Справа № 160/35165/25
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 рокуСправа №160/35165/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бухтіярової М.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (у письмовому провадженні) у м. Дніпрі клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Желобницького Ярослава Сергійовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу в адміністративній справі №160/35165/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державного підприємства «Інфоресурс», про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2026 у адміністративній справі №160/35165/25 позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державного підприємства «Інфоресурс», про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправними дії Міністерства освіти і науки України (, місцезнаходження: 01135, м. Київ, пр. Берестейський, буд. 10) щодо внесення змін до відомостей, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, про порушення ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) послідовності здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту».

Зобов`язано Міністерство освіти і науки України (, місцезнаходження: 01135, м. Київ, пр. Берестейський, буд. 10) внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, щодо порушення ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) послідовності здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту», а саме: в розділі «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», - вказати «Так, не порушує».

Стягнуто з Міністерства освіти і науки України (, місцезнаходження: 01135, м. Київ, пр. Берестейський, буд. 10) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

04.03.2026 від представника ОСОБА_1 - адвоката Желобницького Ярослава Сергійовича надійшло клопотання, в якому просить:

-здійснити розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Міністерства освіти і науки України на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

В обґрунтування поданої заяви представником позивача зазначено, що у позовній заяві зазначалось, що докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу будуть надані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у відповідності до вимог ч. 7 ст. 139 КАС України. За викладених обставин, просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача понесені позивачем витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги.

До клопотання долучено: договір про надання правничої допомоги №25/11 від 25.11.2025, акт наданих послуг №1 від 03.03.2026, рахунок-фактура №27/02 від 27.02.2026, платіжна інструкція №@PL961556 від 27.02.2026.

Відповідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Желобницького Ярослава Сергійовича про ухвалення додаткового рішення у справі розподілено судді Бухтіяровій М.М.

За змістом частини третьої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З огляду на приписи частини третьої статті 252 КАС України, зважаючи, що судове рішення у справі №160/35165/25 прийнято в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), розгляд заяви здійснюється в порядку письмового провадження.

Розглянувши подане представником позивача клопотання про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють дане питання, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За текстом пункту 1 частини першої статті 132 КАС України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За частиною четвертою статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Разом з тим, за приписами частини третьої статті 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У цьому випадку суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу (частина 5 цієї статті).

З аналізу наведених норм процесуального закону вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, що, однак, не зумовлює висновку про їх обов`язкову наявність у кожній справі.

За загальним правилом, питання про стягнення таких витрат має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви "про це" до закінчення судових дебатів.

Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами).

Вирішуючи питання темпоральних меж подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу, а також доказів на підтвердження їх фактичного понесення та розміру, колегія суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №340/2823/21 зауважила, що вказівка у частині сьомій статті 139, частині третій статті 143 КАС України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останній етап - перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.

Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Якщо ж до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати. Не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до статті 252 КАС України й тоді, коли заява про розподіл витрат на правничу допомогу, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду вже після того, як цей суд розгляне справу й ухвалить відповідне рішення.

Відповідного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26 липня 2023 року у справі №160/16902/20.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача у позові хоч і зазначив про те, що орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу складає 4000,00 грн. та просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат, однак докази на їх підтвердження не були подані в межах строку, встановленого КАС України.

Документи, долучені до клопотання про стягнення судових витрат на правничу допомогу, зокрема, акт наданих послуг датований 03.03.2026, рахунок фактура та платіжна інструкція датовані 27.02.2026, що виключає їх існування до ухвалення рішення по суті.

Суд повторно звертає увагу, що підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Крім того, позивачем не обґрунтовано неможливості надання до суду договору про надання правничої допомоги №25/11 від 25.11.2025, з огляду також на ту обставину, що він датований 25.11.2025, а відтак мав бути вже на час подання представником позивача до суду позовної заяви в разі його фактичного укладання.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм, висновків Верховного Суду та встановлених обставин, суд доходить висновку, що позивачем не дотримано положень частини сьомої статті 139 КАС України в частині належного та своєчасного подання доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на адвоката у цій справі, як наслідок, про наявність правових підстав для залишення поданої заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 139, 252, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Желобницького Ярослава Сергійовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу в адміністративній справі №160/35165/25 - залишити без розгляду.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Бухтіярова