряти факти внесення контрагентів до переліку ризикових, особливо якщо господарська операція відбулась до моменту такого внесення, ТОВ «Сангрейс» внесено до переліку ризикових 07.02.2025 р., 11.03.2025 р., господарські взаємовідносини між ТОВ «АОИЛ» та ТОВ «Сангрейс» відбувались у період грудень 2024 року. ТОВ «Сангрейс» був зареєстрований як платник ПДВ, подавав звітність, що виключає формальний підхід до оцінки його діяльності як фіктивної. Представник позивача зазначає, що абсолютно усі податкові накладні, виписані ТОВ «Сангрейс» на адресу ТОВ «АОИЛ» зареєстровані в ЄРПН. Сам факт наявності кримінальних проваджень, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, а тому посилання інспекторів на наявність кримінального провадження, як на підставу порушення ТОВ «Сангрейс» норм податкового законодавства є необґрунтованими, оскільки вищезазначені акти не є вироком суду в розумінні ст.369 Кримінального процесуального кодексу України, яким встановлюються визнані судом доведеними фактичні обставин із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення. До винесення вироку в рамках кримінального провадження, всі дії, документи в рамках досудового розслідування, тим більше листи Територіального управління Бюро економічної безпеки в Одеській області не можуть вважатись належним доказом підтверджує відсутності реальних правових наслідків господарських операцій проведених ТОВ «АОИЛ» та ТОВ «Сангрейс». Представник позивача звертає увагу на те, що відповідачем не наведено жодних доказів щодо наявності обвинувального вироку суду, рішень суду про стягнення одержаного за нікчемними правочинами, наявності рішень суду про визнання недійсними правочинів позивача з контрагентами. Також представник позивача вказує, що відповідачем не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в первинних документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву відповідно до якого не погоджується з доводами позивача (а.с.176-189, Т.1). Представник відповідача зазначила, що перевіркою у ТОВ «АОИЛ» встановлено порушення: пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2024 рік на суму 7 990 488 грн; п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 Декларації) за грудень 2024 року у сумі 5 451 600,00 грн. За результатом встановлених порушень, складеного акта та розглянутих письмових заперечень ТОВ «АОИЛ» ГУ ДПС у Кіровоградській області були прийняті податкові повідомлення-рішення від 12.06.2025 р. за №2, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 10 012 700 грн, в тому числі за податковими та/або іншими зобов`язаннями в сумі 8 010 160 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 2 002 540 грн; за №2, форми В4, яким зменшено позивачу розмір значення суми податку на додану вартість за грудень 2024 року в розмірі 5 451 600 грн при проведенні документальної планової перевірки ТОВ «АОИЛ» була використана наявна в контролюючому органі податкова інформація щодо контрагента постачальника ТОВ «Сангрейс», взаємовідносини з яким декларувались товариством. Зібрана податкова інформація, що наведена в акті перевірки стосовно ТОВ «Сангрейс», свідчить про неможливість здійснення вказаним суб`єктом господарювання діяльності. При цьому, наведена інформація про наявність кримінального провадження стосовно ТОВ «Сангрейс» є не єдиним, а ще одним серед інших фактів, що також свідчить про неможливість здійснення ним реальних господарських операцій. В ході проведення документальної планової перевірки встановлено, що ТОВ «АОИЛ» мало взаємовідносини з підприємством-контрагентом ТОВ «Сангрейс» та документально оформило нереальну господарську операцію з вказаним контрагентом з придбання насіння соняшнику за грудень 2024 року на загальну суму 44 391 600 грн. З урахуванням фактів, що були встановлені при проведенні перевірки, не підтверджено можливість здійснення контрагентом-постачальником ТОВ «Сангрейс» за грудень 2024 року господарських операцій з постачання ідентифікованого товару (насіння соняшнику) у зв`язку із відсутністю факту (джерела) їх законного введення в обіг та/або реального задекларованого виробництва (відсутнє дійсне формування активу), не підтвердженням (переміщення товару), зберігання, навантаження, відвантаження, за відсутності основних засобів, відсутність придбання супутніх товарів і послуг, необхідних для здійснення господарської діяльності, без залучення стороннього персоналу, що свідчить про неможливість виконання взятих на себе зобов`язань ТОВ «Сангрейс» з реалізації ідентифікованих товарів на адресу ТОВ «АОИЛ». Відповідно до заяв про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (ф. №20-ОПП), поданих ТОВ «Сангрейс» до контролюючого органу, платником задекларовано склад за адресою: Чернігівська обл., Чернігівський р-н, с. Хоробичі, вул. Амосова, буд. 134 (починаючи з 21.06.2024 р.) та елеватор за адресою: Кіровоградська обл., Кропивницький р-н, м. Долинська, вул. Чумацький шлях, 19 (починаючи з 30.11.2024 р.), що експлуатуються на праві короткострокового користування, оренди або найму. Проте, в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «Сангрейс» придбання