Справа № 120/906/26
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2026-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 березня 2026 рокуСправа № 120/906/26

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, перевіривши матеріали позовної заяви військової частини НОМЕР_1 в особі представника Некрашевича Дениса Дмитровича до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

22.01.2026 року до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла сформована 22.01.2026 року через систему Електронний суд позовна заява військової частини НОМЕР_1 в особі представника Некрашевича Дениса Дмитровича до Кожухара Дениса Юрійовича, в якій представник позивача просить суд:

- стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 (до запитання), ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , засоби зв`язку к.т.: НОМЕР_4 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 , має зареєстрований електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС) на загальну суму 56 664 грн. 65 коп. (п`ятдесят шість тисяч шістсот шістдесят чотири грн. 65 коп.) майнової шкоди.

28.01.2026 року ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду адміністративну справу №120/906/26 за вказаним позовом передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду виходячи із приписів ст. ст. 20, 29 КАС України.

24.02.2026 року справа №120/906/26 надійшла на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2026 року зазначена вище справа розподілена та передана судді Пруднику С.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2026 року прийнято справу №120/906/26 до свого провадження. Позовну заяву військової частини НОМЕР_1 в особі представника Некрашевича Дениса Дмитровича залишено без руху. Позивачу надано було строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду: вмотивованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із позовною заявою, вказавши обґрунтовані підстави для поновлення такого строку (за період з 16.07.2024 року по 22.01.2026 року), якщо вони є, та надати суду докази поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали суду від 02.03.2026 року представником позивача Некрашевичем Денисом Дмитровичем до суду 03.03.2026 року (документ сформований в системі «Електронний суд» 03.03.2026 року) подано заяву про усунення недоліків, в якій представником зазначено про наступне. Дата прийняття наказу НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України «Про результати службового розслідування» від 16.04.2024 року №1626-АГ 16.04.2024 року є датою початку обчислення тримісячного строку для звернення до суду, який передбачений частиною другою статті 122 КАС України. Отже, строк для звернення до суду, який передбачений частиною другою статті 122 КАС України, сплив 15.07.2024 року, втім військова частина НОМЕР_1 звернулася з позовом до суду лише 22.01.2026 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) у складі Державної прикордонної служби України створений як підрозділ нового зразка для виконання поставлених перед особовим складом завдань з захисту територіальної цілісності і недоторканості України. На даний час загін продовжує виконання поставлених бойових задач в районі бойових дій на різних ділянках східних регіонів нашої держави. У зв`язку з безпосереднім залученням особового складу військової частини НОМЕР_1 до виконання бойових завдань в умовах воєнного стану, а також із труднощами документообігу та доступу до юридичної допомоги, ускладняється процес підготовки до здійснення претензійно позовної роботи. Також для досудового врегулювання було направлено на адресу військовослужбовця лист про добровільне відшкодування завданої шкоди від 28.11.2025 №10/24178-25-Вих, який був проігнорований. Отже, особовий склад військової частини НОМЕР_1 перебуває в постійному бойовому зіткненні з країною агресором та вжиттям всіх можливих методів досудового врегулювання представник позивача просить суд вважати пропущені строк поважними.

Відтак, представник позивача просить суд:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду.

2. Відкрити провадження у справі №120/906/26 за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 .

