Справа № 320/17908/23
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 року м. Київ № 320/17908/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В, розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксліфтсервіс»

до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві,

Державної податкової служби України

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Люксліфтсервіс» з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України та Державної податкової служби України, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України № 8227391/44241998 від 08.02.2023 про відмову в реєстрації податкової накладної №11 від 23.12.2022 на загальну суму з урахуванням податку на додану вартість у розмірі 367 963,50 грн;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України № 8227392/44241998 від 08.02.2023 про відмову в реєстрації податкової накладної № 12 від 23.12.2022 на загальну суму з урахуванням податку на додану вартість у розмірі 367 963,50 грн;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України № 8227394/44241998 від 08.02.2023 про відмову в реєстрації податкової накладної № 13 від 23.12.2022 на загальну суму з урахуванням податку на додану вартість у розмірі 689 447,40 грн;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 11 від 23.12.2022 на загальну суму з урахуванням податку на додану вартість у розмірі 367 963,50 грн датою фактичного подання на реєстрації;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 12 від 23.12.2022 на загальну суму з урахуванням податку на додану вартість у розмірі 367 963,50 грн датою фактичного подання на реєстрації;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 13 від 23.12.2022 на загальну суму з урахуванням податку на додану вартість у розмірі 689 447,40 грн датою фактичного подання на реєстрації.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що ним було подано до контролюючого органу податкові накладні для їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, однак спірними рішеннями було відмовлено у їх реєстрації, незважаючи на їх відповідність всім вимогам та критеріям, що встановлені Податковим кодексом України та відповідними підзаконними нормативно-правовими актами. Позивач зазначає, що подані ним після зупинення реєстрації первинні документи оформлені у відповідності до вимог чинного законодавства та безсумнівно засвідчують факт реального виконання позивачем та його контрагентом господарських операцій. Позивач наголошує, що у відповідача були відсутні підстави для зупинення реєстрації спірних податкових накладних, а тому оскаржувані рішення були прийняті протиправно та мають бути скасовані.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.06.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксліфтсервіс» повернуто позивачу.

Не погоджуючи з вказаною ухвалою позивач оскаржив її до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2023 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Люксліфтсервіс» на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 16 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Люксліфтсервіс» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, задовольнили. Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 16 червня 2023 року скасували, а справу № 320/17908/23 направили до Київського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової спарив між суддями, адміністративну справу № 320/17908/23 передано на розгляд головуючій судді Пановій Г.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.02.2024 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Головне управління ДПС у м. Києві, заперечуючи проти позовних вимог, зазначило, що позивачем не були надані до реєстрації первинні документи, якими підтверджуються господарські операції, на підставі яких складено спірні податкові накладні.

Державна податкова служба України, заперечуючи проти позовних вимог, посилається на те, що зупинення реєстрації податкових накладних відбулось в межах чинного законодавства, а рішення про відмову у їх реєстрації є правомірними. Обґрунтовуючи свою позицію, відповідач-2 посилається практику Верховного Суду щодо необхідності дослідження судом первинних документів у межах спірних відносин, які слугували підставою для винесення спірних рішень.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та у порядку загального позовного провадження відмовлено.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЮКСЛІФТСЕРВІС» є юридичною особою приватного права, зареєстрованою в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 31.05.2021, номер запису 000046565, . Місцезнаходження товариства: 03148, м. Київ, вул. Коласа Якуба, буд. 25, офіс 7.

З 01.07.2021 товариство має статус платника податку на додану вартість. Основним видом діяльності позивача є 43.29 «Інші будівельно-монтажні роботи».

Окрім цього, товариство здійснює, зокрема, ремонт і технічне обслуговування машин і устатковання промислового призначення, установлення та монтаж машин і устатковання, електромонтажні роботи, монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування, технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, а також інші суміжні види діяльності. У межах профільної діяльності ТОВ «ЛЮКСЛІФТСЕРВІС» здійснює монтаж ліфтів і ескалаторів, у тому числі планові та позапланові ремонти, технічне обслуговування, опосвідчення, а також постачання ліфтів та приладдя.

Як вбачається з наданих матеріалів, позивачем було укладено з ТОВ «ДІЛАЙТ ПЛЮС» та ТОВ «ДІЛАЙТ СІТІ» трьохстороннього договору підряду № 02/01/22-ДП-ДС від 12.01.2022, відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання на свій ризик власними та/або залученими силами та засобами виконати роботи із реконструкції ліфтів, а саме поставку, встановлення, пусконалагодження, диспетчеризацію та організацію введення в експлуатацію за адресою: м. Київ, вул. Інститутська, 2, літера А.

Ціна договору становила 1 434 000,00 грн, у тому числі ПДВ 20%.

На виконання умов договору сторонами було погоджено додаток № 1 «Договірна ціна», додаток № 2 «Порядок розрахунків», додаток № 3 «Розподіл зобов`язань сторін при виконанні робіт», додаток № 4 «Технічна специфікація», а також укладено додаткову угоду № 1 від 19.12.2022 до договору. Умовами договору передбачалося здійснення розрахунків шляхом авансових платежів.

Так, на виконання умов договору ТОВ «ДІЛАЙТ ПЛЮС» здійснило перший авансовий платіж у розмірі 285 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 582 від 21.01.2022 та банківською випискою, у зв`язку з чим за правилом першої події позивачем було складено та зареєстровано в ЄРПН податкову накладну № 10 від 21.01.2022.

ТОВ «ДІЛАЙТ СІТІ» здійснило перший авансовий платіж у розмірі 285 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 476 від 21.01.2022 та банківською випискою, на підставі чого позивачем було складено та зареєстровано в ЄРПН податкову накладну № 9 від 21.01.2022.

23.12.2022 ТОВ «ДІЛАЙТ ПЛЮС» було сплачено другий авансовий платіж на адресу позивача у розмірі 367 963,50 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 922 від 23.12.2022 та банківською випискою.

У зв`язку з отриманням вказаного авансу, відповідно до статей 187 та 201 Податкового кодексу України, за правилом першої події позивачем було складено податкову накладну № 11 від 23.12.2022 на загальну суму 367 963,50 грн та направлено її для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

23.12.2022 ТОВ «ДІЛАЙТ СІТІ» було сплачено другий авансовий платіж на адресу позивача у розмірі 367 963,50 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 768 від 23.12.2022 та банківською випискою, у зв`язку з чим позивачем за правилом першої події було складено податкову накладну № 12 від 23.12.2022 на загальну суму 367 963,50 грн та направлено її на реєстрацію в ЄРПН.

Крім того, позивачем було укладено з ТОВ «ДІЛАЙТ» договір підряду № 02/01/22-Д від 12.01.2022, відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання виконати роботи з реконструкції ліфтів, а саме поставку, встановлення, пусконалагодження, диспетчеризацію та організацію введення в експлуатацію за адресою: м. Київ, Майдан Незалежності, ГТП № 1, сектор Б.

Ціна договору становила 1 353 600,00 грн, у тому числі ПДВ 20%.

На виконання умов указаного договору ТОВ «ДІЛАЙТ» здійснило перший авансовий платіж у розмірі 534 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 662 від 21.01.2022 та банківською випискою, у зв`язку з чим позивачем було складено та зареєстровано в ЄРПН податкову накладну № 11 від 24.01.2022.

23.12.2022 ТОВ «ДІЛАЙТ» сплатило другий авансовий платіж у розмірі 689 447,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1040 від 23.12.2022 та банківською випискою.

За правилом першої події отримання авансу позивачем було складено податкову накладну № 13 від 23.12.2022 на загальну суму 689 447,40 грн та направлено її для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При цьому на виконання зазначених договорів 09.01.2023 між позивачем та ТОВ «ДІЛАЙТ СІТІ» було здійснено господарську операцію з продажу товару ліфта в.п. 1000 кг загальною вартістю 652 963,50 грн, у тому числі ПДВ 108 827,25 грн, що підтверджується видатковою накладною № 2 від 09.01.2023, а транспортування товару на адресу покупця підтверджується CMR № 615750 від 22.12.2022.

09.01.2023 між позивачем та ТОВ «ДІЛАЙТ ПЛЮС» було здійснено господарську операцію з продажу товару ліфта в.п. 1000 кг загальною вартістю 652 963,50 грн, у тому числі ПДВ 108 827,25 грн, що підтверджується видатковою накладною № 3 від 09.01.2023, а транспортування товару на адресу покупця також підтверджується CMR № 615750 від 22.12.2022.

09.01.2023 між позивачем та ТОВ «ДІЛАЙТ» було здійснено господарську операцію з продажу товару ліфта в.п. 1000 кг загальною вартістю 1 223 447,40 грн, у тому числі ПДВ 203 907,90 грн, що підтверджується видатковою накладною № 1 від 09.01.2023, а транспортування товару підтверджується CMR № 615750 від 22.12.2022.

01.03.2023 ТОВ «ДІЛАЙТ ПЛЮС» здійснило третій авансовий платіж на адресу позивача у розмірі 79 560,00 грн за монтаж, диспетчеризацію ліфта, що підтверджується платіжною інструкцією № 994 від 01.03.2023 та банківською випискою, у зв`язку з чим позивачем за правилом першої події було складено та зареєстровано в ЄРПН податкову накладну № 1 від 01.03.2023.

01.03.2023 ТОВ «ДІЛАЙТ СІТІ» сплатило третій авансовий платіж на адресу позивача у розмірі 79 560,00 грн за монтаж, диспетчеризацію ліфта, що підтверджується платіжною інструкцією № 837 від 01.03.2023 та банківською випискою, на підставі чого позивачем було складено та зареєстровано в ЄРПН податкову накладну № 2 від 01.03.2023.

01.03.2023 ТОВ «ДІЛАЙТ» здійснило третій авансовий платіж на адресу позивача у розмірі 154 080,00 грн за монтаж, диспетчеризацію ліфта, що підтверджується платіжною інструкцією № 1118 від 01.03.2023 та банківською випискою, у зв`язку з чим позивачем було складено та зареєстровано в ЄРПН податкову накладну № 3 від 01.03.2023.

Як вбачається з матеріалів справи, реальність господарських взаємовідносин між позивачем та ТОВ «ДІЛАЙТ ПЛЮС», ТОВ «ДІЛАЙТ СІТІ» за податковими накладними № 11 від 23.12.2022 та № 12 від 23.12.2022, а також між позивачем та ТОВ «ДІЛАЙТ» за податковою накладною № 13 від 23.12.2022 підтверджується, зокрема, договорами підряду, додатками до них, додатковими угодами, видатковими накладними, CMR, платіжними інструкціями, банківськими виписками, а також зареєстрованими податковими накладними, складеними за попередніми та наступними подіями в межах виконання зазначених договорів.

Так, щодо взаємовідносин з ТОВ «ДІЛАЙТ ПЛЮС» та ТОВ «ДІЛАЙТ СІТІ» були оформлені: трьохсторонній договір підряду № 02/01/22-ДП-ДС від 12.01.2022, додаток № 1 «Договірна ціна», додаток № 2 «Порядок розрахунків», додаток № 3 «Розподіл зобов`язань сторін при виконанні робіт», додаток № 4 «Технічна специфікація», додаткова угода № 1 від 19.12.2022, лист ТОВ «ДІЛАЙТ СІТІ» та ТОВ «ДІЛАЙТ ПЛЮС» № 03-01 від 01.01.2023 про погодження адрес доставки ліфтів, видаткові накладні № 2 від 09.01.2023 та № 3 від 09.01.2023, CMR № 615750 від 22.12.2022, платіжні інструкції № 582 від 21.01.2022, № 922 від 23.12.2022, № 994 від 01.03.2023, № 476 від 21.01.2022, № 768 від 23.12.2022, № 837 від 01.03.2023, а також зареєстровані податкові накладні № 10 від 21.01.2022, № 1 від 01.03.2023, № 9 від 21.01.2022, № 2 від 01.03.2023.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «ДІЛАЙТ» були оформлені договір підряду № 02/01/22-Д від 12.01.2022, додатки до нього, додаткова угода № 1 від 19.12.2022, видаткова накладна № 1 від 09.01.2023, CMR № 615750 від 22.12.2022, платіжні інструкції № 662 від 21.01.2022, № 1040 від 23.12.2022, № 1118 від 01.03.2023, а також зареєстровані податкові накладні № 11 від 24.01.2022 та № 3 від 01.03.2023.