послуг оренди будь-яких нежитлових чи складських приміщень протягом 2024 року, в тому числі і протягом періоду господарських взаємовідносин з ТОВ «АОИЛ» у грудні 2024 року не задекларовано, що на думку відповідача, свідчить про відсутність місць зберігання товарів у постачальника. Крім того, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон елеватор, що знаходиться за адресою: Кіровоградська обл., Кропивницький р-н, м. Долинська, вул. Чумацький шлях, буд. 19, перебуває у власності фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (задекларованого ТОВ «Сангрейс» як склад) зареєстровано об`єкт нежитлової нерухомості склад, загальною площею 456.9 м2, який перебуває з 01.11.2019 р. у власності фізичної особи ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ). В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна інформація щодо надання власниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вищевказаних об`єктів оподаткування в оренду ТОВ «Сангрейс», відсутня. Відповідно до даних податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за ІІ-IV квартали 2024 року, ТОВ «Сангрейс» нарахування та виплату доходів фізичним особам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не задекларовано, що свідчить про відсутність господарських взаємовідносин щодо оренди елеватора та складу. Також, постачання товару ТОВ «Сангрейс» до ТОВ «АОИЛ» у грудні 2024 року задеклароване у загальному обсязі 2000 тонн зі складу за адресою: Чернігівська обл., Чернігівський р-н, с. Хоробичі, вул. Амосова, буд. 134, що ставить під сумнів фізичну можливість використання вказаного приміщення загальною площею 456,9 м2 для зберігання насіння соняшника в зазначеній кількості. Крім того, протягом 2024 року ТОВ «Сангрейс» не задекларовано придбання електроенергії, послуг газо- чи водопостачання, відшкодування комунальних послуг, охорони тощо, тобто витрат пов`язаних з реальною експлуатацією будівель, споруд чи складських приміщень. Представник відповідача зазначає, що враховуючи викладене неможливо встановити місце відвантаження товарів чи підтвердити факт отримання/передачі товару (насіння соняшника врожаю 2024 року), задекларованого як придбаний ТОВ «АОИЛ» саме від постачальника ТОВ «Сангрейс», за умовами поставки «FCA склад продавця», оскільки відсутнє підтвердження взаємовідносин ТОВ «Сангрейс`з власником складського приміщення, з якого могло відбуватись відвантаження насіння соняшнику. В наданих до перевірки товарно-транспортних накладних, що стосуються взаємовідносин з ТОВ ТОВ «Сангрейс» за період грудень 2024 року, адреса пункту навантаження вказана некоректно без зазначення конкретної адреси, а саме Чернігівська область, Городянський р-н, с.Хоробичи, вул.Амосова, тобто без зазначення номера будинку. Крім того, за результатами аналізу наданих до перевірки товарно-транспортних накладних встановлено факти перевезення ТМЦ одним водієм на одному транспортному засобі щоденно в прямому і зворотному напрямках протягом 10 днів поспіль, що з урахуванням часу на завантаження та розвантаження автомобіля, часу міжрейсового відпочинку водія, часу на передрейсовий технічний огляд транспортного засобу та передрейсового огляду водія, часу на заправку автомобіля паливом та витрат часу руху автомобіля по заданому маршруту, свідчить про фактичну неможливість здійснення такої кількості перевезень. Так, за інформацією з інтернет-ресурсу www.della.com.ua/distance/ відстань між пунктами навантаження: Чернігівська область, Городянський р-н, с.Хоробичи та розвантаження: Кіровоградська область, м. Кропивницький складає 498 км, приблизний час поїздки 7 годин 12 хвилин. Таким чином, один оборотний рейс, без урахування часу на навантаження та розвантаження автомобіля складає близько 14 годин 24 хвилин. Тобто, 1 оборотний рейс за добу може бути виконаний лише за умови, що водій буде працювати без обов`язкового міжрейсового відпочинку, не витрачаючи час на обід, на заправку автомобіля, на передрейсовий технічний огляд, поточне технічне обслуговування транспортного засобу тощо. При цьому, в такому режимі автомобіль та водій, згідно з інформацією з ТТН, працювали поспіль 10 днів з 16 по 25 грудня 2024 року (включно), що об`єктивно свідчить про фізичну неможливість виконання такої кількості рейсів одним водієм на одному автомобілі в реальному просторі та часі. Крім того, задекларований обсяг поставки товару постачальником ТОВ «Сангрейс» покупцю ТОВ «АОИЛ» у грудні 2024 року склав 2000 т, що ставить під сумнів фізичну можливість використання приміщення загальною площею 456,9 м2 для зберігання товару в зазначеній кількості. Також для навантаження на автотранспорт насіння соняшника в кількості 2000 т необхідна відповідна техніка та достатня кількість працівників, з урахуванням, що протягом доби навантажувалися по 8 вантажних автомобілів (з 16 по 25 грудня 2024 року включно) кількість завантаженого соняшника на авто від 24050 до 25600 кілограм. При цьому, на ТОВ «Сангрейс» відсутня техніка для здійснення робіт з навантаження на транспортні засоби. На переконання представника відповідача, вказане свідчить про неможливість фізичного перевезення соняшника на адресу ТОВ «АОИЛ» саме від ТОВ «Сангрейс». В наданих до перевірки ТТН відсутні відмітки про тарування транспортного засобу, фактичну вагу прийнятого товару, відмітки лабораторії щодо фактичних показників якості товару, які могли б свідчити про реальність господарських операції з постачання товару. В порушення п.п.8.25, 8.26 глави 8 Правил №363 в жодній з наданих до перевірки ТТН не проставлено час прибуття автомобіля для завантаження та розвантаження. ГУ Національної поліції в Кіровоградській області листом №47647-2025 від 08.05.2025 р. повідомило, що відеокамерами відомчої системи відеоспостереження та відеоаналітики ГУНП в Кіровоградській області 16.12.2024 р. зафіксовано автомобіль з державним номерним знаком НОМЕР_3 . Автомобілі з державними номерними знаками НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 та НОМЕР_9 за період часу з 16.12.2024 р. по 25.12.2024 р. відеокамерами відомчої системи відеоспостережння та відео аналітики ГУНП в Кіровоградській області не фіксувались. Представник відповідача вважає, що викладене свідчить про формальність та недостовірність вказаних вище документів, складених з порушеннями Правил №363 по взаємовідносинах з постачання насіння соняшника врожаю 2024 року, саме від ТОВ «Сангрейс», їх невідповідність фактичним обставинам та відсутність фактичного переміщення товарів по операціях, які в них відображені. Також за інформацією з сайту https://agroexpert.ua зберігання зерна олійних культур є складнішим процесом порівняно зі зберіганням зерна злакових, оскільки сухе і зріле насіння під час зберігання за низьких температур перебуває у стані спокою, а за підвищення вологості і температури у ньому розпочинаються процеси інтенсивної життєдіяльності. Під час збирання вологість смітної домішки олійних культур удвічі більша за вологість основної маси, на ній міститься багато мікрофлори, тому навіть короткочасне зберігання насіння можна закладати лише за певного режиму охолодження. Відповідно до інформації з сайту https://farming.org.ua зберігання олійних культур і насіння соняшнику зокрема, вимагає планового підходу, ретельного управління і відповідних систем зберігання. Ключові вимоги до зберігання та сушіння насіння соняшнику: сушка повітрям і охолодження забезпечує якісне зберігання насіння соняшнику в широких діапазонах вологості і температур навколишнього середовища. У разі вирощування соняшнику в зонах недостатнього і середнього зволоження (Чернігівська, Житомирська, Сумська, Полтавська, Київська область і вся Західна Україна), обов`язково потрібно передбачити можливість використання сушильної установки. Також наявність сушки важливе, якщо проводиться передзбиральна десикація соняшнику і соняшник збирається з підвищеною вологістю. В існуючих умовах, сільськогосподарські виробники використовують у господарській діяльності спеціальні, економічно доцільні комплекси по обробці зерна, що включають: сушилку, машину для первинного очищення насіння, бункери для аерації, бункери накопичувачі для очищеного насіння, транспортери і т.д. Враховуючи, що технологічний період збирання урожаю соняшника серпень вересень, а задеклароване постачання ТОВ «Сангрейс» до ТОВ «АОИЛ» грудень 2024 року, зберігання насіння соняшника врожаю 2024 року потребувало спеціальних умов. Аналізом наявної податкової інформації та даних ЄРПН у періоді від ймовірного збору врожаю до його задекларованого постачання, не встановлено придбання ТОВ «Сангрейс» послуг елеватора (в частині зберігання, очищення й сушіння) та будь-яких витрат пов`язаних з проведенням вищезазначених процесів (сушка, очищення) власними силами, що свідчили б про зберігання соняшнику та підтримання його якісних характеристик. Представник відповідача наголошує на тому, що перевіркою не підтверджено фактичне транспортування товару (насіння соняшника), задекларованого як придбаний ТОВ «АОИЛ» у постачальника ТОВ «Сангрейс» у грудні 2024 року, у зв`язку з відсутністю відповідних місць зберігання у постачальника за вказаною в ТТН адресою, непідтвердженням транспортування ТМЦ саме від ТОВ «Сангрейс», що свідчить лише про документальне оформлення господарських операцій без їх здійснення в реальному просторі і часі. Враховуючи вищевикладене, транспортування по ланцюгу постачання товару від ТОВ «Сангрейс» (безпосередньо або від інших суб`єктів господарювання), за результатами перевірки не підтверджується, що свідчить на користь висновку перевірки про відсутність фактичної поставки ТМЦ (насіння соняшника врожаю 2024 року) від даного постачальника. Окрім того, представник відповідача зазначає, що ТУ БЕБ в Одеській області щодо ТОВ «Сангрейс» розслідується кримінальне провадження через яке здійснювалися безтоварні операції з продажу зерна начебто вирощеного в с. Камінь Житомирського району, хоча за фактом це Товариство (яке до речі налічує лише одного працюючого директора) не обробило в с. Камінь ні одного квадратного метру землі та не зібрало жодної зернини.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.159, Т.1).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті (а.с.149, Т.3).

У судовому засіданні 10.09.2025 р. заслухано пояснення представників сторін та оголошено перерву для витребування доказів (а.с.152-153, Т.3).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 р. витребувано докази (а.с.156-157, Т.3).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 р. витребувано докази (а.с.175, Т.3).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.10.2025 р. витребувано докази (а.с.203, Т.3).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.10.2025 р. застосовано заходи процесуального примусу до Корецького Олександра Онісімовича (а.с.204-205, Т.3).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.10.2025 р. застосовано заходи процесуального примусу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сангрейс» (а.с.206-207, Т.3).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 р. скасовано ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року у справі №340/4124/25 про застосування до ОСОБА_2 заходу процесуального примусу у вигляді штрафу (а.с.247, Т.3).

22.10.2025 р. судове засідання не відбулося у зв`язку з відсутністю електропостачання в приміщенні суду (а.с.12, Т.4).

06.11.2025 р. судове засідання відкладено за клопотанням представника позивача для ознайомлення з матеріалами справи (а.с.25-26, Т.4).

У судовому засіданні 14.11.2025 р. досліджено письмові матеріали у справі та оголошено перерву для витребування доказів (а.с.35-36, Т.4).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.11.2025 р. витребувано докази (а.с.37-38, Т.4).

08.12.2025 р. судове засідання не відбулося у зв`язку з відсутністю електропостачання в приміщенні суду (а.с.63, Т.4).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.01.2026 р. скасовано ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року у справі №340/4124/25 про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сангрейс» заходу процесуального примусу у вигляді штрафу (а.с.250, Т.4).

У судовому засіданні 20.01.2026 р. оголошено перерву для надання представником позивача доказів (а.с.4, Т.5).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 р. застосовано заходи процесуального примусу до Кварацхелія Звіяді Зурабовича (а.с.8-9, Т.5).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 р. застосовано заходи процесуального примусу до Хомика Сергія Миколайовича (а.с.10-11, Т.5).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 р. застосовано заходи процесуального примусу до Редьки Андрія Олександровича (а.с.12-13, Т.5).

10.02.2026 р. судове засідання не відбулося у зв`язку з відсутністю електропостачання в приміщенні суду (а.с.30, Т.5).

У судовому засіданні 20.02.2026 р. досліджено письмові докази та оголошено перерву у зв`язку із закінченням відведеного часу на розгляд справи (а.с.33-34, Т.5).

У судовому засіданні 06.03.2026 р. заслухано виступи представників сторін у судових дебатах, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення і повідомив сторонам дату і час його проголошення (а.с.36, Т.5).

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

У період з 14.04.2025 р. по 09.05.2025 р. посадовими особами Головного управління ДПС у Кіровоградській області на підставі направлень №1143, №1144, №1145, №1146, №1147, №1148, №1149, №1150, №1151, №1152 від 11.04.2025 р., №1317 від 28.04.2025 р. (а.с.165-175, 197-207, Т.1) та відповідно до наказів №288-п від 19.03.2025 р. (а.с.164, Т.1) проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «АОИЛ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 21.07.2022 р. по 31.12.2024 р. та з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 21.07.2022 р. по 31.12.2024 р., за результатами якої складено акт №6132/11-28-07-02/44856476 від 16.05.2025 р., висновками якого є порушення ТОВ «АОИЛ», на думку відповідача, зокрема:

- пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 8 010 160,00 грн за наступні звітні періоди: за 2023 рік на суму 19 672,00 грн, за 2024 рік на суму 7 990 488,00 грн;

- п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового періоду) (рядок 21 Деклараціх) за грудень 2024 року у складі 5 451 600,00 грн (а.с.13-37, 211-245, Т.1).

На підставі акта перевірки №6132/11-28-07-02/44856476 від 16.05.2025 р. ГУ ДПС у Кіровоградській області винесено податкові повідомлення-рішення:

- №2 від 12.06.2025 р., яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АОИЛ» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 10 012 700,00 грн, у тому числі 8 010 160,00 грн за податковим зобов`язанням та 2 002 540,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с.38-39, Т.1, а.с.17-18, Т.2);

- №2 від 12.06.2025 р., яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АОИЛ» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2024 року у сумі 5 451 600,00 грн (а.с.40, Т.1, а.с.16, Т.2).

Позивачем у судовому порядку оскаржуються податкові повідомлення-рішення №2 від 12.06.2025 р., №2 від 12.06.2025 р. При цьому податкове повідомлення-рішення №2 від 12.06.2025 р. оскаржується позивачем у частині збільшеного податкового зобов`язання з податку на прибуток на суму 7 990 488,00 грн та застосованих штрафних санкцій у розмірі 1 997 622,00 грн.

