Справа № 480/3416/24
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2026 року Справа № 480/3416/24

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кунець О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3416/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій просить:

- визнати бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка полягає у не переданні документів (наказів) про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за періоди з 17.04.2022 по 31.12.2022 безпосередньої участі до ІНФОРМАЦІЯ_1 для нарахування та виплати додаткової винагороди протиправною;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити передачу документів (наказів) про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за періоди з 17.04.2022 по 31.12.2022 безпосередньої участі;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити нарахування та виплату позивачу - ОСОБА_1 , у повному обсязі додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р. у розмірі 100 000 грн. за прийняття безпосередньої участі у забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у бойових діях чи заходах за періоди з 17.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022 виходячи з розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених виплат за цей період.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що під час проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_4 у період з 17.04.2022 по 31.12.2022 він залучався командуванням до виконання завдань із здійснення заходів з національної безпеки і оборони, що надає йому право отримати додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, у розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі.

Ухвалою суду від 30.04.2024 позовну заяву залишено без руху.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 06.05.2024 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

ІНФОРМАЦІЯ_5 подано до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що на виконання бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України, бойового розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 перейшов в оперативне підпорядкування ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_8 ». У зв`язку з цим, 20.04.2022 особовий склад ІНФОРМАЦІЯ_9 , в тому числі і позивач, здійснили переміщення до міста Суми для виконання завдань за призначенням та весь час знаходились у зоні діяльності Сумська область. Зазначає, що за спірний період позивач отримував додаткову винагороду в розмірі 30000 грн, але підстави для нарахування 100000 грн відсутні. Позивач у складі ІНФОРМАЦІЯ_9 до здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії не залучався. Також зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_7 перебував на фінансовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Додатково ІНФОРМАЦІЯ_7 зазначив, що видача позивачу довідки про безпосередню участь у заходах для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави не є підставою для виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн, враховуючи приписи пунктів 4, 5 окремого доручення Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022. Видана довідка не стосується та не підтверджує участь позивача у бойових діях.

ІНФОРМАЦІЯ_11 у відзиві на позов просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що виконання позивачем своїх службових обов`язків та перебування на території Сумської області, яка входила до районів ведення воєнних (бойових) дій, не є підставою для виплати йому додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. Позивач у спірному періоді не залучався до виконання завдань із переліку, визначеного пунктом 1 окремого доручення Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022, підстави для нарахування і виплати йому збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди відсутні, документи щодо виконання таких завдань, до ІНФОРМАЦІЯ_10 не надходили.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якій підтримує позовні вимоги.

Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.

Так, ОСОБА_1 з 31.03.2022 проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_12 на посаді офіцера групи МТЗ.

За позицією позивача, під час проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_4 на посаді офіцера групи МТЗ, у період з 17.04.2022 по 31.12.2022 позивач залучався командуванням до виконання завдань із здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії військових формувань російської федерації на території Сумської області, що підтверджується довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а також витягом з журналу бойових дій.

Враховуючи, що у період з 17.04.2022 по 31.12.2022 збільшена до 100000 грн додаткова винагорода згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 не нараховувалась та не виплачувалась позивачу, він звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

У частині другій статті 9 цього Закону установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацом першим частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та їх розміри визначені постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Абзацом другим частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про військову службу правопорядку у Збройних Силах України" військова служба правопорядку у Збройних Силах України (далі - Служба правопорядку) - спеціальне правоохоронне формування у складі Збройних Сил України, призначене для забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців Збройних Сил України у місцях дислокації військових частин, у військових навчальних закладах, установах та організаціях (далі - військові частини), військових містечках, на вулицях і в громадських місцях; для запобігання кримінальним та іншим правопорушенням у Збройних Силах України, їх припинення; для захисту життя, здоров`я, прав і законних інтересів військовослужбовців, військовозобов`язаних під час проходження ними зборів, працівників Збройних Сил України, а також для захисту майна Збройних Сил України від розкрадання та інших протиправних посягань, а так само для участі у протидії диверсійним проявам і терористичним актам на військових об`єктах.

За приписами ч. 3 ст. 5 Закону України "Про військову службу правопорядку у Збройних Силах України фінансування Служби правопорядку здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, які виділяються на утримання Збройних Сил України і передбачаються у кошторисі Міністерства оборони України окремим рядком.

Згідно з ч. 4 ст. 5 Закону України "Про військову службу правопорядку у Збройних Силах України" Служба правопорядку створюється на базі відповідних структурних підрозділів і служб Міністерства оборони України, функції яких цим Законом покладені на Службу правопорядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України "Про військову службу правопорядку у Збройних Силах України" служба правопорядку складається з: 1) органів управління: Головного управління Служби правопорядку Збройних Сил України; Центрального управління Служби правопорядку по місту Києву і Київській області та територіальних управлінь Служби правопорядку; зональних відділів (відділень) Служби правопорядку; 2) підрозділів Служби правопорядку: охорони військових об`єктів; патрульно-постової служби; безпеки дорожнього руху; спеціального призначення; 3) ІНФОРМАЦІЯ_13 .

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про військову службу правопорядку у Збройних Силах України" порядок і строки проходження військової служби військовослужбовцями Служби правопорядку, присвоєння їм військових звань та звільнення їх з військової служби визначаються відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", відповідних положень про проходження військової служби.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про військову службу правопорядку у Збройних Силах України" соціальний і правовий захист військовослужбовців Служби правопорядку та членів їх сімей здійснюється відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", інших нормативно-правових актів.

Соціальний захист працівників Служби правопорядку забезпечується відповідно до законодавства про працю, інших нормативно-правових актів.

Правовий механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам регламентує Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі за текстом - Порядок № 260).

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, постановлено ввести в Україні воєнний стан, який діяв на час виникнення спірних правовідносин.

Цього ж дня, Указом Президента України № 69/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Відповідно до пункту 4 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" Кабінет Міністрів України, окрім іншого, зобов`язано невідкладно забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

Згідно з пунктом 6 Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" Кабінету Міністрів України, окрім іншого, доручено забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

На виконання цих указів, 28.02.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану" № 168 (далі Постанова № 168), якою серед іншого, передбачив на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової винагороди.

Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (у редакції, чинній у спірний період) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка" виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (з 19.07.2022 з набранням чинності постановою від 07.07.2022 № 793 (застосовується з 01.06.2022) - в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

У цій постанові Кабінет Міністрів України визначив перелік військовослужбовців за видами військових формувань, на яких поширено дію цієї постанови, та розмір вищевказаної додаткової винагороди.

Водночас, реалізація цитованих приписів указаної постанови вимагала визначення порядку та умов виплати такої додаткової винагороди, виходячи з того, що формулювання "а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів … в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах", є нечітким та породжує істотні труднощі у його правозастосуванні, що, насамперед, пов`язано із застосуванням сполучника "або", який має розділовий характер.

У постанові від 22.11.2023 по справі № 520/690/23 Верховний Суд констатував, що "текстуальний виклад цієї частини пункту 1 Постанови № 168 має широкий зміст, що за певних умов могло б спричиняти неоднакове її розуміння та застосування, наслідком чого може бути необґрунтована невиплата військовослужбовцю додаткової винагороди або, навпаки, виплата за відсутності для цього підстав".

Конкретизація умов, визначених цитованим положенням пункту 1 Постанови № 168, залежить від типу військового формування (роду військ), в якому проходить службу військовослужбовець, у зв`язку з чим подальшими змінами, внесеними Постановою від 07.07.2022 № 793 (застосовується з 24.02.2022), Постанова № 168 доповнена пунктом 21, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Збройні Сили України" від 06.12.1991 № 1934-XII, Міністр оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України, а також інші повноваження, передбачені законодавством, в тому числі визначає порядок виплати грошового забезпечення (абзац другий частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII).

Наказом Міністра оборони України № 98 від 01.04.2022, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.04.2022 за № 382/37718 (застосовується з 24.02.2022), внесено зміни до Порядку № 260 шляхом доповнення розділу І пунктом 17, відповідно до якого на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Так, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, Міністр оборони України видав директиви від 07.03.2022 № 248/1217, від 25.03.2022 № 248/1298, від 18.04.2022 № 248/1529, доведені до кожної окремої військової частини (установи) телеграмами (діяли до 01.06.2022), окреме доручення від 23.06.2022 № 912/з/29.

В окремому дорученні від 23.06.2022 № 912/з/29, яке діяло протягом спірного періоду, Міністр оборони України визначив, що необхідно розуміти під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи), до складу якого, серед іншого, змістовно включено виконання військовослужбовцем бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями.

Пунктом 3 цього окремого доручення установлено райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Пунктом 4 цього ж окремого доручення установлено керівникам органів військового управління, штабів угруповань військ (сил), штабів тактичних груп, командирам військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цього доручення.

У разі, якщо військовослужбовці були відряджені до військових частин (установ), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави з однієї військової частини, то безпосередня участь у бойових діях цих військовослужбовців може підтверджуватися однією довідкою з відображенням в ній терміну безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця за формою, наведеною в додатку № 2 до цього доручення.

У підставах про видання таких довідок обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Надати право керівникам органів керівникам органів військового управління, штабів угруповань військ (сил), штабів тактичних груп, перелік яких затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України, включати до таких довідок терміни безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах починаючи з 24.02.2022.

Пунктом 5 установлено виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової частини;

керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 6 окремого доручення від 23.06.2022 № 912/з/29).

Отже, системний аналіз вказаних норм, дає підстави дійти висновків про те, що у період дії воєнного стану, військовослужбовці Військової служби правопорядку мають право на отримання збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022.

Втім, таке право не є безумовним, а виникає у військовослужбовців виключно у разі виконання тих завдань, перелік яких наведений у окремих дорученнях Міністра оборони України № 248/1298 від 25.03.2022 та № 912/з/29 від 23.06.2022.

При цьому, підтвердженням виконання згаданих завдань, є сукупність таких документів, як бойовий наказ (бойове розпорядження), журнал бойових дій та рапорт (донесення) командира про участь конкретного військовослужбовця у бойових діях чи у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Право відряджених військовослужбовців на отримання збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди, виникає на підставі довідки керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, складеній за встановленою формою та у якій зазначені бойовий наказ (бойове розпорядження), журнал бойових дій та рапорт (донесення) командира щодо виконання бойових завдань.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження наявності права на отримання передбаченої Постановою № 168 додаткової винагороди в розмірі 100000 грн, позивач надав до суду копію довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави (а.с. 16), яка видана начальником ІНФОРМАЦІЯ_9 на підставі витягу з журналу бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_9 від 17.04.2022 № 3/дск (а.с. 17).

Разом із тим, така довідка не може бути підставою для нарахування і виплати позивачу передбаченої Постановою № 168 додаткової винагороди в розмірі 100000 грн, оскільки підставою для виплати такої винагороди є виключно факт виконання військовослужбовцем завдання із переліку, встановленого пунктами 1 окремих доручень Міністра оборони України № 248/1298 від 25.03.2022 та № 912/з/29 від 23.06.2022, підтверджений сукупністю таких документів, як бойовий наказ (розпорядження), журнал бойових дій, рапорт командира, зміст яких відображає суть виконаного завдання та період його виконання.

Довідку позивача про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, суд не приймає до уваги, оскільки ця довідка видавалась на виконання Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 413 від 20.08.2014, у зв`язку з чим не може бути підставою для нарахування і виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.

Суд звертає увагу, що виконання бойових розпоряджень та участь у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і гримування збройної агресії не є тотожними поняттями.

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у справі № 640/13029/22, одночасно здійснюючи текстуальне тлумачення Постанови № 168, Велика Палата Верховного Суду дійшла переконання, що як текстуальне тлумачення змісту первинної редакції пункту 1 Постанови № 168, так і системне тлумачення цієї постанови з урахуванням умов її прийняття, визначеними у преамбулі, дають підстави для висновку, що виплата додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень повинна здійснюватися як стимулювання винятково тим військовослужбовцям ЗСУ, які своїми безпосередніми діями здійснюють захист суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності України.

В даному випадку, позивач просить суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду у збільшеному розмірі в сумі 100000 грн. Зазначена сума додаткової винагороди повинна виплачуватися військовослужбовцям, який беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), у період здійснення зазначених заходів.

Судом враховується, що Верховним Судом у постанові від 11.04.2024 по справі № 560/3153/23 адміністративне провадження № К/990/43503/23 зазначено, що підтвердженням безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах є довідка керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

За зміст таких довідок відповідальність несе уповноважений командир (начальник), який видав відповідну довідку. Тож, якщо відрядженому військовослужбовцю видано довідку про підтвердження його участі у бойових діях або заходах, зміст та форма якої відповідають додаткам № 1, 2 окремого доручення, підписану уповноваженим командиром (начальником), то презюмується, що цей командир (начальник) перевірив та підтвердив наявність документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, визначених пунктом 3 вищевказаного окремого доручення, на підставі якого визначив терміни безпосередньої участі кожного конкретного відрядженого військовослужбовця у бойових діях або заходах у відповідності до повноважень, наданих йому абзацом 3 пункту 3 та абзацом 4 пункту 4 окремого доручення від 23.06.2022 № 912/з/29.

Зміст цих документів може ставитися під сумнів лише за наявності доказів недобросовісного чи зловмисного спотворення фіксації реальної участі конкретного військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах. Іншим випадком необхідності пошуку доказів участі військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах може бути ситуація втрати (знищення) документів військової частини (підрозділу) в умовах бойових дій, засвідчена відповідними документами.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 21 березня 2024 року у справах №560/3159/23 та № 560/3141/23.

В даному випадку, позивач проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 15) і не відряджався до інших частин чи формувань, його твердження про недотримання відповідачами пунктів 4, 5 окремого доручення Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022, суд вважає помилковим.

Суд зауважує на тому, що сам по собі факт виконання посадових обов`язків на території Сумської області та визнання окремих районів Сумської області районом ведення бойових дій, згідно з наказами Головнокомандувача Збройних Сил України "Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій" від 30.04.2022 № 125 (з 01.04.2022 до 20.04.2022 (включно), з 21.04.2022 до 30.04.2022 (включно)), від 02.06.2022 № 157, від 01.07.2022 №184 (з 01.06.2022 до 30.06.2022 (включно)), від 01.08.2022 № 212 (01.07.2022 до 18.07.2022 (включно)) не є безумовною підставою для отримання збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022.

Право на таку винагороду у військовослужбовців виникає виключно за умов та виконання військовослужбовцями завдань із переліку, встановленого пунктами 1 окремих доручень Міністра оборони України № 248/1298 від 25.03.2022 та № 912/з/29 від 23.06.2022, підтверджений сукупністю таких документів, як бойовий наказ (розпорядження), журнал бойових дій, рапорт командира, зміст яких відображає суть виконаного завдання та період його виконання.

Суд зазначає, що наданий позивачем витяг з журналу бойових дій (а.с. 17) містить інформацію щодо бойових розпоряджень про перехід ІНФОРМАЦІЯ_9 в оперативне підпорядкування ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_8 »; про залучення ІНФОРМАЦІЯ_2 до заходів щодо виявлення ДРГ (ДРС) противника та їх ймовірних зразків.

Тобто, інформація щодо виконання позивачем бойових завдань із переліку, встановленого пунктами 1 окремих доручень Міністра оборони України №248/1298 від 25.03.2022 та №912/з/29 від 23.06.2022, у зазначеному журналі бойових дій відсутня.

Відтак, доказів безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у цей період, позивач суду не надав, про обставини такої участі у позовній заяві взагалі не зазначив.

Таким чином, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець