Справа № 420/26311/25
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2026-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 березня 2026 року

м. Київ

справа №420/26311/25

адміністративне провадження № К/990/9390/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Тацій Л.В.,

суддів: Бучик А.Ю., Шевцової Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.11.2025 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2026 у справі № 420/26311/25 за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, третя особа - Головне управління Пенсійного Фонду в Одеській області, про визнання протиправними дії та зобов`язати вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 04.11.2025, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2026, позов задовольнив.

Визнав протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови у виготовленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 18.06.2025, виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2025 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для перерахунку із 01 липня 2025 року основного розміру пенсії позивача.

Зобов`язав Адміністрацію Державної прикордонної служби України виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 станом на 18.06.2025, виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2025 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для перерахунку із 01 липня 2025 року основного розміру пенсії позивача.

02.03.2026 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Адміністрації Державної прикордонної служби України на вищезазначені судові рішення.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції розглянув справу №420/26311/25 за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.

Пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України передбачено, що для цілей цього Кодексу справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг віднесено до категорії справ незначної складності.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

На обґрунтування права на касаційне оскарження відповідач зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у цій категорії спорів. Вказує на відсутність висновків Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Однак наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав вважати, що ця справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Крім того Верховний Суду складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 17.02.2026 у справі № 520/5814/24 вже сформував висновок щодо застосування норм права в подібних правовідносинах.

Відповідач вказує також на значний суспільний інтерес цієї категорії справ та виняткове значення справи для скаржника.

Посилання скаржника на «значний суспільний інтерес» має загальний, формальний характер та не містить належного обґрунтування наявності заінтересованості суспільства в результатах розгляду саме цієї касаційної скарги судом касаційної інстанції. До того ж, незгода із рішенням суду попередньої інстанції не свідчить автоматично про неправильність судових рішень, як і не може вказувати на таку обставину, як настання негативних наслідків для скаржника внаслідок ухвалення цих рішень, оскільки настання таких наслідків у випадку ухвалення судового рішення не на користь позивача / відповідача є звичайним передбачуваним процесом.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами та наданою їм правовою оцінкою не дають підстав для висновку про наявність в цьому випадку обставин, наведених у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За викладених обставин Адміністрації Державної прикордонної служби України слід відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Адміністрації Державної прикордонної служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.11.2025 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2026 у справі № 420/26311/25 за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, третя особа - Головне управління Пенсійного Фонду в Одеській області, про визнання протиправними дії та зобов`язати вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу, в порядку, визначеному статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіЛ.В. Тацій А.Ю. Бучик Н.В. Шевцова