Як встановлено судом, оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями податковим органом збільшено ТОВ «АОИЛ» суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, а також зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, з огляду на господарські операції позивача з ТОВ «Сангрейс», які на думку відповідача, не носять реального характеру.

Між ТОВ «АОИЛ» (Покупець) та ТОВ «Сангрейс» (Постачальник) укладено договір поставки №16/12-2024 від 16.12.2024 р. за умовами якого Постачальник зобов`язався передати Покупцю у власність сільськогосподарську продукцію насіння соняшника (а.с.42, Т.1).

З огляду на специфікацію №1 до договору поставки №16/12-2024 від 16.12.2024 р. від 16.12.2024 р. насіння соняшнику в кількості 2 000 т. на загальну суму 44 400 000,00 грн постачається на умовах FCA склад продавця (а.с.43, Т.1).

За договором поставки №16/12-2024 від 16.12.2024 р. ТОВ «АОИЛ» у грудні 2024 року придбало у ТОВ «Сангрейс» насіння соняшнику у кількості 2 000 т. на суму 44 391 600,00 грн, у тому числі ПДВ 5 451 600,00 грн., що підтверджується видатковими (а.с.46-55, Т.1) та податковими накладними (а.с.89-98, Т.4).

За договором №0112/24 про перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні від 01.12.2024 р., укладеним між ТОВ «АОИЛ» (Замовник) та ТОВ «Темп Авто Групп» (Перевізник) Перевізник зобов`язався доставляти (перевозити) автомобільним транспортом довірений йому Замовником (Вантажовідправником) вантаж з пункту (місця) відправлення до пункту (місця) відправлення до пункту (місця) призначення і видавати вантаж уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачеві вантажу) (а.с.44-45, Т.1).

На виконання договору №0112/24 від 01.12.2024 р. ТОВ «Темп Авто Групп» здійснено перевезення насіння соняшнику від вантажовідправника ТОВ «Сангрейс» (пункт навантаження: Чернігівська область, Городянський район, с. Хоробичі, вул. Амосова) до замовника ТОВ «АОИЛ» (пункт розвантаження: Кіровоградська область, м. Кропивницький, проспект Промисловий, 19), що підтверджується товарно-транспортними накладними (а.с.56-143, Т.1) та актами здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) (а.с.144-154, Т.1).

Транспортні засоби відображені у товарно-транспортних накладних зафіксовані у Журналі відвантажувань на вантажі, що ввозяться і вивозяться через автомобільні ваги, за 2024 р. насіння соняшнику грудень 2024 року (а.с.185-199, Т.3).

Оплату вартості товару здійснено позивачем у безготівковому порядку, що підтверджується банківськими виписками (а.с.155, 156, Т.1).

Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пп.134.1.1 п.134 ст.134 Податкового кодексу України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з абз.«а» п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи; ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

В силу п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

При цьому у п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Суд враховує, що матеріалами справи підтверджено, що позивачем визначено об`єкт оподаткування податком на прибуток за 2024 рік та сформовано податковий кредит за грудень 2024 року на підставі належним чином оформлених первинних документів податкових та видаткових накладних, виданих ТОВ «Сангрейс».

Факт наявності у позивача належним чином оформлених первинних документів по взаємовідносинам з ТОВ «Сангрейс» не заперечується ГУ ДПС у Кіровоградській області.

Водночас визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку є подальше використання придбаних товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи платника податку.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондується з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення такої господарської діяльності.

З огляду на пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України розумна економічна причина (ділова мета) причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, господарська операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків, якщо вона здійснена за наявності розумних економічних причин (ділової мети) і пов`язана з господарською діяльністю платника податків.

Суд зауважує, що господарська діяльність платника податків повинна здійснюватися з належною податковою обачністю, як законною передумовою одержання податкової вигоди, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Європейського суду з прав людини «Булвес АД проти Болгарії».

Товариство з обмеженою відповідальністю «АОИЛ» здійснює діяльність із оптової торгівлі зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (а.с.25-32, Т.1).

Як встановлено судом, придбане ТОВ «АОИЛ» у ТОВ «Сангрейс» насіння соняшнику перероблене на виробничих потужностях ТОВ «АОИЛ» (а.с.99-125, Т.4) в олію соняшникову нерафіновану (а.с.66-84, Т.4), яка поставлялася SUNOLTA OU (Естонія) за контрактом SFО210125.1/1 від 21.01.2025 р. (а.с.85-88, Т.4).

Отже, господарська операція з ТОВ «Сангрейс» безпосередньо пов`язана з господарською діяльністю ТОВ «АОИЛ».

Однак, орган доходів і зборів, визначаючи ТОВ «АОИЛ» грошові зобов`язання з податку на прибуток та з податку на додану вартість, вказує на нереальність господарських операцій позивача з ТОВ «Сангрейс», оскільки первинні документи не опосередковувалися реальним рухом активів між ТОВ «АОИЛ» та ТОВ «Сангрейс».

Так, відповідач посилається на те, що відповідно до поданих ТОВ «Сангрейс» до контролюючого органу заяв про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (ф. №20-ОПП) платником задекларовано склад за адресою: Чернігівська обл., Чернігівський р-н, с. Хоробичі, вул. Амосова, буд.134 (починаючи з 21.06.2024) та елеватор за адресою: Кіровоградська обл., Кропивницький р-н, м. Долинська, вул. Чумацький шлях, буд.19 (починаючи з 30.11.2024), що експлуатуються на праві короткострокового користування, оренди або найму. Проте, в ЄРПН ТОВ «Сангрейс» придбання послуг оренди будь-яких нежитлових чи складських приміщень протягом 2024 року, у тому числі й протягом періоду господарських взаємовідносин з ТОВ «АОИЛ» у грудні 2024 року не задекларовано.

Суд враховує, що досліджені судом первинні документи по взаємовідносинах ТОВ «АОИЛ» та ТОВ «Сангрейс» у грудні 2024 року з придбання насіння соняшника за договором поставки №16/12-2024 від 16.12.2024 р., не містять відомостей щодо використання у відповідній господарській операції елеватора, розташованого за адресою: Кіровоградська обл., Кропивницький р-н, м. Долинська, вул. Чумацький шлях, 19. Отже, декларування ТОВ «Сангрейс» відповідного об`єкта не стосується оцінки реальності господарської операції за договором поставки №16/12-2024 від 16.12.2024 р.

Натомість судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №187911974 від 07.11.2019 р. склад загальною площею 456,9 м2, розташований за адресою: Чернігівська область, Городнянський район, с. Хоробичі, вулиця Амосова, будинок 134 на підставі рішення Хоробицької сільської ради Городнянського району Чернігівської області №53 від 26.12.2018 р. належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с.229, Т.3).

За договором оренди землі від 18.11.2021 р., укладеного між орендодавцем Городнянською міською радою та орендарем ОСОБА_2 , орендодавцем надано орендарю в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в АДРЕСА_1 (кадастровий номер :02:000:0038) загальною площею 0,9962 га на якій знаходиться об`єкт нерухомого майна нежитлова будівля, що перебуває у власності орендаря (а.с.238-240, Т.3).

Згідно з договором суборенди №04/07/24СЗД від 04.07.2024 р., укладеним між суборендодавцем ОСОБА_2 та суборендарем Товариством з обмеженою відповідальністю «Сангрейс», суборендодавцем передано суборендарю у строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :02:000:0038), загальною площею 0,9962 га, на земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна нежитлова будівля, що перебуває у власності суборендаря (а.с.243-244, Т.3, а.с.178-179, Т.4).

Окрім того, за договором оренди №12/01/24СП від 12.01.2024 р., укладеним між орендодавцем ОСОБА_2 та орендарем Товариством з обмеженою відповідальністю «Сапфір-Агротех.», передано в оренду нежитлове приміщення (складське приміщення), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.245-246, Т.3).

За договором суборенди №01/01/24СП від 01.01.2024 р., укладеного між суборендодавцем Товариством з обмеженою відповідальністю «Сапфір-Агротех.» та суборендарем Товариством з обмеженою відповідальністю «Сангрейс», суборендарем передано в оренду суборендареві нежитлове приміщення склад загальною площею 456,9 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.180-181, Т.4).

У письмових поясненнях представника ОСОБА_2 зазначено, що ОСОБА_2 відомо про те, що складі та на земельній ділянці за адресою: с. Хоробичі, Городнянський район, Чернігівська область, вул. Амосова, 134 зберігалася сільськогосподарська продукція під брезентом та в біг-бегах (а.с.235-236, Т.3).

Таким чином, дослідженими судом первинними документами підтверджено факт наявності у користуванні ТОВ «Сангрейс» складського приміщення та земельної ділянки за адресою: Чернігівська область, Городнянський район, с. Хоробичі, вулиця Амосова, 134.

Також відповідач ставить під сумнів можливість використання складу за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 456,9 м2 для зберігання насіння соняшника в кількості 2000 т., однак, при цьому контролюючий орган не наводить своїх розрахунків, з огляду на які зроблені відповідні висновки. Так, зокрема не зазначено висота складського приміщення, що виключає можливість підтвердити чи спростувати відповідні висновки відповідача. Окрім того, відповідачем не надано оцінку можливості зберігання насіння соняшнику на земельній ділянці біля складського приміщення у біг-бегах та у зернових рукавах. Натомість, ТОВ «Сангрейс» надано до суду видаткові накладні на придбання у 2024 році біг-бегів та зернових рукавів (а.с.155-158, Т.4).

Суд враховує, що ТОВ «Сангрейс» надано докази на підтвердження понесення витрат із обробітку землі, збирання врожаю, придбання сіялки (а.с.146-154, 160-173, 182-189, Т.4).

Стосовно твердження відповідача щодо не декларування ТОВ «Сангрейс» у 2024 році придбання електроенергії, послуг газо- чи водопостачання, відшкодування комунальних послуг, охорони тощо, саме по собі не свідчить про відсутність господарських операцій за договором поставки №16/12-2024 від 16.12.2024 р. Аналогічно не є підтвердженням нереальності відповідної господарської операції і відсутність у ТОВ «Сангрейс» витрат на послуги елеватора (в частині зберігання, очищення й сушіння) та витрат пов`язаних з проведенням сушіння та очищення власними силами.

Проведеними відповідачем розрахунками встановлено, що кожен водій задіяний у перевезеннях з пункту навантаження: Чернігівська область, Городянський р-н, с.Хоробичи до пункту розвантаження: Кіровоградська область, м. Кропивницький упродовж доби за один рейс долав 498 км, приблизний час поїздки 7 годин 12 хвилин, відповідно один оборотний рейс, без урахування часу на навантаженим та розвантаження автомобіля складає близько 14 годин 24 хвилин. При цьому контролюючий орган вважає, що один оборотний рейс за добу може бути виконаний лише за умови, що водій буде працювати без обов`язкового міжрейсового відпочинку, не витрачаючи час на обід, на заправку автомобіля, на передрейсовий технічний огляд, поточне технічне обслуговування транспортного засобу тощо. Проте, суд вважає такі міркування необґрунтованими, оскільки доба становить 24 години, відповідно час упродовж якого водій не керував транспортним засобом під час руху становить 9 годин 36 хвилин.

Відповідно до п.4.1 розділу IV Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 р. №340 після керування протягом 4 годин 30 хвилин водій повинен зробити перерву для відпочинку та харчування тривалістю не менше 45 хвилин, якщо не настає період щоденного (міжзмінного) відпочинку.

Отже, за час руху 14 годин 24 хвилин водій мав здійснити три зупинки по 45 хвилин. Відповідно, залишається ще 7 годин 21 хвилина упродовж яких могли здійснюватися навантаження та розвантаження транспортного засобу, передрейсовий огляд водія і транспортного засобу тощо.

Водночас, суд звертає увагу на те, що можливе недотримання перевізником ТОВ «Темп Авто Групп» умов праці водіїв може мати негативні наслідки виключно для перевізника, проте не свідчить про нереальність господарської операції за договором поставки №16/12-2024 від 16.12.2024 р.

У відповідь на запит Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 01.05.2025 р. №2419/5/11-28-07-02-03 Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області листом №47647-2025 від 08.05.2025 р. повідомило, що 16.12.2024 р. відеокамерами відомчої системи відеоспостереження та відеоаналітики ГУНП в Кіровоградській області зафіксовано автомобіль з державним номерним знаком НОМЕР_3 . Також повідомлено, що автомобілі з державними номерними знаками НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_12 та НОМЕР_9 за період часу з 16.12.2024 р. по 25.12.2024 р. відеокамерами відомчої системи відеоспостереження та відеоаналітики ГУНП в Кіровоградській області не фіксувалися. Водночас поінформовано, що відсутність фіксації транспортних засобів камерами відеоспостереження з функцією розпізнання державних номерних знаків не спростовує можливості пересування зазначених транспортних засобів у межах Кіровоградської області (а.с.5, Т.2).

Також не розцінюються судом як підтвердження нереальності відповідної господарської операції зазначені відповідачем недоліки оформлення товарно-транспортних накладних в частині не зазначення будинку за яким здійснювалося навантаження товару, відсутність відміток про тарування транспортного засобу, фактичну вагу прийнятого товару, відміток лабораторії щодо фактичних показників якості товару, не проставлення часу прибуття автомобіля для завантаження та розвантаження, оскільки товарно-транспортні накладні не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі-продажу чи поставки, однак є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами перевезення, а тому наявність недоліків у оформленні товарно-транспортних накладних не може бути самостійним доказом безтоварності господарських операцій позивача з його контрагентом.

Таким чином, на підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що транспортування товару за договором поставки №16/12-2024 від 16.12.2024 р. підтверджується належними доказами.

Посилання відповідача на те, що відповідно до рішень Комісії ГУ ДГ1С у Кіровоградській області ТОВ «Сангрейс» вносилося до переліку ризикових, відповідно до критеріїв ризиковості, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 р. №1165 02.05.2024 р. та 07.02.2025 р. не стосується періоду взаємовідносин із позивачем, які відбувалися у грудні 2024 року.

Стосовно того, що у Єдиному державному реєстрі судових рішень наявна інформація щодо кримінального провадження №0000040 від 19.12.2023 р. за ч.2 ст.212 КК України, фігурантом у якому ТОВ «Сангрейс» суд враховує, що сам по собі факт порушення кримінального провадження без наявності вироку, не може беззаперечно свідчити про порушення норм податкового законодавства.

Представником відповідача надано до суду копії допитів свідків у крисмінальному провадженні №0000040 від 19.12.2023 р., зокрема ОСОБА_3 директора ТОВ «Сангрейс», Корецького Олександра Онісімовича директора ТОВ «Сапфір Агротех», Іващенка Леоніда Володимировича директора ТОВ «Іващенко» (а.с.125-134, 141-143, Т.3).

Частиною першою статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Законом, який визначає порядок отримання показань під час досудового слідства та порядок їх фіксації у протоколі допиту є Кримінальний процесуальний кодекс.

У частині першій статті 23 КПК України встановлено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Частина друга цієї ж статті визначає, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 95 КПК України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

Отже, протоколи допиту, отримані на стадії досудового слідства, можуть бути визначені як докази лише в разі їх відображення під час розгляду кримінальної справи в суді.

Відповідно до ч.6 ст.78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, до винесення вироку в рамках кримінального провадження, протокол допиту досудового розслідування не може вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві.

Відповідачем не надано до суду постанови, ухвали чи вироку суду з оцінкою відповідних пояснень свідків.

Верховний Суд у постанові від 01.02.2023 р. у справі №300/1753/21 дійшов висновку, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Правовідносини контрагента із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими Позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин позивача його безпосередніми контрагентами. При цьому, лише наявність або відсутність окремих документів, а так само як і деякі помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо включення сум податку, сплачених ним в ціні придбаних товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Верховний Суд у постанові від 04.06.2020 р. у справі №340/422/19 зазначив, що нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства або недостатньою кількістю у контрагента трудового ресурсу для самостійного виконання договірних зобов`язань. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено, а недостатня кількість трудового ресурсу не свідчить про неможливість виконати роботи або надати послуги та не є підставою для виключення з податкового обліку, саме з цих мотивів, витрат на оплату цих робіт/послуг, у тому числі й по ПДВ. Адже судовий контроль не призначений перевіряти економічну доцільність рішень, що приймаються суб`єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов`язань тощо).

При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог щодо оформлення відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких первинних документах, відсутні, якщо не встановлені обставини, що свідчать про обізнаність покупця про зазначення продавцем недостовірних відомостей.

Суд зазначає, що не встановлення джерела походження товару у контрагента, а також факти відсутності у такого контрагента трудових ресурсів, основних фондів, виробничих потужностей, тощо, самі по собі не свідчать про нереальність господарських операцій та не є підставою для позбавлення платника податку права на відображення таких операцій в податковому обліку.

Крім того, жодною нормою законодавства України не передбачений обов`язок платників податків покупців товарів (робіт, послуг) вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей щодо звітування до податкових органів, відомостей про походження товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників в ланцюгу) тощо.

Позивач, як сторона за відповідним господарським договором, рівноцінний учасник договірних правовідносин, не може впливати та контролювати діяльність свого контрагента, відповідати за дотриманням таким контрагентом вимог законодавства, сплату податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-якого з постачальників у ланцюгу постачання, зокрема, шляхом позбавлення права на відображення відповідних сум в податковому обліку.

Разом з тим, статтею 61 Конституції України встановлено індивідуальний характер відповідальності, що виявляється і у персональній відповідальності кожного платника податку за ведення податкового обліку.

При цьому Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, що відповідальність має індивідуальний характер і платник податків не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб (постанови від 04.06.2020 р. у справі №340/422/19, від 10.07.2020 р. у справі №120/4723/18-а, від 13.08.2020 р. у справі №520/4829/19, від 27.08.2020 р. у справі №820/1379/16, від 17.09.2020 р. у справі №826/16705/17, від 20.10.2020 р. у справі №806/705/15).

Суд враховує, що доказами наданими позивачем та дослідженими судом під час розгляду справи підтверджено факт реальності господарської операції ТОВ «АОИЛ» з ТОВ «Сангрейс», а також зміну майнового стану ТОВ «АОИЛ» внаслідок такої господарської операції.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Не подано відповідачем і жодних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення ним розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на зміст зазначеної норми, при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків визначені податкові зобов`язання, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Під час розгляду справи Головне управління ДПС у Кіровоградській області не доведено порушення ТОВ «АОИЛ» вимог пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 30 280,00 грн (а.с.12, Т.1), а тому суд стягує на користь ТОВ «АОИЛ» документально підтверджені судові витрати (судовий збір) в розмірі 30 280,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області №2 від 12 червня 2025 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АОИЛ» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 10 012 700,00 грн, у тому числі 8 010 160,00 грн за податковим зобов`язанням та 2 002 540,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), у частині 7 990 488,00 грн за податковим зобов`язанням та 1 997 622,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області №2 від 12 червня 2025 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АОИЛ» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2024 року у сумі 5 451 600,00 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АОИЛ» (м. Кропивницький, проспект Промисловий, 19, ) понесені ним судові витрати (судовий збір) у розмірі 30 280,00 грн (тридцять тисяч двісті вісімдесят грн 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області (м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55, код ЄДРПОУ ВП 43995486).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного рішення суду 16 березня 2026 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. МОМОНТ