Справа № 140/6828/25
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
12 березня 2026 року ЛуцькСправа № 140/6828/25
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року позов у цій справі задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті пенсії відповідно до статті 54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон №796-ХІІ) у редакції Закону України від 06 червня 1996 року №230/96-ВР Про внесення змін і доповнень до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон №230/96-ВР); зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 21 квітня 2025 року перерахунок та виплату пенсії, передбаченої статтею 54 Закону №796-ХІІ, у розмірі шести мінімальних пенсій за віком (з урахуванням раніше виплачених сум); в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

03 березня 2026 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , подана в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року у цій справі щодо нарахування пенсії відповідно до статті 54 Закону №796-ХІІ та її виплати, виходячи із розрахункової величини - мінімальної пенсії за віком станом на 01 січня 2025 року, а не мінімальної пенсії за віком, встановленої на 1 січня відповідного календарного року.

На думку заявника, виконуючи рішення суду у цій справі, відповідач зобов`язаний здійснювати розрахунок пенсії з врахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який встановлений законом про Державний бюджет України на відповідний рік виплати пенсії.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 року розгляд заяви призначено у порядку письмового провадження (а.с.73).

Відповідач (боржник) - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області подав до суду письмові пояснення (а.с.76-77), у яких просив відмовити у задоволенні вказаної заяви, зазначивши, що на виконання рішення суду проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 в межах покладених зобов`язань; основний розмір пенсії з 21 квітня 2025 року обчислено з урахуванням прожиткового мінімуму встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2025 рік.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновків, що заяву необхідно задовольнити з таких мотивів та підстав.

Статтею 129-1 Конституції України установлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами частин другої, третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Нормами частин першої, другої статті 370 КАС України також установлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі №760/3142/17, від 29 квітня 2022 року у справі №120/2914/19-а).

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно із частиною шостою статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Частинами першою, четвертою шостою статті 249 КАС України передбачено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання. Окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.

Наведені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у справі.

Судом встановлено, що у цій справі рішенням суду від 16 липня 2025 року, яке набрало законної сили 04 листопада 2025 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 21 квітня 2025 року перерахунок та виплату пенсії, передбаченої статтею 54 Закону №796-ХІІ, у розмірі шести мінімальних пенсій за віком (з урахуванням раніше виплачених сум).

Для примусового виконання рішення суду 16 грудня 2025 року було видано виконавчий лист №7459/2025р., який перебуває на цей час на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (постанова про відкриття виконавчого провадження від 29 грудня 2025 року ВП №79877954) (а.с.64).

Як видно з рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №0 (а.с.80), перерахований ОСОБА_1 розмір пенсії, передбаченої статтею 54 Закону №796-ХІІ, - шість мінімальних пенсій за віком з 01 січня 2026 року становить 14166,00 грн. Тобто, розмір пенсії обчислено з урахуванням прожиткового мінімуму 2361,00 грн.

За приписами частини першої статті 28 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України від 15 липня 1999 року №966-XIV Про прожитковий мінімум прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Статтею 7 Закону України від 19 листопада 2024 року №4059-IX Про Державний бюджет України на 2025 рік установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920,00 грн, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, осіб, які втратили працездатність, - 2361,00 грн.

01 січня 2026 року набрав чинності Закон України від 03 грудня 2025 року №4695-IX Про Державний бюджет України на 2026 рік (далі - Закон №4695-IX), статтею 7 якого установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3209,00 грн, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, осіб, які втратили працездатність, - 2595,00 грн.

Отже, на виконання судового рішення у цій справі, ураховуючи зміну розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідач був зобов`язаний з 01 січня 2026 року здійснити нарахування та виплату позивачу пенсії по інвалідності відповідно до статті 54 Закону №796-XII в розмірі шести мінімальних пенсій за віком із застосуванням розміру прожиткового мінімуму станом на 01 січня 2026 року - 2595,00 грн.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем здійснено нарахування пенсії із застосуванням прожиткового мінімуму у розмірі 2361,00 грн і після 01 січня 2026 року, що суперечить нормам чинного законодавства, адже після 01 січня 2026 року з урахуванням Закону №4695-IX підлягає застосуванню розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на рівні 2595,00 грн.

Оскільки рішення суду у цій справі в частині здійснення нарахування та виплати позивачу пенсії боржником протиправно не виконується у повному обсязі, тому суд дійшов висновку про задоволення заяви у спосіб визнання протиправними дій боржника, вчинених на виконання рішення суду у цій справі, щодо нарахування позивачу з 01 січня 2026 року пенсії згідно зі статтею 54 Закону №796-ХІІ, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом станом на 01 січня 2025 року, а не згідно із Законом про Державний бюджет України на календарний рік виплати пенсії.

Крім того, у порядку частин першої, п`ятої статті 249 КАС України відповідача (боржника) необхідно зобов`язати вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, та встановити йому строк для надання відповіді.

З огляду на викладене заява про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 248, 249, 383 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Волинській області, вчинені на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року у справі №140/6828/25 щодо нарахування ОСОБА_1 пенсії відповідно до статті 54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01 січня 2026 року в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом станом на 01 січня 2025 року, а не згідно із Законом про Державний бюджет України на календарний рік нарахування та виплати пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 6, ідентифікаційний код 13358826) вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року у справі №140/6828/25 в частині здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії відповідно до статті 54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01 січня 2026 року в розмірі шести мінімальних пенсій за віком із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом станом на 1 січня календарного року виплати пенсії.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України у Волинській області строк для надання Волинському окружному адміністративному суду відповіді щодо вжитих заходів за цією ухвалою тридцять календарних днів з дня набрання окремою ухвалою законної сили.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення у спосіб подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ж.В. Каленюк