Справа № 120/3286/26
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2026-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

13 березня 2026 р. Справа № 120/3286/26

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши заяву про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, за участі третьої особи - Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду від ОСОБА_1 надійшов адміністративний позов до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, за участі третьої особи - Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 09.04.2025 року про відкриття провадження № 77752037.

Разом із матеріалами позовної заяви до суду подано заву про забезпечення позову, шляхом зупинення виконавчого провадження № 77752037, відкритого постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 09.04.2025 року про відкриття провадження № 77752037.

Вказана заява фактично мотивована очевидною протиправністю відкриття виконавчого провадження. Окрім того зауважує, що подальше здійснення виконавчого провадження може призвести до вчинення виконавчих дій, що заподіє позивачу істотної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Приписами пунктів 2, 3 статті 154 КАС України визначено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Суд не вважає за необхідне здійснювати повідомлення учасників справи, та виклик особи, яка подала заяву про забезпечення позову, а також вказує на відсутність необхідності для призначення її розгляду у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін. Отже, розгляд поданої заяви проводиться у порядку письмового провадження без повідомлення сторін.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд керується таким.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано ст. 50 КАС України, що закріплює підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, до її вирішення по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

До видів забезпечення позову відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України належать: 1) зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) заборона відповідачу вчиняти певні дії; 4) заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.04.2020 року у справі № 640/21360/19.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Суд наголошує, що необґрунтоване вжиття заходів забезпечення позову може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким би вдалося запобігти, тому суд у кожному випадку повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна із вказаних обставин, і оцінити, чи застосування заходів забезпечення позову не завдасть більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Судом встановлено, що виконавче провадження № 72609365 відкрите на підставі виконавчого листа, виданого Вінницьким окружним адміністративним судом 28.06.2024 року у справі № 120/3548/19.

Так, рішенням суду від 11.02.2020 року у зазначеній справі зобов`язано ОСОБА_1 привести об`єкт самочинного будівництва, а саме гараж, що розташований на території ТВГ "Зв`язківець" по АДРЕСА_1 (в лісовій зоні), у м. Вінниця, до вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності шляхом демонтажу другого поверху будівлі за власний рахунок.

Заявник вказує на безпідставність відкриття виконавчого провадження, з огляду на те, що його відкрито за виконавчим листом, строк пред`явлення якого минув.

Проте оцінку обставинам справи та прийнятим рішенням, суд може надати лише за наслідками розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, а не на стадії розгляду заяви про забезпечення позову.

Слід зауважити, що на цьому етапі суд позбавлений можливості встановити наявність ознак протиправності оскаржуваної постанови державної виконавця, оскільки встановлення ознак їх протиправності є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, що є неприпустимим на цій стадії судового процесу.

Вказане узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018 року у справі №800/521/17, в якій зазначено, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Також у постанові Верховного Суду від 03.05.2023 року у справі № 640/15534/22 суд звернув увагу, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

Так поза увагою суду не може залишитися наступне.

Статтею 13 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

До того ж, вказаною статтею урегульовано строки протягом яких виконавцем можуть вичинятися конкретні виконавчі дії у рамках провадження.

Натомість, у суду відсутні будь-яку відомості щодо вчинення виконавцем відповідних дій, передбаченими положеннями цієї статті Закону України "Про виконавче провадження", з моменту відкриття провадження.

Окрім того Суд наголошує, що главою 11 Розділу II КАС України визначено особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ, зокрема у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби та приватного виконавця.

Предметом спору у справі є дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 287 КАС України позовну заяву у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Окрім того, ч. 4 ст. 287 КАС України встановлено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Встановлюючи спеціальні, скорочені строки, законодавець підкреслює особливу значимість справи у розрізі необхідності її швидкого вирішення задля усунення негативних наслідків без вчинення будь-яких інших процесуальних дій.

Водночас такі фактори, як скороченість строку звернення до суду з такою категорією позовів та скороченість розгляду справи, у свою чергу, є своєрідним механізмом державного захисту щодо недопущення здійснення виконавцем конкретних дій у рамках виконавчого провадження.

При цьому, позивачем не надано до суду доказів, які б свідчили про ті обставини, що державним виконавцем будуть вчиненні виконавчі дії.

Між тим, вжиття вказаних позивачем заходів забезпечення позову за відсутності об`єктивних та достатніх підстав вважати, що такі дії апріорі будуть здійснені протягом розгляду цієї справи, зумовить виникнення невиправданого судового втручання у діяльність суб`єкта владних повноважень, права третіх осіб, що, у свою чергу, йде у розріз з метою інституту забезпечення позову.

Відтак, з урахуванням вищезазначеного, вказані доводи заявника не приймаються судом до уваги, оскільки вони не містять обґрунтування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.

У свою чергу, судом не встановлено, а позивачем у заяві не доведено існування жодної з обставин, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України, за наявності яких суд може вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти державним виконавцем дії з примусового стягнення коштів.

Керуючись ст.ст. 150-154, 156, 248, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя Альчук Максим Петрович