У заяві про поновлення строків пропущеного строку позовної давності представник позивача зазначив наступне. Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_5 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України) звернулась з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів. Водночас представник позивача вважає, що строки звернення було порушено з поважних та об`єктивних причин, а саме: У ході службових перевірок та аналізу фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України), виявлено факт завданої шкоди військовослужбовцем ОСОБА_1 , фактично не виконував обов`язки військової служби оскільки в умовах воєнного стану самовільно залишив місце тимчасової дислокації підрозділу, проведено службове розслідування результати якого затверджено результатом службового розслідування НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, від 16.04.2024 року №1626-АГ. 15-й мобільний прикордонний загін (військова частина НОМЕР_1 ) у складі Державної прикордонної служби України створений як підрозділ нового зразка для виконання поставлених перед особовим складом завдань з захисту територіальної цілісності і недоторканості України. На даний час загін продовжує виконання поставлених бойових задач в районі бойових дій на різних ділянках східних регіонів нашої держави. У зв`язку з безпосереднім залученням особового складу військової частини НОМЕР_1 до виконання бойових завдань в умовах воєнного стану, а також із труднощами документообігу та доступу до юридичної допомоги, ускладняється процес підготовки до здійснення претензійно позовної роботи. Крім того, на всій запровадження території країни воєнного стану, ведення противником безперервних бойових дій починаючи з 22.02.2022 року, та виконання військовою частиною НОМЕР_1 заходів протидії країні агресору на різних напрямках фронту та ротація особового складу, є об`єктивними обставинами, які на період військового стану унеможливлюють дотримання процесуальних строків на подачу позовної заяви. В свою чергу для досудового врегулювання було направлено на адресу військовослужбовця лист про добровільне відшкодування завданої шкоди від 28.11.2025 №10/24178-25-Вих, який був проігнорований. Відповідно до ст. 123 Кодексу про адміністративне судочинство України, дозволяється поновлення строків за наявності поважних причин. Також, прошу врахувати, що у справі про відшкодування безпідставно сплаченого грошового забезпечення військовослужбовцю, діють норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі». Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Таким чином, вимоги про стягнення безпідставно набутого грошового забезпечення військовослужбовцем підпадають під: ст. 257 Цивільного Кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та відповідно до ч. 4 ст. 263 Цивільного Кодексу України, перебіг позовної давності зупиняється: якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан. Отже, пропуск строку був спричинений об`єктивними, непереборними обставинами.

Відтак, представник позивача просить суд:

1. Поновити строки звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

2. Прийняти до розгляду позовну заяву військовою частиною НОМЕР_1 ( НОМЕР_5 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України) до ОСОБА_1 про відшкодування збитків завданих державі (безпідставно набутих коштів).

Розглянувши подану заяву, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

31 жовтня 2019 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2019 року №160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі - Закон №160-IX; тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.

Дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань, співробітників Служби судової охорони (стаття 2 Закону №160-ІХ).

Верховний Суд у постанові від 18 січня 2024 року в справі №520/11225/23 здійснив комплексний аналіз норм Закону №160-ІХ та зробив висновок, що особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди (стаття 4). У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб (частина друга статті 8). Поряд із цим, нормами Закону №160-ІХ передбачено випадки, коли причини завдання шкоди, її розмір та винна особа можуть бути встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом. У таких випадках службове розслідування може не призначатися. У разі, якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню (частина сьома статті 8). Наказ командира (начальника) про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності може бути оскаржено старшому за службовим становищем командиру (начальнику) та/або до суду в порядку, передбаченому законодавством (частина перша статті 14). Разом із цим, у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку. (стаття 12).

З огляду на зміст наведених положень Закону №160-ІХ Верховний Суд указав, що особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди, про що командир (начальник) видає відповідний наказ. Однак, термін у три роки передбачений саме для притягнення особи до відповідальності. Водночас відшкодування завданої шкоди у передбачених статтею 12 Закону випадках здійснюється у судовому порядку. При цьому, Закон №160-ІХ не визначає строки звернення до суду щодо відшкодування такої шкоди.

За таких умов, при визначенні строку звернення суб`єкта владних повноважень до суду з позовом про відшкодування завданої шкоди застосуванню підлягають відповідні норми КАС України.

Частиною першою статті 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно з частиною першою статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Положеннями статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень (абзац 2 частини другої статті 122 КАС України).

Згідно зі статтею 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Слід зазначити, що спори у справах щодо відшкодування державі шкоди, завданої військовослужбовцем під час здійснення ним повноважень, пов`язаних з проходженням військової (публічної) служби, є публічно-правовими і належать до юрисдикції адміністративних судів.

Також, такі спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Отже, зазначений спір саме пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, оскільки у випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи під час перебування її на публічній службі.

У контексті спірного питання дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, варто зазначити, що до спірних правовідносин належить застосовувати тримісячний строк звернення до суду з позовом, передбачений частиною другою статті 122 КАС України, оскільки у цьому спорі з позовом до суду звернувся саме суб`єкт владних повноважень.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 28 січня 2021 року у справі №140/6315/20, від 24 червня 2021 року у справі №420/4099/20, від 06 квітня 2023 року у справі №320/7204/21, від 08.11.2024 року у справі №420/13987/23.

Як встановлено із позовної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь військової частини вартість завданої матеріальної шкоди у сумі 56 664,65 грн.

Згідно наказу НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України Про результати службового розслідування від 16.04.2024 року №1626-АГ:

2. Головному бухгалтеру начальнику фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби):

2.1. внести до книги нестач шкоду завдану державі штаб-сержантом ОСОБА_1 у розмірі 39 428,25 грн. (тридцять дев`ять тисяч чотириста двадцять вісім гривень двадцять п`ять копійок) унаслідок привласнення майна.

2.2. внести до книги нестач шкоду завдану державі штаб-сержантом ОСОБА_1 у розмірі 22,93 грн. (двадцять дві гривні дев`яносто три копійки) унаслідок привласнення майна.

2.3. внести до книги нестач шкоду завдану державі штаб-сержантом ОСОБА_1 у розмірі 2400,00 грн. (дві тисячі чотириста гривень нуль копійок) унаслідок привласнення майна.

3. Відділу юридичного забезпечення:

3.1. після порушення кримінального провадження за ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 410 ККУ по військовослужбовцю штаб-сержанту ОСОБА_1 підготувати документи для стягнення суми збитків завданих державі у розмірі:

- 14 813,47 грн. (чотирнадцять тисяч вісімсот тринадцять гривень сорок сім копійок), з урахування нарахованого і сплаченого Єдиного соціального внеску, згідно довідці про нараховане та виплачене грошове забезпечення за період з 16 по 31 березня 2024 року;

- 39 428,25 грн. (тридцять дев`ять тисяч чотириста двадцять вісім гривень двадцять п`ять копійок) з урахуванням кратності (для відшкодування), згідно відомості №29 щодо визначення залишкової вартості військового майна на утримання коштів за втрачене маймо;

- 22 93 грн. (двадцять дві гривні дев`яносто три копійки) з урахуванням кратності (для відшкодування);

- 2400,00 грн. (дві тисячі чотириста гривень нуль копійок) без урахування кратності (для відшкодування).

При цьому до суду позивач звернувся лише 22.01.2026 року (документ сформований в системі Електронний суд 22.01.2026 року), тобто з пропуском встановленого законом строку.

Таким чином, саме дата прийняття наказу НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України Про результати службового розслідування від 16.04.2024 року №1626-АГ 16.04.2024 року є датою початку обчислення тримісячного строку для звернення до суду, який передбачений частиною другою статті 122 КАС України.

У заяві про поновлення строків пропущеного строку позовної давності представник позивача зазначає, що у ході службових перевірок та аналізу фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України), виявлено факт завданої шкоди військовослужбовцем ОСОБА_1 , фактично не виконував обов`язки військової служби оскільки в умовах воєнного стану самовільно залишив місце тимчасової дислокації підрозділу, проведено службове розслідування результати якого затверджено результатом службового розслідування НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, від 16.04.2024 року №1626-АГ

Судом досліджено лист військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України про добровільне відшкодування завданої шкоди від 28.11.2025 №10/24178-25-Вих. В даному листі позивачем зазначено, що ОСОБА_1 було вчинено 01.03.2024 самовільне залишення місця тимчасового пункту дислокації АДРЕСА_3 та заподіяно матеріальні збитки військовій частині НОМЕР_1 у сумі 56 664, 65 грн. На виконання вимог наказу начальника НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) «Про результати службового розслідування» від 16.04.2024 №1626-ОД, військова частина НОМЕР_1 пропонувала ОСОБА_1 негайно добровільно відшкодувати заподіяну шкоду у сумі 56 664, 65 грн. за наступними реквізитами: Одержувач: військова частина НОМЕР_1 , p/p UA 06 14 000 1 0000 01676, в Держказначейській службі України, м. Київ, ; Реквізити для сплати - відшкодування шкоди, завданої державі. (ГРОШОВЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ) у сумі 14 813, 47 грн. Одержувач: Військова частина НОМЕР_1 , p/p UA 82 22 100 1 3020 01676, в Держказначейській службі України, м. Київ , призначення платежу: Сплата за заподіяну шкоду (втрачене інвентарне речове майно) у сумі 41 851, 18 грн. У разі відмови від добровільного відшкодування військовою частиною НОМЕР_1 буде подано позовну заяву у встановленому порядку до суду. Додаток: Наказ начальника НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України «Про результати службового розслідування» від 16.04.2024 №1629-ОД на 2 арк., нетаємно, тільки на адресу.

Разом з тим, суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень - військова частина НОМЕР_1 встановила факт неналежного виконання відповідачем службових обов`язків саме - 16.04.2024 року, що призвело до притягнення до повної матеріальної відповідальності.

При цьомуф, до суду з даним позовом за захистом свого права про стягнення з ОСОБА_2 на користь військової частини НОМЕР_1 на загальну суму 56 664 грн. 65 коп. майнової шкоди лише 22.01.2026 року, тобто з пропуском передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України тримісячного строку звернення до суду з позовом.

Щодо посилання представника позивача на введення на території України воєнного стану, суд зазначає наступне.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває на даний час.

В постанові від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22 Верховний Суд зазначив, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією рф, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків щодо звернення до суду з позовними заявами, апеляційними й касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого ст. ст. 55, 124, 129 Конституції України, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначений підхід неодноразово був застосований Верховним Судом, зокрема у постановах від 21 травня 2021 року у справі № 1.380.2019.006107, від 22 липня 2021 року у справі №340/141/21, від 16 вересня 2021 року у справі № 240/10995/20 та від 12 вересня 2022 року у справі №120/16601/21-а.

В той час, Верховний Суд в постанові від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22 зробив висновок, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Також в ухвалі від 06.09.2022 у справі №420/16598/21 з приводу оцінки доводів щодо поважності причин пропущення процесуального строку для звернення до адміністративного суду з підстав запровадженого воєнного стану Верховним Судом зазначено, що сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку у всіх абсолютно випадках.

В заяві про поновлення строку звернення до суду зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) у складі Державної прикордонної служби України створений як підрозділ нового зразка для виконання поставлених перед особовим складом завдань з захисту територіальної цілісності і недоторканості України. На даний час загін продовжує виконання поставлених бойових задач в районі бойових дій на різних ділянках східних регіонів нашої держави. У зв`язку з безпосереднім залученням особового складу військової частини НОМЕР_1 до виконання бойових завдань в умовах воєнного стану, а також із труднощами документообігу та доступу до юридичної допомоги, ускладняється процес підготовки до здійснення претензійно позовної роботи. Крім того, на всій запровадження території країни воєнного стану, ведення противником безперервних бойових дій починаючи з 22.02.2022 року, та виконання військовою частиною НОМЕР_1 заходів протидії країні агресору на різних напрямках фронту та ротація особового складу, є об`єктивними обставинами, які на період військового стану унеможливлюють дотримання процесуальних строків на подачу позовної заяви.

Однак суд зазначає, що будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем до суду не надано.

При зверненні до суду з вказаною заявою представник позивача посилається лише на факт запровадження воєнного стану, що не доводить залучення всього складу військової частини НОМЕР_1 включаючи юристів до зазначених заходів та неможливості звернення до суду з даним адміністративним позовом у строки визначені процесуальним законодавством.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивачем не надано жодних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та наявності обставин, які не залежали від волевиявлення позивача та були пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Суд також звертає увагу на те, що небажання позивача вчасно реалізувати процесуальні права та недоведення факту того, що можливість подання ним позовної заяви у визначені законом строки не залежали від його волевиявлення або було зумовлено вагомими та непереборними обставинами, свідчить про втрату можливості захисту порушених, на переконання позивача, прав у судовому порядку.

Такий підхід відповідає принципу правової визначеності (res judicata) як складової верховенства права, а також законності (заборони незастосування норми закону, яка відповідає критерію якості, передбачуваності та легітимної мети).

Цей висновок корелюється з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постанові від 13.02.2024 №140/9165/23, яку суд враховує в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.

Отже, не реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в межах строку звернення до суду зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що підстави, викладені в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду є неповажними.

Відтак, подана заява про поновлення процесуального строку вважається судом необґрунтованою.

Згідно ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду з позовною заявою, наведені на виконання ухвали від 02.03.2026 року у заяві про усунення недоліків, причини пропуску строку суддею визнано неповажними, то позовна заява підлягає поверненню.

Відповідно до п. 1 ч. 4, 5 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись статтями 169, 241-243 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду.

У задоволенні заяви представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 про поновлення строку звернення до адміністративного суду - відмовити.

Позовну заяву військової частини НОМЕР_1 в особі представника Некрашевича Дениса Дмитровича до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви, разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, направити особі, яка її подала.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник