Справа № 280/11054/24
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань зміни способу і порядку виконання судового рішення

12 березня 2026 рокуСправа № 280/11054/24
м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши заяву старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Дмитра Ляшенка про зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08.05.2025 у справі № 280/11054/24 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково та, серед іншого, зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік.

Рішення суду набрало законної сили 01.10.2025.

04.11.2025 позивачу видано виконавчий лист.

04.03.2026 до суду надійшла заява старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Дмитра Ляшенка про зміну способу і порядку виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.05.2025 у справі № 280/11054/24 на стягнення з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 нарахованої матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік у розмірі 23 949,23 грн. Заяву просить розглянути за його відсутності.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що згідно пояснень Військової частини НОМЕР_2 , зазначена військова частина перебуває на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_4 . Військовою частиною НОМЕР_2 здійснено розрахунок належної позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік у розмірі 23 949,23 грн та направлено клопотання до в/ч НОМЕР_4 на отримання письмової згоди на виконання судового рішення. Згідно пояснень в/ч НОМЕР_4 , військовою частиною здійснено заходи щодо фінансування видатків за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» шляхом подання основної заявки-розрахунку до забезпечувального фінансового органу, відповідального за бюджетну підпрограму, але фінансування видатків органами керівництва вищого рівня не здійснювалось. При надходженні бюджетних асигнувань для забезпечення виконання рішення суду будуть здійснені заходи для виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік.

Ухвалою суду від 05.03.2026 призначено судове засідання для розгляду заяви на 10.03.2026.

10.03.2026 від представника Військової частини НОМЕР_2 надійшло клопотання (вх. № 12387) про відкладення судового засідання на іншу дату, обґрунтоване тим, що 10.03.2026 представник Військової частини НОМЕР_2 приймає участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України відповідно до бойових наказів та бойових розпоряджень та територіально знаходяться поза межами н.п. Запоріжжя.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 205 КАС України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 378 КАС України, заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Враховуючи, що заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження, при цьому неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду, а також зважаючи на те, що представник Військової частини НОМЕР_2 не надав жодного доказу на підтвердження поважності причин неприбуття у судове засідання, суд доходить висновку про відсутність підстав для відкладення судового засідання. Відповідно, зазначене клопотання представника відповідача задоволенню не підлягає.

Сторони у судове засідання не прибули.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 378 КАС України, розгляд заяви здійснюється у порядку письмового провадження.

Дослідивши заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення від 08.05.2025 у справі № 280/11054/24 суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, стаття 14 КАС України, що узгоджується з приписами статті 129-1 Конституції України, встановлює, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.

Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться і у статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з частиною третьою статті 378 КАС України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

З аналізу положень частин першої, третьої статті 378 КАС України суд приходить до висновку, що підставою для застосування правил цієї норми є настання обставин, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять його неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, а для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин.

Тобто, зміна способу і порядку виконання рішення суду - це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими судом. Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, однак не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.

Подібна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.06.2019 у справі № 800/203/17.

З матеріалів, доданих до заяви, вбачається, що на виконання рішення суду у даній справі відповідачем нараховано позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік у розмірі 23 949,23 грн.

При цьому, суду не надано доказів того, що відповідач у справі, який є боржником, відмовляється виплачувати позивачу вказану суму.

Суд зазначає, що заявником не наведено конкретних обставини, що унеможливлюють виконання судового рішення у справі № 280/11054/24, не вказано, які обставини ускладнюють виконання рішення суду.

Суд зауважує, що зобов`язання відповідача вчинити певні дії щодо нарахування та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань і стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень певного розміру грошових коштів є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом при ухваленні рішення.

Резолютивна частина рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.05.2025 у справі № 280/11054/24 має зобов`язальний характер, проте судом при розгляді вказаної справи не вирішувалися позовні вимоги майнового характеру щодо стягнення певної суми коштів і, як наслідок, не перевірялася правильність нарахування заборгованості по матеріальній допомозі для вирішення соціально-побутових питань позивачу.

Оскільки розрахунок належної позивачу заборгованості по матеріальній допомозі для вирішення соціально-побутових питань судом не здійснювався, тому, зміна способу виконання вказаного вище судового рішення із зобов`язання здійснити нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань на стягнення конкретної суми цієї заборгованості фактично призведе до зміни рішення по суті з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішення питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті, що не передбачено статтею 378 КАС України.

Суд зазначає, що поняття "спосіб і порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Порядок виконання судового рішення означає визначену у рішенні суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним/приватним виконавцем, спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі об`єктивної (безумовної) неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений судом.

Так, у постановах Верховного Суду від 07.03.2018 у справі № 456/953/15-а, від 16.07.2020 у справі № 130/2176/17, від 11.11.2020 у справі № 817/628/15 та від 17.02.2021 у справі № 295/16238/14-а викладено правовий висновок про те, що зміну способу і порядку виконання судового рішення необхідно розуміти як застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення раніше визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.

Верховний Суд у постановах від 10.07.2018 у справі № 490/9519/16-а та від 30.07.2019 у справі № 281/1618/14-а сформулював правовий висновок, за яким змінивши спосіб виконання постанови із зобов`язання виплатити виплати на стягнення суми цих виплат, буде змінено постанову по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті.

Отже, оскільки способом відновлення порушеного права позивача у цій справі судом обрано зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а стягнення конкретних сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань не було предметом позовних вимог та способом відновлення порушених прав, суд приходить до висновку про неможливість зміни способу та порядку виконання рішення суду у спосіб, про який просить заявник, адже запропонований ним спосіб виконання судового рішення фактично змінює зміст резолютивної частини судового рішення у справі № 280/11054/24.

Суд також зазначає, що грошові кошти у виді заборгованості із матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, не є власністю Військової частини НОМЕР_2 і не знаходяться на її рахунках.

Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення можливе лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України.

Водночас, стягнення з суб`єкта владних повноважень коштів, які призначені для іншої мети, можуть поставити під загрозу функціонування такого суб`єкта, виконання покладених на нього функцій та, відповідно, нанесення шкоди необмеженій кількості осіб.

Таким чином, оскільки виконання рішення суду у справі № 280/11054/24 залежить від бюджетного фінансування, то його виконання не залежить від визначеного судом способу виконання.

У такому випадку зміна способу і порядку виконання судового рішення не може призвести до його фактичного виконання, адже така процесуальна дія не може вплинути на фінансування державою витрат по виплаті заборгованості із матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань позивачу.

З огляду на викладене, враховуючи те, що фактично єдиною причиною, яка ускладнює виконання рішення суду, є неналежне фінансування державою витрат по виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, суд вважає безпідставними доводи заявника, наведені в його заяві про наявність правових підстав для зміни способу та порядку виконання рішення суду у справі № 280/11054/24.

Суд зазначає, що право особи, тобто стягувача, на здійснення виплати заборгованості із матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань не може ставитися в залежність від бюджетних асигнувань, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Водночас, у спірному випадку йдеться не про право особи на таку виплату, а про правові підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення.

Суд зазначає, що зміна способу і порядку виконання рішення суду, у такому випадку, не захищає право позивача на отримання суми заборгованості із матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, яка фактично може бути виплачена за наявності відповідних бюджетних асигнувань.

Щодо посилань заявника в заяві на абзац другий частини третьої статті 378 КАС України (в редакції Закону України від 21.11.2024 № 4094-IX), суд зазначає, що вказана норма не є релевантною щодо спірних правовідносин. Спір у даній справі стосується недотримання відповідачем законодавства щодо грошового забезпечення військовослужбовців і не належить до категорії справ щодо захисту соціальних прав.

Отже, надані до суду документи не свідчать про наявність обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення, передбачені ст. 378 КАС України, відсутні. Необхідність вжиття наведених заходів не доведено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 241, 243, 378 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Дмитра Ляшенка про зміну способу і порядку виконання рішення від 08.05.2025 у справі № 280/11054/24 відмовити.

Копію даної ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала набирає законної сили у порядку встановленому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П. Бойченко