Справа № 160/31858/25
Суддя: Дорошенко Г. В.
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/205/25/26
У Х В А Л А

12 березня 2026 року місто Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі

головуючого судді Дорошенко Г.В.,

за участю секретаря Копич В.А.,

розгянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом адвоката Кичка Романа Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Кичка Р.А. звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 ;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 .

Ухвалою від 10.11.2025 суддею Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бондар М.В. відкрито провадження в адміністративній справі, визначено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 передано справу за підсудністю до Новокодацького районного суду міста Дніпра.

На виконання вимог ст.30 ч.2 КАС України ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 15.01.2026 року відкрито провадження, призначено справу до розгляду та витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно позивача належним чином засвідчені копії журналу обліку протоколів про адміністративні правопорушення, який містить відомості про реєстрацію матеріалів справи про адміністративне правопорушення та матеріали справи про адміністративне правопорушення.

26.02.2026 представник відповідача Тарасенко О. подав відзив на позовну заяву, згідно з яким ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше визнаним обмежено придатним до військової служби, не пройшов військово-лікарську комісію відповідно допункту 2 розділу ІІ Закону України №3621-ІХ в редакціях від 21.03.2024 року. Представник відповідача вказує, що відсутність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не є перешкодою для внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей щодо порушення військовозобов`язаним Правил військового обліку.

12.03.2026 представник відповідача Тарасенко О. подав заяву про виконання ухвали суду, згідно з якою повідомив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 протоколів або постанов про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не складались.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

У судове засідання відповідач свого представника не направив, повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи суд доходить наступного.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Статтею 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 29 КАС України передбачено, що суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Судом встановлено, що позивач, звертаючись до суду першої інстанції з адміністративним позовом, оскаржує дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» відомостей про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку та ініціювання його розшуку.

Похідними від цих основних вимог є вимоги про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_4 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 .

Позивач зазначає, що підставою звернення до суду стало виявлення ним у мобільному застосунку Резерв+ інформації про порушення ним правил військового обліку, із причиною розшуку «Не пройшли (відмовились від проходження) ВЛК», тоді як, на думку позивача, підстави адміністративного затримання/доставки працівниками відсутні, оскільки щодо нього не складались протоколи та постанови про адміністративне правопорушення та відсутній склад адміністративного правопорушення.

Зі змісту позову слідує, що протиправні, на думку позивача, дії ІНФОРМАЦІЯ_1 порушують його права.

Статтею 27 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що у разі невиконання під час мобілізації громадянином обов`язків, передбачених частинами першою, третьою статті 22 цього Закону, та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки звертається до органів та підрозділів, що входять до системи поліції, щодо здійснення адміністративного затримання та доставлення такого громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Аналогічні положення містить пункт 15 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, згідно з яким керівники районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з набранням чинності Указом Президента України про оголошення (продовження) мобілізації та/або з отриманням розпорядження відповідного керівника обласного (Київського та ІНФОРМАЦІЯ_5 з визначеними строками та обсягами призову резервістів та військовозобов`язаних звертаються до територіального органу (підрозділу) поліції для адміністративного затримання та доставлення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також пунктом 16 зазначеного Порядку № 560 передбачено, що керівники територіальних органів (підрозділів) поліції з набранням чинності Указом Президента України про оголошення (продовження) мобілізації та/або з отриманням розпорядження про проведення заходів мобілізації відповідного голови (начальника) обласної, Київської та Севастопольської міської, районної держадміністрації (військової адміністрації) організовують за зверненням територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ або розвідувальних органів України, адміністративне затримання та доставлення органами (підрозділами) поліції до зазначених центрів та органів резервістів та військовозобов`язаних, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Адміністративне затримання таких осіб здійснюється незалежно від їх місця перебування на військовому обліку. У такому разі особа доставляється до найближчого територіального центру комплектування та соціальної підтримки або органів СБУ, або відповідних підрозділів розвідувальних органів.

Крім того забезпечують внесення до реєстрів та баз (банків) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС, інформацію про осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справах за якими здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки; повідомляють районному (міському) територіальному центру комплектування та соціальної підтримки про неможливість здійснити адміністративне затримання та доставлення протягом 30 календарних днів до такого центру осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зміст позовної заяви свідчить про те, що заявлені позовні вимоги стосуються, оскарження дій ІНФОРМАЦІЯ_1 як суб`єкта владних повноважень при здійсненні ним визначених чинним законодавством владних управлінських функцій, та направлені на захист порушеного саме в публічно-правових відносинах права позивача.

Дії відповідача щодо направлення звернення до органів поліції з вимогою адміністративного затримання/доставки позивача до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів вимоги адміністративного затримання/доставки працівниками поліції та вчинення інших дій, не можуть вважатись заходами забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення та, відповідно, діями суб`єкта владних повноважень, які стосуються притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Дослідивши заявлені позивачем вимоги та наведене їх обґрунтування, суд вважає, що предметом даної справи є публічно-правовий спір із суб`єктами владних повноважень, а саме дії територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо внесення та виключення даних про порушення правил військового обліку позивача у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів без притягнення до відповідальності за правопорушення, передбачені ст.210, 210-1 КУпАП.

Аналогічні позиції викладені у постановах П`ятого апеляційного адміністративного суду по справах №420/29734/25 від 14.11.2025р., №420/29041/25 від 20.11.2025р., №420/25076/25 від 21.11.2025 та №420/25983/25 від 24.11.2025.

Положеннями п. 1 ч. 1 статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Разом з тим, статтею 20 КАС України визначено розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів та вичерпний перелік категорій справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Відповідно до ст.20 ч.1 п.1 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Статтею 286 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно із ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 3 ст. 286 КАС України визначено повноваження місцевого загального суду як адміністративного за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Разом з тим, рішення суб`єкта владних повноважень це адміністративний акт, виданий або прийнятий саме суб`єктом владних повноважень, що породжує права та обов`язки у фізичної або юридичної особи.

Отже, із системного аналізу положень п. 1 ч. 1 ст. 20, ст. 286 КАС України, з урахуванням вичерпного переліку рішень, які може ухвалити загальний суд за результатами розгляду справи, слідує, що умовою для віднесення такої справи до підсудності місцевого загального суду як адміністративного суду є наявність справи про адміністративне правопорушення, розглянутої суб`єктом владних повноважень, та ухваленого ним у цій справі рішення.

При цьому, в матеріалах позову відсутні докази того, що позивач притягався до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку, складення стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення, або прийняття суб`єктом владних повноважень рішення у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача, зокрема постанови про притягнення до адміністративної відповідальності або накладення адміністративного штрафу, правомірність якого може бути предметом розгляду цієї справи у Новокодацькому районному суді міста Дніпра, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначеними статтею 286 КАС України. Факт притягнення до адміністративної відповідальності відсутній, що також підтверджено відповідачем.

Із заявлених позовних вимог вбачається, що в даному випадку позивачем не оскаржуються дії відповідача, які б були пов`язані із притягненням його до адміністративної відповідальності. Вимог, визначених ч. 3 ст. 286 КАС України, які могли б бути ухвалені місцевим загальним судом як адміністративним, позивачем не заявлено.

Таким чином, позивач не оскаржує притягнення його до адміністративної відповідальності, а звернувся до суду з вимогами щодо протиправних управлінських дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із веденням державного реєстру та реалізацією владних управлінських функцій. У даній справі відсутній предмет спору щодо притягнення до адміністративної відповідальності; відсутній будь-який індивідуальний акт у формі постанови за КУпАП; спір стосується реєстрових дій та бездіяльності ТЦК та СП, що не є заходами провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відтак, розгляд спору, за вирішенням якого звернувся позивач, віднесено до предметної юрисдикції окружних адміністративних судів.

Отже, місцевий суд позбавлений можливості ухвалити рішення по суті заявлених позовних вимог, адже спори, які мають розглядатися у порядку ст.286 КАС України стосуються виключно оскарження постанов (рішень) у справах про адміністративні правопорушення.

Таким чином, виходячи з того, що спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження, розглядаються окружними адміністративними судами.

Тому суд доходить висновку про непідсудність даної справи Новокодацькому районному суду міста Дніпра як місцевому адміністративному суду.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, Законом України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Крім того, недотримання правил юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч.1 ст. 318 КАС України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що заявлені позивачем вимоги не належать до юрисдикції Новокодацького районного суду міста Дніпра як загального адміністративного суду та не можуть бути розглянуті в порядку ст. 286 КАС України, справу необхідно передати за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, яким помилково направлено справу до Новокодацького районного суду міста Дніпра.

Керуючись ст. ст.20,29, 294 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Справу передати за підсудністю на Дніпропетровському окружному адміністративному суду (м. Дніпро, вул. Янгеля, 4).

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г.В. Дорошенко