Справа № 200/9814/25
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2026-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2026 року Справа№200/9814/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначено, що з 18.12.2000 по 13.06.2022 року позивач проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, зокрема в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань №6. На період служби саме з цієї державної установи (як юридичної особи) вона отримувала грошове забезпечення. Позивач зауважила, що протягом проходження служби відповідач безпідставно не проводила нарахувань по індексації-різниці грошового забезпечення у фіксованій величині за період з 01.03.2018 по 13.06.2022 року, із застосуванням абзаців 4,5,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078. Позивач зауважила, що 14.11.2025 року вона звернулася до відповідача із заявою про перерахунок виплачуваного грошового забезпечення, де серед іншого, просила нарахувати і виплатити індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 13.06.2022 року, проте відповідач, листом від 27.11.2025 року відмовив у перерахунку та виплаті належного грошового забезпечення, а також видачі копій документів посилаючись на втрату архівів. Таким чином, вказані дії відповідача позбавляють позивача, права на достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам служби, та порушують гарантії правового і соціального захисту громадян України, які забезпечуються законами України та постановами Кабінету Міністрів України.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне, що позивач проходила службу в Державній кримінально - виконавчій службі України, в державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)», зокрема з 01.08.2017 року по 13.06.2022 року на посаді: начальник відділу по контролю за виконанням судових рішень Державної установа «Бахмутська установа виконання покарань (№6)». 13.06.2022 року була звільнена зі служби за п.7 ст.77 (за власним бажанням) Закон України «Про національну поліцію». (наказ про звільнення від 13.06.2022 року №145/ОС/-22). Відповідач зауважив, що з 01 січня 2017 року позивачці був підвищений посадовий оклад за посадою у розмірі 1750.00 грн. Постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою встановлені нові розміри посадових окладів особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби з 01 березні 2018 року позивачці був підвищений посадовий оклад за посадою у розмірі 5640.00 грн. Постановою Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704) збільшено розмір грошового забезпечення осіб начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби та установлено для них нові додаткові види грошового забезпечення. Таким чином, у зв`язку з підвищенням розмірів посадових окладів осіб начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби з 01 березня 2018 року відповідно до Постанови № 704 березень 2018 року є місяцем підвищення доходу, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення. Відповідач зауважив, що у місяці підвищення грошового доходу (березень 2018 року) змінився порядок виплати грошового забезпечення, в тому числі в частині строків виплати премії. За лютий 2018 року грошове забезпечення позивача складалось з посадового окладу 1780,00 грн., оклад за спец. званням - 130,00 грн., надбавка за вислугу років 658,00 грн. За березень 2018 року грошове забезпечення складалось з посадового окладу 5640,00 грн., оклад за спец. званням - 1410,00 грн., надбавка за вислугу років 3172,00 грн. Відповідач просив у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Позивач надала відповідь на відзив, в якому зазначила наступне, що із наданої нею довідки ОК-5 вбачається, що розмір грошового забезпечення у січні-лютому 2018 року майже такий же як і у травні-червні 2018 року. Тому ці аргументи відповідача (щодо виплати премії на місяць пізніше) не впливають на загальний розмір її грошового забезпечення у першому півріччі 2018 року. А отже відповідач не спростував її доводів щодо того, що з березня 2018 року її загальне грошове забезпечення не збільшилося.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлений відповідачу строк для надання на адресу суду: відзив на позовну заяву та усіх наявних доказів на підтвердження зазначеного у ньому; витяг із наказу про зарахування позивача до списків особового складу; витяг із наказу про виключення позивача зі списків особового складу; відомості про нараховане та виплачене позивачу грошове забезпечення за період з 01.01.2018 по 13.06.2022 (включно); у разі неможливості надання відомостей про нараховане грошове забезпечення саме позивача за період з 01.02.2018 по 01.04.2018 року, надати розрахунки грошового забезпечення за прирівняною посадою, яку займала позивач на цей період.

Представник позивача адвокат Шевченко Ангеліна Миколаївна та відповідач про відкриття провадження по справі були повідомлені належним чином, про що свідчить відповідна відмітка про наявність у них реєстрації кабінету електронного суду та відповідної відмітки «доставлено» де зазначено, що ухвалу про відкриття вони отримали 23.12.2025 року.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_2 виданого Артемівським МВ УМВС України у Донецькій області від 26.08.1997 року.

Відповідач Державна установа «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» () є юридичною особою та є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до довідки наданої відповідачем від 28.11.2025 №5/604, судом встановлено, що позивач проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України в Артемівському слідчому ізоляторі управління Державного департаменту України з питань виконання покарань №6 у Донецькій області з 18.12.2000 по 13.06.2022 року, що також не заперечується учасниками справи.

Позивач у своїй позовній заяві зазначила: - «14.11.2025р. позивач звернулася до відповідача із Заявою про перерахунок виплачуваного грошового забезпечення, де серед іншого, просила нарахувати і виплатити індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018р. по 13.06.2022р.».

Відповідачем було надано відповідь від 27.11.2025 року №8/600 наступного змісту: - «Державна установа «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» (далі - ДУ «БУВП (№6)») повідомляє Вам про неможливість надання довідки про нараховане та виплачене грошове забезпечення за період з січня 2018р по червень 2022 року з наступних причин: Відповідно до п.3 ч.4 розділу II Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.02.2022р.№309 «Про затвердження переліку територій, на яких ведуться(велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією (зі змінами), місце знаходження установи: 84500, Донецька область, м. Бахмут - територія Бахмутської міської територіальної громади на якій ведуться бойові дії. Архівні первинні документи відсутні, відомості про грошове забезпечення та сплату страхових внесків військовослужбовців та відповідне зарахування періодів служби до страхового стажу військовослужбовцям втрачені у зв`язку з бойовими діями у м. Бахмут у 2022 році. Архів ДУ «БУВП (№6)» не був переданий на зберігання до інших установ. Відновлення цих документів на даний момент об`єктивно неможливе через повну втрату носіїв інформації. У результаті щільних обстрілів архів установи не було можливості евакуювати. Підтвердження (фотофіксація) знищеного архіву можлива тільки після деокупації міста. На теперішній час відсутні будь-які джерела для отримання необхідної інформації. Наразі електронні копії документів про нараховане грошового забезпечення відсутні. На віддалених серверах копії документів не зберігалися. Відповідно до статті 7 Закону України №851-IV «Про електронні документи та електронний документообіг» (далі - Закон №851-IV) оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги. Статтею 9 Закон №851-IV визначено, що електронний документообіг (обіг електронних документів) - сукупність процесів створення, оброблення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, використання та знищення електронних документів, які виконуються із застосуванням перевірки цілісності та у разі необхідності з підтвердженням факту одержання таких документів. В установі не був запроваджений електронний документообіг. Крім того не створювалися документи, які б підписувалися електронним підписом, крім звітності до Податкової служби України. Звітність до Податкової служби України формується через електронні сервіси. Звітність до системи персоніфікованого обліку щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на заробітну плату, доходи, грошового забезпечення за осіб офіцерського складу, прапорщиків та мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб рядового та начальницького складу введено в обов`язок роботодавців з червня 2016 року наказом Міністерства фінансів України №441 від 11 квітня 2016 року «Про внесення змін до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також відсутні «Табелі обліку використання робочого часу» в яких вказується чи перебула особа на робочому місті або знаходилась у простої, відпустці, відпустці у зв`язку з вагітністю і пологів, відпустці за власним бажанням, командировці, прогулі та видів неявок. Облік нарахованих страхових внесків в розрізі кожної особи рядового і начальницького складу до 01.06.2016 не проводився. Починаючи з 01.06.2016 звітність до системи персоніфікованого обліку щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на заробітну плату, доходи, грошового забезпечення за осіб офіцерського складу, прапорщиків та мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб рядового та начальницького складу подається в розрізі кожної особи рядового і начальницького складу, але без зазначення складових грошового забезпечення, тобто зазначається сума нарахованого грошового забезпечення, яка є базою для нарахування єдиного внеску. Інформацію щодо нарахованого грошового забезпечення можна отримати за особистою заявою у Податковій службі України та Пенсійному фонді України.».

Позивач звертаючись до суду з даним позовом просила:

- визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення в належному розмірі з 01.03.2018 по 13.06.2022 року із застосуванням абзаців 4,5,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078;

- зобов`язати Державну установу «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 13.06.2022 року включно у фіксованому розмірі (4463,15 грн. за кожен місяць) у загальній сумі 229 554,68 грн. відповідно до абзаців 4,5,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003р. № 1078.

Суд зазначає, що у відповідності до приписів ч.1 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заявами по суті справи є позовна заява, відзив на позовну заяву та відповідно відповідь на відзив (ч.2 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву зазначив: - «Архівні фондові первинні документи відсутні, відомості про грошове забезпечення та сплату страхових внесків військовослужбовців та відповідне зарахування періодів служби до страхового стажу військовослужбовцям втрачені у зв`язку з бойовими діями у м. Бахмут у 2022 році тому довідку про нарахування заробітної плати з інформацією яка може бути обчислена за наявності послужної справи про проходження служби ОСОБА_1 з січня 2017 р. по липень 2023 року. Таким чином, у місяці підвищення грошового доходу (березень 2018 року) змінився порядок виплати грошового забезпечення, в тому числі в частині строків виплати премії. За лютий 2018 року грошове забезпечення ОСОБА_1 складалось з посадового окладу 1780,00 грн., оклад за спец. званням - 130,00 грн., надбавка за вислугу років 658,00 грн. За березень 2018 року грошове забезпечення складалось з посадового окладу 5640,00 грн., оклад за спец. званням - 1410,00 грн., надбавка за вислугу років 3172,00 грн.».

Слід зазначити, що основні види грошового забезпечення позивача підтверджуються копіями довідки про нарахування заробітної плати за січень 2017 червень 2022 року, не зважаючи на те, що відповідачем було допущено описку замість « ОСОБА_1 » він зазначив « ОСОБА_2 ».

В даній довідці про нарахування заробітної плати позивачу за січень 2017 червень 2022 року зазначено, лютий 2018 року основні види грошового забезпечення посадовий оклад 1750,00 грн.; оклад за спец звання 130,00 грн.; надбавка за вислугу років 658,00 грн., разом 2538,00 грн. Березень 2018 року основні види грошового забезпечення посадовий оклад 5640,00 грн.; оклад за спец звання 1410,00 грн.; надбавка за вислугу років 3172,50 грн., разом 10222,50 грн.

Але слід зауважити, що дана довідка не містить інших додаткових щомісячних видів грошового забезпечення, які нараховувались та виплачувались позивачці у лютому-березні 2018 року.

Дані які це відображали були втрачені як зазначає відповідач у своєму відзиві.

Втрату первинних документів відомостей про грошове забезпечення військовослужбовців підтверджується також наданою відповідачем інформацією від 05.01.2026 року №3/10/6 на виконання ухвали суду.

З наявної в матеріалах справи довідки ОК-5 складеної по позивачу, суд встановив, що страхувальником Державною установою «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» позивачу сплачувалась сума заробітку для нарахування пенсії у наступних розмірах: лютий 2018 року 12690,00 грн.; березень 2018 року 10222,50 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року №1282-ХІІ (далі-Закон №1282) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Положеннями статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року 101 відсоток).

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

З метою реалізації цих положень Закону Кабінет Міністрів України постановою від 17 липня 2003 року № 1078 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

Згідно з пунктом 11 вказаного Порядку підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року 101 відсоток).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 4 Порядку визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

У разі коли особа працює неповний робочий час, сума індексації визначається з розрахунку повного робочого часу, а виплачується пропорційно відпрацьованому часу.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз. 8 п. 4 Порядку).

Відповідно до пункту 6 Порядку, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Отже, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

При цьому, обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19 липня 2019 року в справі №240/4911/18, від 07 серпня 2019 року в справі №825/694/17, від 20 листопада 2019 у справі № 620/1892/19,від 05 лютого 2020 року в справі № 825/565/17, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Стосовно позовних вимог щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року по 18 липня 2022 року із застосуванням абз. 4-6 п. 5 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17 липня 2003 року № 1078.

Так, з 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковим для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Ураховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, суд дійшов висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними. Своєю чергою, обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати такий вид індексації грошового забезпечення.

Оскільки 1 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

У цьому контексті суд зауважує, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Для цього необхідно встановити:

- розмір підвищення доходу позивачки в березні 2018 року (А);

- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);

- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку № 1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачці індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 6 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 20 квітня 2023 року у справі №320/8554/21, від 11 травня 2023 року у справі № 260/6386/21 з подібними правовідносинами.

Відповідачем не заперечується, що у період з 1 березня 2018 року по 13 червня 2022 року не вирішувалося питання щодо наявності у позивача права на цей вид індексації у спірний період.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач вчинив протиправну бездіяльність щодо не вирішення питання про наявність у позивача права на отримання індексації-різниці за період з 1 березня 2018 року по 13 червня 2022 року.

Суд у своїй ухвалі від 22.12.2025 року зокрема витребував у відповідача відомості про нараховане та виплачене позивачу грошове забезпечення за період з 01.01.2018 по 13.06.2022 (включно), але як суд вже зазначав відповідачем було надано довідку про нарахування заробітної плати за січень 2017 - червень 2022 року щодо основних видів грошового забезпечення.

Суд розглянувши надану відповідачем довідку про основні види грошового забезпечення позивача, не може взяти до уваги таку довідку при розрахунку індексації-різниці грошового забезпечення, оскільки остання не містить відомостей про додаткові види грошового забезпечення.

Отже, оскільки відповідач не може надати в повному обсязі докази нарахування грошового забезпечення позивачеві, суд використовує інше джерело інформації.

Суд зазначав вже, що в матеріалах справи міститься індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5).

Ураховуючи, що відповідач не може надати повну інформацію про розмір нарахованого грошового забезпечення, зокрема про додаткові види грошового забезпечення, суд використовує інформацію з довідки форми ОК-5.

Так, відомості за лютий 2018 року свідчать про нарахування страхувальником ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» (код 08563211) заробітку у розмірі у лютому 2018 року 12690,00 грн., у березні 2018 року 10222,50 грн.

Аналізуючи грошові доходи отримані у лютому 2018 року та в березні 2018 року, суд зазначає, що сума грошового доходу у березні 2018 року в порівнянні з грошовим доходом отриманим у лютому 2018 року становить (- 2467,50 грн.) (10222,50 12690,00 = (-2467,50)).

Отже з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що грошовий дохід позивача у березні 2018 року не збільшився у порівнянні з лютим 2018 року.

Суму можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року суд визначає як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100%.

В березні 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762,00 грн., а величина приросту індексу споживчих цін - 253,30 %.

Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножений на величину приросту індексу споживчих цін і поділений на 100:

1762,00 грн х 253,30% / 100 = 4463,15 грн.

Таким чином, сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року становила 4463,15 грн.

Отже, враховуючи, що фактичного збільшення грошового забезпечення позивача в березні 2018 року не відбулося, в період з 01 березня 2018 року по 13 червня 2022 року включно позивач мала право на нарахування і виплату індексації-різниці в розмірі 4463,15 грн.

При цьому, суд враховує, що відповідач не заперечує щодо ненарахування та невиплати позивачеві індексації-різниці у спірний період.

Спірний період з 01 березня 2018 року по 13 червня 2022 року включно складає 4 роки 3 місяці 12 днів.

Отже, сума індексації-різниці, яка мала бути нарахована та виплачена позивачу, за період з 01 березня 2018 року по 13 червня 2022 року включно становить: 4463,15 грн. х 51 місяць + (4463,15/30днів*12)= 227 620,65 + 1 785,26 = 229 405,91 грн.

Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» щодо не нарахування та не виплати позивачці індексації грошового забезпечення в належному розмірі з 01.03.2018 по 13.06.2022 року із застосування абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078, та як похідна вимога, зобов`язати Державну установу «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 13.06.2022 включно у фіксованому розмірі (4463,15 грн за кожен місяць) у загальній сумі 229 405,91 грн. відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ухвали про відкриття провадження по справі від 22.12.2025 року, позивача було звільнено від сплати судового збору.

Отже враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що підстави для розподілу судового збору в даному адміністративному позові відсутні.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» (адреса: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Ціолковського, буд. 4, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» () щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) індексації грошового забезпечення в належному розмірі з 01.03.2018 по 13.06.2022 року із застосування абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078.

Зобов`язати Державну установу «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 13.06.2022 включно у фіксованому розмірі (4463,15 грн за кожен місяць) у загальній сумі 229 405,91 грн. відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 11 березня 2026 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець