Справа № 320/25925/23
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2026-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Сорочка Є.О., Коротких А.Ю.

за участю секретаря Сови Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадської організації "Громадський контроль Київщина" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом Громадської організації "Громадський контроль Київщина" до Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Громадська організація «Громадський контроль Київщина» звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, що виявилась у неналежному вирішенні питання вільного доступу громадян до річки Рось зі сторони вулиці Жовтневої смт. Рокитне Білоцерківського району Київської області та неналежному розгляді звернень до селищної ради з даного питання;

- зобов`язати Рокитнянську селищну раду Білоцерківського району Київської області подати позов до суду на власників земельних ділянок, які перешкоджають вільному доступу жителів громади до водойми з метою відновлення конституційних прав жителів громади, порушених суцільною приватизацією земельних ділянок вздовж берега річки Рось зі сторони вул. Жовтневої на основі Закону України № 233-ІХ від 29.10.2019 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення безперешкодного доступу громадян до узбережжя водних об`єктів для загального користування».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Рокитнянської селищної ради Київської області щодо надання відповіді ГО «Громадський контроль Київщина» на скаргу від 15.06.2021 (№03-12-236/Б від 15.06.2021), скаргу від 01.07.2021 (вх. №03-12-347/Б від 01.07.2021), скаргу від 01.07.2021 (вх. №03-12-347/Б від 01.07.2021), скаргу від 05.08.2021 (вх. №03-12-631/Б від 05.08.2021). Зобов`язано розглянути скаргу від 15.06.2021 (№03-12-236/Б від 15.06.2021), скаргу від 01.07.2021 (вх. №03-12-347/Б від 01.07.2021), скаргу від 01.07.2021 (вх. №03-12-347/Б від 01.07.2021), скаргу від 05.08.2021 (вх. №03-12-631/Б від 05.08.2021) та надати відповідь у строки, встановлені ст.20 Закону України «Про звернення громадян». У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Крім того відповідач подав клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що 15.06.2021 ОСОБА_1 (член ініціативної групи мешканців вулиці Жовтневої та громади селища Рокитне) звернулася до відповідача зі скаргою щодо вирішення питання про вільний доступ мешканців громади річки р. Рось. У зазначеній скарзі просила відповідача створити комісію для об`єктивного розгляду скарги та повідомити про це заявника, письмово надати відповідь на зазначені питання у скарзі (а.с.33-34).

Листом від 16.07.2021 Рокитнянська селищна рада повідомила ОСОБА_1 про продовження терміну розгляду заяви на 15 днів для більш детального вивчення та вирішення питання. В листі зазначено, що про результати розгляду заяви буде повідомлено додатково та надано акт узгоджувальної комісії (а.с. 35).

01.07.2021 ОСОБА_1 (член ініціативної групи мешканців вулиці Жовтневої та громади селища Рокитне) звернулася до відповідача із клопотанням щодо надання їй розпорядження голови селищної ради Богданова Ю.А. про створення комісії щодо розгляду скарги від 15.06.2021 №03-12-236/Б із зазначеним списком членів комісії, а також надання протоколів засідань комісії від 24.06.2021 та від 25.06.2021 із прийнятими висновками (а.с. 34).

Відповідь на вказане клопотання в матеріалах справи відсутня.

05.08.2021 ОСОБА_1 (член ініціативної групи мешканців вулиці Жовтневої та громади селища Рокитне) подала скаргу щодо ненадання відповіді на скаргу від 15.06.2021. У скарзі зазначено про неотримання відповіді на звернення від 15.06.2021, 01.07.2021 та не надання протоколів без результативних виїзних комісій (а.с. 36).

Відповідь на вказану скаргу в матеріалах справи відсутня.

16.11.2021 ОСОБА_1 (член ГО «Громадський контроль Київщини») звернулася до відповідача зі зверненням про надання інформації, а саме: розпорядження про створення комісії, що здійснила виїзд та її персональний склад; протокол щодо прийнятих рішень та фіксації відповідних фактів на місцевості виїзною комісією; копію звернення та матеріали направлені до Держгеокадастру України (а.с. 39).

Листом від 23.11.2021 відповідач надав відповідь на поставлені у звернені від 16.11.2021 питання. Зокрема вказано, що за результатами виїзду на місцевість 12.11.2021 остаточні висновки не були зроблені, рішення комісією наразі ще не прийнято, заплановано виїзд комісії разом з представником ГУ Дергеокадастру (а.с.41).

22.12.2021 ОСОБА_1 (член ГО «Громадський контроль Київщини») звернулася до відповідача із запитом на публічну інформацію (а.с.45).

Листом від 29.12.2021 вих. №03-13-2087 відповідач надав відповідь на поставлені у запиті від 22.12.2021 питання та повідомив, що вирішується питання щодо вільного доступу мешканців до р. Рось (а.с.46).

14.01.2022 ОСОБА_1 (член ГО «Громадський контроль Київщини») звернулася до відповідача із запитом на публічну інформацію, в якому просила надати протокол засідання комісії від 28.12.2021 (а.с. 48).

Листом від 17.01.2022 відповідач направив заявниці протокол від 28.12.2021 (а.с.49).

25.08.2022 ГО «Громадський контроль Київщини» направило голові Рокитнянської селищної ради скаргу про бездіяльність з питань надання відповідей на звернення та припинення протиправних дій в їх компетенції. Позивач просив забезпечити розгляд скарги від 07.10.2021, звернення від 24.11.2021, звернення від 01.02.2022, заяву від 07.02.2022, запит на отримання інформації 17.02.2022, заяву від 25.08.2022 (а.с.25).

11.04.2023 ГО «Громадський контроль Київщини» направило запит селищному голові Богданову Ю.А. в якому просило надати інформацію в межах Закону України «Про доступ до публічної інформації» з приводу порушення Конституційних прав і інтересів громади смт. Рокитне та щодо вирішення питань життєво важливих для громади» (а.с. 91).

25.04.2023 відповідачем було надано відповідь на вказаний запит (а.с. 55-57).

02.05.2023 та 11.05.2023 відповідачем було направлено до селищної ради дві скарги в межах Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме щодо вирішення питання вільного доступу до річки Рось та її прибережної зони зі сторони вул. Жовтневої смт.Рокитне. У скарзі поставлено вимогу щодо подання позову до суду селищною радою стосовно поновлення конституційних прав громадян у доступі до річки Рось (а.с.66).

07.06.2023 відповідачем було надано відповідь на скаргу від 11.05.2023 (а.с. 68).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо вирішення проблем життєдіяльності, а саме вільного доступу до водойми та надання відповідей на звернення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною першою статті 1 Закону № 393/96-ВР передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (частина перша статті 3 Закону №393/96-ВР).

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону № 393/96-ВР заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Статтею 7 Закону № 393/96-ВР встановлено заборону відмови в прийнятті та розгляді звернення й передбачено обов`язок із прийняття та розгляду звернень, оформлених належним чином і поданих у встановленому порядку.

Згідно зі статтями 19, 20 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

При цьому, загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Отож, зважаючи на законодавчо встановлений обов`язок органу, до якого направлене звернення, щодо своєчасного розгляду та надіслання заявнику у письмовій формі результатів розгляду звернення, орган вважається таким, що виконав передбачений Конституцією України обов`язок, якщо склав відповідь на звернення особи у чіткій відповідності до поставлених у ньому питань і довів зміст відповіді до заявника в обраний ним спосіб, поштою або засобами електронного зв`язку.

Судом першої інстанції встановлено, що відповіді на скарги щодо бездіяльності Рокитнянської селищної ради з питань надання відповідей на звернення та припинення протиправних дій в їх компетенції від 15.06.2021 (№03-12-236/Б від 15.06.2021), скаргу від 01.07.2021 (вх. №03-12-347/Б від 01.07.2021) про вирішення питання про вільний доступ мешканців громади річки р. Рось, скаргу від 05.08.2021 щодо ненадання відповіді на скаргу від 15.06.2021 (вх. №03-12-631/Б від 05.08.2021), відповідачем не надано, а отже наявні підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання надати відповіді на запити.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не оскаржено, колегія суддів не надає оцінку рішенню суду першої інстанції в цій частині.

Щодо доводів позивача стосовно неналежного розгляду інших скарг та невирішення питання вільного доступу громадян до річки Рось, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість останніх.

У відзиві на позовну заяву та апеляційну скаргу відповідач зазначив, що ним було вчасно надано відповіді на всі звернення позивача.

Частиною першою статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (частина перша статті 77 КАС України).

Відповідно до частин другої, третьої статті 79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

В матеріалах справи наявні листи-відповіді Рокитнянської селищної ради на запити та скарги позивача, а саме: лист від 23.11.2021 (відповідь на поставлені у звернені від 16.11.2021 питання); лист від 29.12.2021 вих. №03-13-2087 (відповідь на поставлені у запиті від 22.12.2021 питання); листо від 17.01.2022 (надіслано заявниці протокол від 28.12.2021); лист від 25.04.2023; лист від 07.06.2023 (відповідь на скаргу від 11.05.2023).

Суд першої інстанції правильно зазначив, що суб`єктивне сприйняття позивачем отриманих відповідей на звернення, запити, скарги від Рокитнянської селищної ради Київської області не може свідчити про неналежний розгляд його звернення та надання недостовірної інформації.

При цьому, оцінка діям та бездіяльності Рокитнянської селищної ради Київської області з приводу вирішення питання щодо безперешкодного доступу мешканців села до річки Рось вже була предметом розгляду в межах розгляду справи № 320/19874/23 за позовом ГО «ГКК» до Рокитнянської селищної ради.

Отже колегія суддів вважає, що відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльність Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, що виявилась у неналежному вирішенні питання вільного доступу громадян до річки Рось зі сторони вулиці Жовтневої смт Рокитне Білоцерківського району Київської області та неналежному розгляді звернень до селищної ради з даного питання.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Рокитнянську селищну раду Білоцерківського району Київської області подати позов до суду на власників земельних ділянок, які перешкоджають вільному доступу жителів громади до водойми з метою відновлення конституційних прав жителів громади, порушених суцільною приватизацією земельних ділянок вздовж берега річки Рось зі сторони вул. Жовтневої на основі Закону України № 233-ІХ від 29.10.2019 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення безперешкодного доступу громадян до узбережжя водних об`єктів для загального користування», колегія суддів зазначає наступне.

Фактично позивач вважає протиправною бездіяльність Рокитнянської селищної ради щодо усунення перешкоди в користуванні береговою лінією річки Рось в смт.Рокитне, яка виникла із-за земельних ділянок з кадастровими номерами: 1) :08:001:0046; 2) :08:001:0042; 3) :08:001:0048; 4) :08:001:0044.

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав від 01.11.2024 № 402014234 земельна ділянка з кадастровим номером :08:001:0046 є комунальною власністю та належить Рокитнянській селищній раді.

Згідно із Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.04.2025 №423149590 речове право на земельну ділянку з кадастровим номером :08:001:0042 припинено 02.06.2017 (інформаційна довідка додається).

Отже вказана ділянка є такою, що не перебуває на праві власності у приватних осіб.

Згідно із Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.04.2025 № 423149590 речове право на земельну ділянку з кадастровим номером :08:001:0048 припинено 23.02.2017 (інформаційна довідка додається).

Отже вказана ділянка є такою, що не перебуває на праві власності у приватних осіб.

Щодо четвертої земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0044 слід зазначити наступне.

Рішенням Рокитнянської селищної ради від 27.03.2025 № 3889-69-VIII надано згоду на передачу права власності на земельну ділянку у комунальну власність Рокитнянської селищної територіальної громади у зв`язку із добровільною відмовою власника ОСОБА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що на даний час угоду про передачу земельної ділянки ОСОБА_2 з Рокитнянською селищної радою не укладено.

Рокитнянська селищна рада зверталась з листом 08.05.2025 № 03? 22-1095 до ОСОБА_2 про завершення процедури передачі земельної ділянки з кадастровим номером 322375100:08:001:0044 у комунальну власність Рокитнянської селищної ради шляхом укладення нотаріально посвідченої угоди. Також відповідний лист направлено до Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури.

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції в липні 2023 року Рокитнянською селищною радою подано до Рокитнянської районного суду Київської області заяву про встановлення земельного сервітуту на право проходу та проїзду транспортним засобом по земельній ділянці з кадастровим номером :08:001:0043 (справа № 375/1337/23) до річки Рось.

Станом на час ухвалення рішення суду першої інстанції, вказана справа по суті не була розглянута.

Станом на 11 березня 2026 року у справі №375/1337/23 постановлено ухвалу про залишення позовної заяви Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області про встановлення земельного сервітуту на право проходу та проїзду транспортним засобом по земельній ділянці - без розгляду.

Вказані обставини у сукупності свідчать про необґрунтованість доводів позивача щодо бездіяльності відповідача з приводу розгляду порушеного питання, та, як наслідок, про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині позовних вимог.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Громадської організації "Громадський контроль Київщина" залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: А.Ю. Коротких

Є.О.Сорочко