Для реалізації товару за спірними податковими накладними позивачем було придбано товарно-матеріальні цінності ліфти у ТОВ «ІМПЕРІЯ ЛІФТ» () відповідно до договору підряду № 0509 від 18.01.2022, додатків до договору № 1, № 2, № 3, № 4 та додаткової угоди № 1 від 16.11.2022. Придбання ліфтів підтверджується видатковою накладною № 2 від 09.01.2023, рахунками на оплату № ПБ-7 від 24.01.2022, № ПБ-100 від 16.12.2022, № 23 від 02.03.2022, сертифікатом про схвалення системи управління якістю, додатком до сертифіката, CMR № 615750 від 22.12.2022, а також зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними та розрахунками коригування, зокрема ПН № 6 від 24.01.2022, РК № 1 від 09.01.2023, ПН № 90 від 30.12.2022, РК № 2 від 09.01.2023, ПН № 17 від 03.03.2023. Проведення розрахунків за вказаний товар підтверджується банківськими виписками та платіжними інструкціями № 194 від 24.01.2022, № 363 від 24.12.2022, № 434 від 03.03.2023.

Після направлення на реєстрацію в ЄРПН податкових накладних № 11 від 23.12.2022, № 12 від 23.12.2022 та № 13 від 23.12.2022 позивачем 13.01.2023 було отримано квитанції, відповідно до змісту яких документ прийнято, а реєстрацію зазначених податкових накладних зупинено.

У квитанціях зазначено, що відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрацію ПН/РК від 23.12.2022 № 11, № 12 та № 13 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинено, оскільки податкові накладні складені та подані платником податку, який відповідає пункту 6 Критеріїв ризиковості платника податку.

У квитанціях також містилася пропозиція надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК, для розгляду питання про прийняття рішення щодо реєстрації або відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН. Додатково у квитанціях було зазначено показники «D» 9,4937% та «P» 3624,13.

Позивачем було направлено до контролюючого органу повідомлення про надання пояснень та копій документів, які підтверджують реальність господарських операцій, за наслідками яких були складені податкові накладні № 11 від 23.12.2022 на суму 367 963,50 грн, № 12 від 23.12.2022 на суму 367 963,50 грн та № 13 від 23.12.2022 на суму 689 447,40 грн.

Разом із поясненнями були подані договори підряду, додатки до них, додаткові угоди, видаткові накладні, CMR, платіжні інструкції, банківські виписки, документи щодо придбання ліфтів у постачальника, зареєстровані в ЄРПН податкові накладні за попередніми та наступними господарськими подіями, а також інші первинні документи щодо виконання спірних операцій.

За результатами розгляду поданих документів Головним управлінням ДПС у м. Києві 08.02.2023 було прийнято рішення № 8227391/44241998, яким позивачу відмовлено у реєстрації податкової накладної № 11 від 23.12.2022 на загальну суму 367 963,50 грн, рішення № 8227392/44241998, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної № 12 від 23.12.2022 на загальну суму 367 963,50 грн, та рішення № 8227394/44241998, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної № 13 від 23.12.2022 на загальну суму 689 447,40 грн.

Вказані рішення мотивовані ненаданням платником податку копій документів, а саме первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів), у тому числі рахунків-фактур/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних, при цьому в додатковій інформації було зазначено, що платіжні доручення із покупцем не завірено, відсутні первинні документи із постачальниками щодо придбання матеріалів/засобів, необхідних для виконання такого виду робіт, а також вказано формулювання про відсутність первинних документів, що підтверджують подію на дату складання податкової накладної.

Не погоджуючись із рішеннями комісії регіонального рівня, позивач скористався правом адміністративного оскарження та подав відповідні скарги до Державної податкової служби України. За результатами їх розгляду 24.02.2023 ДПС України прийняла рішення № 19175/44241998/2, яким скаргу ТОВ «ЛЮКСЛІФТСЕРВІС» на рішення комісії регіонального рівня № 8227391/44241998 від 08.02.2023 щодо ПН № 11 від 23.12.2022 залишено без задоволення, а рішення регіональної комісії без змін, рішення № 19176/44241998/2, яким без задоволення залишено скаргу на рішення № 8227392/44241998 від 08.02.2023 щодо ПН № 12 від 23.12.2022, та рішення № 19180/44241998/2, яким залишено без задоволення скаргу на рішення № 8227394/44241998 від 08.02.2023 щодо ПН № 13 від 23.12.2022.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем спірних рішень, позивач звернувся до суду, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - Податковий кодекс).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Так, відповідно до підпункту «а» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з, зокрема, постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Так, згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (надалі ПК України), на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умов щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.

Функціонування Єдиного реєстру податкових накладних (далі за текстом Реєстр) відбувається в автоматизованому режимі за правилами Порядку ведення єдиного реєстру податкових накладних (затверджено постановою КМУ від 29.12.2010 №1246 із змінами та доповненнями; далі за текстом - Порядок №1246), а також Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість (затверджено постановою КМУ від 16.10.2014 із змінами та доповненнями; далі за текстом - Порядок №569).

Зокрема, пунктом 12 Порядку №1246 передбачено, що саме в автоматизованому режимі здійснюється перевірка одержаної від платника податків податкової накладної на предмет наявності підстав для зупинення реєстрації.

Відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11.12.2019 №1165 (набрала чинності 01.02.2020), якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - Порядок №1165).

Згідно з приписами пункту 4 Порядку №1165, у разі коли за результатами перевірки податкової накладної/розрахунку коригування визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у пункті 3 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі.

Пунктом 5 Порядку №1165 передбачено, що платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку, показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку. Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій.

Відповідно до вимог пункту 6 Порядку №1165, у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється. Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня. У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється (пункт 7 Порядку №1165).

Відповідно до пункту 10 Порядку №1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації (пункт 11 Порядку №1165).

Комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку (пункт 25 Порядку № 1165).

Так, судом встановлено, що підставою для зупинення реєстрації податкових накладних слугувало те, що платник податків відповідає вимогам пункту 6 Критеріїв ризиковості здійснення операцій.

На момент формування квитанцій, якими зупинено реєстрацію податкових накладних, Критерії ризиковості здійснення операцій визначені додатком 3 до Порядку №1165.

Так, у додатку № 1 до Порядку № 1165 визначено Критерії ризиковості платника податку на додану вартість, зокрема пункт 6 «Платником податку не подано контролюючому органу податкової звітності з податку на додану вартість за два останніх звітних (податкових) періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України».

В порушення норм 10-11 Порядку № 1165, в квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної не зазначено належної мотивації підстав та причин віднесення позивача до ризикових платників податків відповідно до пункту 6 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість.

Критерій пункту 6 у додатку 1 до Порядку № 1165 свідчить про те, що у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

У частині зазначення критерію ризиковості відповідач пославшись лише на номер пункту та чітко не конкретизував, про який саме ризик платника податку йдеться.

Вказані недоліки квитанції, окрім того, що характеризують рішення як необґрунтовані, ще й фактично ставлять платника податку у стан невизначеності у питанні документального спростування, існуючих на думку відповідача, ризиків.

Відтак, допущені державним органом помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються, як і не можуть покладати на таких осіб тягар відповідальності.

Попри це, позивач намагався виконати вимоги щодо подання документів.

В той же час, механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, визначено наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року №520, яким затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - Порядок №520).

Пунктом 2 Порядку №520 визначено, що прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку №520 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі. Комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу.

Разом із тим, пунктом 5 Порядку №520 визначено перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, серед яких:

- договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

При цьому, письмові пояснення та копії документів, зазначені у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній/розрахунку коригування.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «;Про електронні довірчі послуги» та «Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами», затвердженого в установленому порядку (пункти 6, 7 Порядку №520).

Згідно з вимогами пунктів 9, 10 та 11 Порядку №520 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Комісія регіонального рівня приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Підставами для прийняття комісією регіонального рівня рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

В даному ж випадку, судом встановлено, що позивачем подано до контролюючого органу повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операції по ПН/РК, реєстрація якої зупинена а також надано пояснення та копії документів на підтвердження реальності здійсненої господарської операції з контрагентом.

Разом із тим, спірними рішеннями позивачу відмовлено в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При цьому, як свідчить зміст оскаржуваного рішення, підставою для його прийняття слугувало те, що платником податку до контролюючого органу не надано копій наступних документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів, у тому числі рахунків - фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

Із наведеного слідує, що контролюючим органом визначено загальні підстави прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної та не зазначено конкретної інформації щодо причин та підстав його прийняття.

Згідно з правовими висновками постанови Верховного Суду від 02 липня 2019 року по справі №140/2160/18 загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

У пункті 75 постанови Верховного Суду від 17 грудня 2018 року по справі № 509/4156/15-а міститься правовий висновок, у силу якого адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.

Суд вважає, що оскаржувані рішення контролюючого органу не відповідають вимогам умотивованості, адже містять лише загальні твердження про ненадання платником первинних документів, хоча у дійсності копії таких документів передані платником до контролюючого органу і реальність відомостей цих документів, а також правильність їх складання не була поставлена контролюючим органом під сумнів та більше того - не була спростована.

Слід також враховувати, що контролюючим органом не сформовано конкретних вимог щодо необхідності подання вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної, не зазначено яких саме документів не надано та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що оскільки позивачем після зупинення реєстрації податкових накладних було надано як пояснення, так і достатній для прийняття позитивних рішень комісією, обсяг документів, а також зважаючи на відсутність доказів того, що такі документи були складені/оформлені із порушенням законодавства, у відповідача були відсутні підстави для прийняття рішення про відмову в реєстрації податкових накладних.

Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що рішення Комісії контролюючого органу повинно містити, як чітку підставу для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, так і чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

Загальними ж вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Також можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт шостий Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

У цій спірній ситуації, з огляду на неконкретність вимог контролюючого органу про надання документів з метою вирішення питання щодо реєстрації податкових накладних, не наведення чітких і зрозумілих мотивів для неврахування як належних і достатніх поданих позивачем пакетів документів, суди дійшли висновку, що оскаржувані рішення про відмову в реєстрації податкових накладних не відповідають критерію обґрунтованості.

Аналогічне правозастосування викладене у постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 826/10649/17, від 28.10.2019 у справі № 640/983/19, від 21.05.2019 у справі №0940/1240/18, від 10.04.2020 у справі №819/330/18, від 18.06.2020 у справі № 824/245/19-а та від 28.06.2024 № 1640/2358/18.

Під час розгляду справи відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду доказів, які спростовували б твердження позивача, та не навели обґрунтованих мотивів прийняття спірних рішень.

В той же час, зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарської операції між позивачем та контрагентом, та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, суд приходить до висновку, що останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкових накладних.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовної вимоги позивача про визнання протиправними та скасування рішень Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Що ж до позовних вимог в частині зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні позивача, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України, реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних віднесено до обов`язків платника податків.

В той же час, наведені норми розраховані на відсутність спірних правовідносин, позаяк у випадку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування механізм її подальшої реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних є іншим.

Згідно з приписами пунктів 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Отже, реєстрація в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування, реєстрацію якої попередньо було зупинено, є повноваженням Державної податкової служби України.

У цьому ж випадку, обставин, які б унеможливлювали реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, судом не встановлено.

Відповідно частини третьої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні позивача в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями ст. 72 КАС України закріплено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем під час розгляду справи було сплачено судовий збір у розмірі 16 104,00 грн.

Враховуючи задоволення позовних вимог, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 16 104,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у м. Києві, протиправні рішення якого призвели до виникнення спірних правовідносин.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України № 8227391/44241998 від 08.02.2023 про відмову в реєстрації податкової накладної № 11 від 23.12.2022.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України № 8227392/44241998 від 08.02.2023 про відмову в реєстрації податкової накладної № 12 від 23.12.2022.

4. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України № 8227394/44241998 від 08.02.2023 про відмову в реєстрації податкової накладної № 13 від 23.12.2022.

5. Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 11 від 23.12.2022.

6. Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 12 від 23.12.2022.

7. Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 13 від 23.12.2022.

8. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксліфтсервіс» (, місцезнаходження: 03148, м. Київ, вул. Коласа Якуба, буд. 25, офіс 7) судовий збір у розмірі 16 104 (шістнадцять тисяч сто чотири) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код 44116011, місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Панова Г. В.