Справа № 560/19151/23
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 березня 2026 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши заяву по адміністративній справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в якій просить визнати виконавчий лиса №560/19151/23, виданий 14.05.2025, у справі №560/19151/23 таким, що не підлягає виконанню (недійсним). Видати два окремі виконавчі листи, кожен із яких містить одне з наступних зобов`язань: окремий виконавчий лист щодо військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 20.10.2017 по 30.10.2017 з встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) - січня 2008 року.; окремий виконавчий лист щодо військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 20.06.2017 по 30.10.2017, починаючи з 20.07.2017 по дату фактичної виплати такої індексації.

В обґрунтування поданої заяви, представник зазначила, що судом видано виконавчий лист № 560/19151/23 від 14.05.2025, у якому зазначено два різні зобов`язання.

Вказує, що Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", у виконавчому листі має бути зазначено одне зобов`язання, що підлягає примусовому виконанню. Отже, виконавчий лист, у якому вміщено декілька самостійних вимог, не відповідає вимогам закону.

Ухвалою суду від 05 березня 2026 року призначено до розгляду в судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по адміністративній справі № 560/19151/23 на 12.03.2026 р. о 09:50 год.

В судове засідання представники сторін не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви належним чином повідомлені.

Враховуючи неявку усіх учасників процесу, які були належним чином повідомленні про дату проведення судового засідання, суд вважає за необхідне проводити розгляд заяви в порядку письмового провадження.

Дослідивши подану заяву, а також наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до приписів частин 1, 2 статті 374 КАС суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо:

1) його було видано помилково або

2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Перевіривши підстави заяви представника позивача для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд зазначає наступне.

Відповідно до частитни 2 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" (діюча редакція закону) встановлено, що у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Представник позивача мотивував заяву, тим що відповідно до частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", у виконавчому листі має бути зазначено одне зобов`язання, що підлягає примусовому виконанню, отже, виконавчий лист, у якому вміщено декілька самостійних вимог, не відповідає вимогам закону

Однак, таке мотивування представника є помилковим, враховуючи, що стаття 18 Закону України "Про виконавче провадження" регламентує обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців, а не вимоги до виконавчого документу, що свідчить про безпідставність поданої представником позивача заяви.

Суд, зауважує, що Верховний Суд у постанові від 05.11.2020 (справа №752/2391/17 (2а-14/09)), з урахуванням узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" від 25.09.2015, дійшов висновку, що наведені в статті 374 КАС України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові і процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником поза межами виконавчого провадження чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Під іншими причинами слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.

Отже, суд вказує, що виконавчий лист виданий Хмельницьким окружним адміністративним судом у справі №560/19151/23 щодо одного стягувача ОСОБА_1 та одного боржника військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, тобто з дотриманням вимог виконавчого документа, а твердження представника позивача про необхідність зазначення у виконавчому листі тільки "одного" зобов`язання в одному виконавчому листі суперечать частини 2 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що обґрунтування представника позивача щодо заяви не відносяться до матеріально-правових чи процесуально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, тому дана заява задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 248, 254, 374 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню по справі №560/19151/23 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя О.П. Шевчук