Справа № 620/12609/25
Суддя: Сергій КЛОПОТ
Дата ухвалення: 2026-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року Чернігів Справа № 620/12609/25

Чернігівський окружний адміністративний суду складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Шевченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 та просить наступне.

1. Визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 , викладену в листі № 11/1769 від 22.05.2024 року, в нарахуванні та виплаті молодшому сержанту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додаткову грошову винагороду відповідно до постанови КМУ № 168 у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях в період починаючи з 20 вересня 2022 року та по 28 лютого 2023 року, за кожен місяць в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з урахуванням раніше виплачених коштів.

2. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 призначити, нарахувати та виплатити молодшому сержанту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додаткову грошову винагороду відповідно до постанови КМУ № 168 у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях в період починаючи з 20 вересня 2022 року та по 28 лютого 2023 року, за кожен місяць в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з урахуванням раніше виплачених коштів.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відмова ІНФОРМАЦІЯ_1 , викладена в листі № 11/1769 від 22.05.2024 року, в нарахуванні та виплаті молодшому сержанту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додаткову грошову винагороду відповідно до постанови КМУ № 168 у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях в період починаючи з 20 вересня 2022 року та по 28 лютого 2023 року, за кожен місяць в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з урахуванням раніше виплачених коштів, є протиправною та порушує його права і соціальні гарантії.

Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій він просить розглядати справу без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. До суду надійшло клопотання від відповідача, в якому він просить розглядати справу за відсутності його представника, та відзив на позовну заяву.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснювалося.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, суд вважає позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Статтею 2 Закону № 2232-XII визначено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Положеннями статті 3 Закону № 2232-XII передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі державні органи).

Відповідно до ст. ст. 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ, у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2, 3 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абз. 2 п. 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ).

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Відповідно до п. 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова № 168, в редакції чинній у спірний період).

Пунктом 1 вказаної постанови установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно з абзацом 3 пункту 1 Постанови № 168 (у редакції станом на 19.07.2022, 30.09.2022) виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Аналізуючи вищенаведене слід зазначити, що грошове забезпечення військовослужбовців виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Так, пунктом 2 розділу XXXIV Порядку №260 про виплату додаткової винагороди на період воєнного стану визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в розмірах визначених цим пунктом.

Райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України (пункт 3 розділ XXXIV Порядок №260)

Згідно пункту 4 розділу XXXIV Порядку №260 про виплату додаткової винагороди на період воєнного стану визначено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

- бойовий наказ (бойове розпорядження);

- журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Саме на підставі зазначених документів видаються накази до 5 числа кожного місяця відповідних командирів (начальників) підрозділів про виплату додаткової винагороди визначеним військовослужбовцям.

З поданих суду доказів убачається, що ані позивач ані його безпосередній командир (командир відділення, командир взводу) не звертався із рапортом до начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 про включення до наказу на виплату додаткової винагороди, що підтверджується листом Начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10.12.2025 №9537.

Відповідно до Наказу Міністерства Оборони України № 363 від 06.10.2020 «Про затвердження Інструкції з ведення Історичного формуляра, Історичної довідки Журналу бойових дій», журнал бойових дій ведеться у військових частинах (їх підрозділах), а також на кораблях 1-го, 2-го та 3-го рангів з моменту отримання наказу, директиви про залучення до ведення бойових дій до моменту завершення виконання завдань у районі бойових дій. Журналу бойових дій надається гриф обмеження доступу відповідно до відомостей, які містяться в ньому.

Ведення Журналу бойових дій здійснюється у довільній формі на підставі оперативних директив, бойових наказів, розпоряджень, зведень, бойових донесень тощо, а також усних розпоряджень старших начальників і командирів (додаток 2).

Обов`язкові складові Журналу бойових дій: дата запису; загальна обстановка перед початком операції (бою); бойовий склад та угруповання своїх військ та військ противника; співвідношення сил і засобів; коротке викладення завдання військовій частині (підрозділу); рішення командира та бойові завдання, поставлені підпорядкованим частинам (підрозділам); уточнені рішення та розпорядження, які віддавалися командирами (начальниками) чи були отримані від старших начальників; дані про захоплення полонених та трофеї; втрати своїх військ і противника; можливі висновки та пропозиції щодо тактики застосування військ (сил).

Однак, журналу бойових дій, який згідно пункту 4 розділу XXXIV Порядку №260 є одним із складових документів для підтвердження виконання бойових завдань, подальшого нарахування та виплати додаткової винагороди, в додатках до позовної заяви відсутні посилання на вказаний журнал або його витяги.

Як уже зазначалось вище, виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Окремо суд зазначає, що довідки видані в/ч НОМЕР_1 № 2964 від 16.11.2022, №3395 від 02.12.2022, №53 від 03.01.2023, №851 від 02.02.2023, №1482 від 02.03.2023 не відповідають встановленій формі, оскільки відсутні у переліку підстави, а саме: журнал бойових дій, рапорт командира, відсутні чіткі терміни для кожного військовослужбовця (позивач виключений зі списків особового складу 16.02.2023, однак в довідці в/ч НОМЕР_1 №1482 від 02.03.2023 вказаний період проходження з 01.02.2023 по 28.02.2023)прийняття безпосередньої участі в бойових діях забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Крім того, довідки про безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) видані роті охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 , натомість позивач проходив військову службу у спірний період в другому відділі ІНФОРМАЦІЯ_4 , що в свою чергу ставить під сумнів законність включення позивача у вказану довідку.

В/ч НОМЕР_1 з 19.07.2025 розформовано відповідно до директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача ЗСУ від 07.06.2025 №Д-321/78/ДСК.

Відповідно до пункту 8.2.1. Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України затвердженого наказом Міністерства оборони України № 300 від 16.07.1997, військова частина (з`єднання) розформовується на підставі директиви (наказу) відповідного командування, у якій визначаються:

строк розформування та її правонаступник;

термін закінчення фінансування та час закриття поточного і бюджетного рахунків в установах Держказначейства;

терміни (з обов`язковим погодженням з Контрольно-ревізійним департаментом Міністерства оборони України) проведення обревізування військової частини (з`єднання);

порядок передачі правонаступнику не обревізованих первинних документів, які залишились з дня закінчення останньої документальної ревізії до дня підписання ліквідаційного акта;

порядок передачі правонаступнику первинних документів, терміни зберігання яких після проведення останньої документальної ревізії не закінчились;

порядок здавання справ і документів, що підлягають зберіганню в Державному галузевому архіві Міністерства оборони України, та порядок знищення справ і документів на місці (терміни зберігання яких закінчились);

порядок здачі гербових печаток та кутових штампів до державного галузевого архіву Міністерства оборони України та порядок знищення інших печаток і штампів;

порядок передачі особового складу, озброєння, військової техніки та інших матеріальних засобів військової частини (з`єднання);

порядок передачі казармено-житлового фонду, комунальних споруд, земельних ділянок та квартирного майна;

термін, порядок звільнення та працевлаштування працівників відповідно до чинного законодавства України;

строки подачі акта ліквідаційної комісії.

На підставі директиви (наказу) про розформування командир військової частини зобов`язаний видати наказ по військовій частині, у якому визначити перелік (з обов`язковим погодженням з Державним галузевим архівом Міністерства оборони України) та терміни передачі правонаступнику первинних документів, регістрів і звітності, що не здаються до Державного галузевого архіву Міністерства оборони України.

Вказані довідки, при розформуванні в/ч НОМЕР_1 , повинні бути передані до Державного галузевого архіву Міністерства оборони України.

Для підтвердження достовірності наданих довідок про прийняття безпосередньої участі в бойових діях забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) необхідно витребувати в державного галузевого архіву Міністерства оборони України вищевказані копії довідок і витяг з бойового розпорядження на підставі яких видано довідки та рапорт безпосереднього командира.

З огляду на те, що ані безпосередній командир позивача, ані сам позивач до ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 із рапортом, заявою, зверненням, клопотанням про виплату додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 не звертався, а ІНФОРМАЦІЯ_5 не відмовляв у включені до наказу на виплату додаткової винагороди, виплаті відповідної винагороди, то права позивача не були порушені суб`єктом владних повноважень і звернення його до суду з цим позовом є передчасним, що підтверджується листом ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10.12.2025 № 9537.

Доказів протилежного ані позивачем ані його представником до суду не надано.

Натомість, видача наказів, зокрема про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 тис грн, особовому складу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 належить до повноважень (компетенції) начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_6 не мають правових підстав для включення до наказу на виплату додаткової винагороди 100 000 тис. грн. позивача, оскільки він не перебував, не перебуває у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Щодо порядку подачі рапортів, суд зазначає наступне.

З початку рапорт подається безпосередньому командиру, який в свою чергу клопоче по суті рапорту своєму командиру (начальнику), який в свою чергу видає наказ до 5 числа кожного місяця для відповідних командирів (начальників) підрозділів про виплату додаткової винагороди визначеним військовослужбовцям.

У свою чергу, відповідач своїм рішенням (листом, повідомленням), не відмовляв позивачу у виплаті такої винагороди.

Враховуючи наведені факти слід дійти висновку, що доводи позивача викладені у позовній заяві необґрунтовані та не мають підтвердження.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 необхідно відмовити

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 10 березня 2026 року.

Суддя Сергій КЛОПОТ