Справа № 240/18294/25
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Житомир справа № 240/18294/25

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить:

- визнати протиправними бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не нарахування та невиплати йому з 15.01.2025 щомісячної доплати до пенсії відповідно до статті 45 Закону України "Про державний бюджет на 2025 рік", а саме як непрацюючому пенсіонеру, який постійно проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, станом на 26 квітня 1986 року чи у період 26.04.1986 до 01.01.1993, у зв`язку з чим особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити нарахування та виплати йому щомісячної доплати до пенсії відповідно до статті 45 Закону України "Про державний бюджет на 2025 рік", а саме як непрацюючому пенсіонеру, який постійно проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, станом на 26.04.1986чи у період з 26.04.1986 до 01.01.1993, у зв`язку з чим особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 15.01.2025.

Заявлені позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач, Пенсійний фонд) починаючи з 01.01.2025 протиправно припинено йому виплату підвищення до пенсії, встановленого ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII від 28.02.1991 оскільки право на таку виплату визнане судовим рішенням.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 24.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

14.08.2025 від представника відповідача надійшов до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вважає, що ініційований спір у даній справі не може бути вирішено як адміністративним судом так і в інших інстанціях, оскільки стосується вимог позивача виконати рішення прийнятого судом у іншій справі, а тому позовні вимоги безпідставні та необґрунтовані.

Положення ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 13.09.2021 прийнятим в адміністративній справі № 240/5451/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_2 з 17.07.2018 нарахування та виплату підвищення до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, встановленим законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за який здійснюється нарахування та виплата підвищення до пенсії.

Як пояснив представник відповідача за результатами звірки з Єдиним державним демографічним реєстром дати реєстрації за місцем проживання проведеної на виконання вимог положень ст. 45 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" № 4059-IX від 19.11.2024 (далі - Закон № 4059-IX) встановлено, що позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення лише з 28.05.2024 по даний час. Інформація про постійне проживання позивача з 26.04.1986 по 27.05.2024 в зоні гарантованого добровільного відселення відсутня, а тому доплата з 01.01.2025 відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" № 4059-ІХ від 19.11.2024 та постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2024 № 1524 "Деякі питання здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення" не встановлена.

На заяву про нарахування та виплату встановленого судовим рішенням підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII від 28.02.1991 позивач отримав відмову, мотивовану відсутність законодавчо обґрунтованих підстав.

Не погоджуючись із такими діями Пенсійного фонду звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Статтею 45 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" № 4059-IX від 19.11.2024 установлено, що у 2025 році на період дії воєнного стану в Україні доплата непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення, встановлюється за умови, що такі особи проживали або працювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення, станом на 26 квітня 1986 року чи у період з 26 квітня 1986 року до 1 січня 1993 року, у зв`язку з чим особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Доплата за проживання на зазначених територіях встановлюється у розмірі 2361 гривня.

Особам, які після аварії на Чорнобильській АЕС (26 квітня 1986 року) самостійно або у встановленому законодавством порядку за направленнями обласних державних адміністрацій змінили місце проживання за межі зон безумовного (обов`язкового) відселення або гарантованого добровільного відселення та в подальшому повернулися на постійне місце проживання до цих зон, а також особам, які зареєстрували своє місце проживання чи переїхали на постійне місце проживання до зазначених зон після аварії на Чорнобильській АЕС, доплата за проживання в таких зонах не встановлюється.

Виплата доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення непрацюючим пенсіонерам припиняється після залишення особою свого місця постійного проживання на зазначених територіях та декларування/реєстрації місця проживання за межами зон безумовного (обов`язкового) відселення та зон гарантованого добровільного відселення, що підтверджується відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів.

Для встановлення виплат, передбачених цією статтею, Пенсійному фонду України забезпечити звірення відомостей про постійне місце проживання одержувачів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення із відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів для продовження чи припинення відповідних виплат, а також приведення розмірів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення та пенсійних виплат у відповідність із цією статтею.

Відповідно до статті 45 Закону № 4059-IX Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №1524, пунктами 1, 1-1 якої установлено, що у 2025 році факт проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 26 квітня 1986 р. чи у період з 26 квітня 1986 р. до 1 січня 1993 р. для встановлення, продовження чи припинення доплат, передбачених статтею 45 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", у разі відсутності відповідних відомостей у Єдиному державному демографічному реєстрі, відомчій інформаційній системі Державної міграційної служби, Реєстрі територіальної громади та в інших державних реєстрах встановлюється органами Пенсійного фонду України за сукупності таких обставин:

особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи;

у Єдиному державному демографічному реєстрі, відомчій інформаційній системі Державної міграційної служби відсутні відомості про зміну місця проживання такою особою у період після 1 січня 1993 року.

Установлено, що у 2025 році виплата за проживання на забруднених територіях встановлюється у розмірі, передбаченому статтею 45 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", як самостійна доплата до пенсії, на яку має право особа згідно із законом.

Отже, у зв`язку із набранням чинності з 01.01.2025 Законом № 4059-ІХ, змінилося правове регулювання правовідносин щодо здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають в зоні гарантованого добровільного відселення.

Статтею 45 Закону № 4059-ІХ чітко регламентовано розмір та підстави виплати у 2025 році на період дії воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають в зоні гарантованого добровільного відселення.

Як вже зазначалося, за результатами звірки з Єдиним державним демографічним реєстром періоди проживання позивачки в зоні гарантованого добровільного відселення не відповідають вимогам Постанови № 1524, оскільки позивач зареєстрований в населеному пункті, який відноситься до зони гарантованого добровільного відселення з 28.05.2024.

У той час, за змістом листа № Ц-1675/10 від 20.05.2025 Житомирської обласної державної адміністрації відслідковується, що 06.02.2025 за заявою позивача до Реєстру територіальної громади Словечанською сільською радою внесено історичні відомості про реєстрацію його місця проживання з 30.01.1986.

За відомостям витягу з реєстру територіальної громади про місце реєстрації особи сформованого станом на 26.02.2025, позивач був зареєстрований в населеному пункті, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, зокрема:

- з 30.01.1986 по 01.01.1991 за адресою: вул. Незалежна, 31, с.Красилівка Коростенського району Житомирської область;

- з 01.01.1991 по 28.05.2024 за адресою: вул. Молодіжна, 40, с.Красилівка Коростенського району Житомирської область;

- з 28.05.2024 по теперішній час за адресою: вул. М.Я. Подкура, 188, с.Красилівка Коростенського району Житомирської область.

З огляду на викладене період проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення відповідають вимогам Закону № 4059-ІХ та Постанови № 1524.

У зв`язку з цим, позивачу протиправно не призначено доплату до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що має статус особи потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи та постійно проживає у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі 2361 грн, враховуючи положення ст. 45 Закону № 4059-IX та Постанови № 1524.

З огляду на встановлені обставини справи та законодавче обґрунтування, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо припинення нарахування та виплати доплати до пенсії є протиправними, що свідчить про наявність підстав для зобов`язання нараховувати та виплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст. 45 Закону № 4059-IX в розмірі 2 361 грн.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що в матеріалах справи містяться належні та допустимі докази, які доводять наявність порушеного права позивача.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами частини 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору підлягає розгляду на підставі положень ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 6-9, 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир,10003. ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який постійно проживає у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі, визначеному статтею 45 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" № 4059-IX від 19.11.2024, з 15.01.2025.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі, визначеному статтею 45 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" № 4059-IX від 19.11.2024, з 15.01.2025.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 10 березня 2026 р.

10.03.26