Справа № 320/4861/26
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2026-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 березня 2026 року 320/4861/26

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Шевченко А.В. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Директора Державної служби України з етнополітики Єленського Віктора Євгеновича про визнання дій неправомірними, визнання нечинним наказу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Директора Державної служби України з етнополітики Єленського Віктора Євгеновича, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Директора ДЕСС Єленського В.Є. щодо видання та підписання Наказу з помилками Н-127/11 від 27.08.2025р.;

- визнати нечинним Наказ Н-127/11 від 27.08.2025р. директора ДЕСС Єленського В.Є. про визнання Київської митрополії Української православної церкви афілійованою з іноземною релігійною організацією, діяльність якої в Україні заборонена відповідно до статті 3 Закону України «Про захист конституційного ладу у сфері діяльності релігійних організацій» - по причині наявних помилок.

Ухвалою суду від 04.03.2026 позовну заяву залишено без руху, визначено спосіб та встановлено десятиденний строк для усуненні недоліків.

10.03.2026 від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Шевченко А.В. від розгляду цієї справи.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.03.2026 визнано необґрунтованим відвід судді Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В. у справі №320/4861/26, матеріали адміністративної справи №320/4861/26 передано до відділу документального забезпечення і контролю (канцелярії) Київського окружного адміністративного суду для визначення складу суду для вирішення питання про відвід у відповідності до вимог частини 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вирішення питання про відвід судді Шевченко А.В. здійснюється суддею Щавінським В.Р.

За змістом частини 8 статті 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про можливість здійснення розгляду заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В., у адміністративній справі № 320/4861/26 у порядку письмового провадження.

Підстави для відводу (самовідводу) судді наведені у статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою цієї статті КАС України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (недопустимість повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).

Відповідно до положень частин першої-третьої статті 39 КАС України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що Кодексом адміністративного судочинства України чітко визначені підстави для відводу (самовідводу) судді, а також порядок здійснення такого відводу (самовідводу). При цьому, особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості, і такі обставини мають бути доведеними.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 у рішенні Європейського суду з прав людини "Ветштайн проти Швейцарії" викладено правовий висновок відповідно до якого суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2009 у справі "Білуха проти України" зазначено, що у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Відповідно до Основних принципів незалежності судових органів (схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29.11.1985 та 13.12.1985), незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів і дотримуватися її. При цьому, не повинно мати місця неправомірне чи несанкціоноване втручання в процес правосуддя.

Згідно Бангалорських принципів діяльності судді, затверджених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, суддя повинен виконувати свою професійну функцію незалежно, виходячи з власної оцінки фактів та відповідно до свідомого розуміння закону, не зважаючи при цьому на будь-які зовнішні впливи, стимули, тиски, загрози чи втручання, прямі або непрямі, хоч би від кого вони йшли і хоч би якими були їхні причини.

З аналізу практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), вбачається, що останнім визначено концептуальні підходи до тлумачення статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі "П`єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

На думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу.

Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової цього поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлено наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказано, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість чи порушення принципу безсторонності.

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності такого судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 10.05.2018 в адміністративній справі №800/592/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 73903174).

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Шевченко А.В., проаналізувавши наведені позивачем аргументи, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки вмотивованих доводів та доказів упередженості судді Шевченко А.В. в подальшому розгляді справи, позивач не навів та не надав.

Враховуючи викладені в обґрунтування поданої заяви про відвід судді, суд дійшов висновку, що доводи ОСОБА_1 ґрунтуються на його незгоді з внесеною працівниками Відділу документального забезпечення і контролю (Канцелярія) інформацією щодо предмету позову в комп`ютерну систему «Діловодство спеціалізованого суду» (далі- КП «ДСС»).

Так, Рішенням зборів суддів Київського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 № 1-4/25 затверджено засади використання автоматизованої системи документообігу Київського окружного адміністративного суду (далі - Засади).

Суд зазначає, що саме через КП «ДСС» в суді забезпечується внесення до автоматизованої системи достовірних даних (інформації про стан розгляду судової справи, електронних примірників судових рішень, відомостей про набрання судовим рішенням законної сили тощо) та зокрема направлення необхідних відомостей до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до п. 3.2.11. Засад, при автоматизованому розподілі судових справ автоматизованою системою визначається головуючий суддя для розгляду конкретної адміністративної справи з числа всіх суддів КОАС, які мають на момент автоматизованого розподілу судових справ повноваження для здійснення процесуальних дій з урахуванням випадків не розподілення справ, визначених Положенням та Засадами використання автоматизованої системи документообігу суду.

Результатом автоматизованого розподілу судових справ є протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями, що автоматично створюється автоматизованою системою.

Відтак, КП «ДСС» забезпечує автоматизацію технологічних процесів обробки інформації в суді, зокрема щодо розподілу судових справ між суддями та направлення інформації щодо центральних баз даних.

При цьому, користувачі КП «ДСС» вносять до бази даних автоматизованої системи інформацію в межах наданих їм прав.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до Положення про Відділ документального забезпечення і контролю (Канцелярія), затвердженого наказом в.о. Керівника апарату № 4 від 16.01.2020, саме на Відділ документального забезпечення і контролю (Канцелярія) покладається, функція щодо реєстрації та обробки прийнятих документів в електронній базі даних.

Суд акцентує увагу, що інформація щодо справи, зокрема і щодо предмету позову, вноситься під час реєстрації позовної заяви відповідальними працівниками Відділу документального забезпечення і контролю (Канцелярія) в КП «ДСС». При цьому, вказані під час реєстрації дані (дата надходження позову, сторони по справі, предмет позову тощо) направляється до Єдиного державного реєстру судових рішень та на сайт «Судова влада» в автоматичному режимі після проведення автоматизованого розподілу справ між суддями.

Отже, суд звертає увагу заявника, що суддя не здійснює направлення інформації, зокрема щодо інформації по справі до Єдиного державного реєстру судових рішень та на сайт «Судова влада».

При цьому, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 04.03.2026 суддею Шевченко А.В. у вступній та описовій її частині визначено наступний предмет позову: «визнати неправомірними дії Директора ДЕСС Єленського В.Є. щодо видання та підписання Наказу з помилками Н-127/11 від 27.08.2025р.; визнати нечинним Наказ Н-127/11 від 27.08.2025р. директора ДЕСС Єленського В.Є. про визнання Київської митрополії Української православної церкви афілійованою з іноземною релігійною організацією, діяльність якої в Україні заборонена відповідно до статті 3 Закону України «Про захист конституційного ладу у сфері діяльності релігійних організацій» - по причині наявних помилок.», що повністю відповідає інформації, зазначеній позивачем у позові.

Крім того, відповідно до правових позицій, висловлених Верховним Судом в ухвалах від 31.10.2023 у справі № 990/278/23, від 23.11.2023 у справі № 380/17241/22 не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Також суд вважає наголосити на тому, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Інших підстав, передбачених статтями 36 та 37 Кодексу адміністративного судочинства України для відводу судді Шевченко А.В., які б підтверджували наявність обставин, що викликають сумнів у його неупередженості, судом не встановлено.

З огляду на вказане, суд вважає, що зазначені позивачем обставини в обґрунтування заяви про відвід не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами та не свідчать про наявність обґрунтованого сумніву щодо неупередженості та об`єктивності судді Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В. у вирішенні даної адміністративної справи, оскільки зводяться до незгоди з внесеною працівниками Відділу документального забезпечення і контролю (Канцелярія) інформацією щодо предмету позову в КП «ДСС»), а тому підстави для задоволення даної зави відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36-37, 39, 40, 243, 248, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В. в адміністративній справі №320/4861/26 - відмовити.

Копію ухвали надіслати (видати) учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення. Ухвала за наслідками розгляду питання про відвід окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняті за наслідками розгляду справи.

Суддя Щавінський В.Р.