Справа № 620/451/26
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2026-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року Чернігів Справа № 620/451/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі також відповідач) про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови, ОСОБА_1 , в призначенні дострокової пенсії за віком передбаченої статтею 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком, передбачену статтею 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати письмового звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Обґрунтовуючи позов позивач посилається на те, що 18.12.2025 звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника (чоловіка). За результатами розгляду заяви, відповідачем прийнято рішення, яким відмовлено у призначенні пенсії, оскільки документами не підтверджено, що чоловік заявниці відноситься до військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань та не надані документи відповідно до пункту 6 Порядку, зокрема, документи про проходження військової служби (служби). Однак позивач вважає, що такі доводи відповідачем є безпідставними, оскільки не узгоджуються з положеннями чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини. Вважаючи свої права порушеними позивач звернулась за їх захистом до суду.

19.01.2026 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надало суду відзив на адміністративний позов, в якому заперечує проти доводів позивача та зазначає, що за результатами розгляду його заяви про призначення пенсії прийнято рішення про відмову від 26.12.2025 №99, яке, на його думку, відповідає вимогам чинного законодавства України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

08.08.1997 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , яке міститься в матеріалах справи.

У експертному висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 30.01.2023 № 2970 вказано, що захворювання ОСОБА_2 пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації на Чорнобильській АЕС (а.с. 24).

Відповідно до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 445156 від 07.03.2023, ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності (безтерміново) у зв`язку із захворюванням пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби (а.с. 25).

Чернігівською обласною державною адміністрацією видано ОСОБА_2 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС у 1986 році, категорія І, серії НОМЕР_2 , копія якого міститься в матеріалах справи ( а.с. 26).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , 23.07.2024, яке міститься в матеріалах справи.

У експертному висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 22.01.2025 № 4077 вказано, що захворювання ОСОБА_2 , що призвело до смерті, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації на Чорнобильській АЕС ( а.с. 29).

Позивачу надано статус осіб, які мають право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого Управлінням соціальної та ветеранської політики Новгород-Сіверської міської ради ( а.с. 15).

Позивачу надано статус дружини померлого громадянина з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_5 , виданого Чернігівською обласною державною адміністрацією від 28.02.2025 ( а.с. 14).

На підставі вказаного, 18.12.2025 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення дострокової пенсії по втраті годувальника ( чоловіка), як ліквідатора аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до частини четвертої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до заяви додано: паспорт, ІПН, інші документи: форма 122, архівна довідка, документ про участь в ліквідації.

За результатами розгляду заяви позивача, рішенням відповідача від 26.12.2025 №99, з посиланням на відсутність правових підстав, передбачених частиною четвертою статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , позивачу відмовлено у призначенні пенсії з таких причин: документами не підтверджено, що чоловік заявниці відноситься до військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань; не надані документи відповідно до пункту 6 Порядку про проходження військової служби (служби). У вказаному рішенні також зазначено, що заявниця народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 ; дата звернення, вік, ознака роботи (18.12.2025, 58 р. 8 м. 7 д. працює); має стаж 41 рік 1 місяць 28 днів. Роз`яснено порядок та строки оскарження вказаного рішення.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся за їх захистом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону №1788-XII передбачено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Положенням статті 6 Закону №1788-XII вказано, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини чи при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Відповідно до вимог статті 16 Закону №1788-XII, військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Статтею 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон №2262-XII) вказано, що незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Непрацездатними членами сім`ї, зокрема, вважаються: батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», або є особами з інвалідністю; батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб, військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», або якщо вони є особами з інвалідністю. Дружина (чоловік) годувальника, померлого внаслідок причин, зазначених у пункті "а" статті 20 цього Закону, має право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до пункту "д" частини четвертої цієї статті незалежно від того, працює (проходить військову службу) вона (він) чи ні.

Положенням статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058-VI право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок № 22-1).

Пунктом 2.3 розділу ІІ Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Також надаються такі документи:

1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) особи, якій призначається пенсія (надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків), та померлого годувальника (надається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи);

2) свідоцтво про народження або документ, що посвідчує особу, зазначений у пункті 2.9 цього розділу, якій призначається пенсія;

3) документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником;

4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин;

5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів, закладів освіти за кордоном про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;

7) документи про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;

8) відомості про місце проживання;

9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;

10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника).

Як вже встановив суд, позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС у 1986 році, категорія І, інвалідом ІІ групи захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації на Чорнобильській АЕС, і смерть якого настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації на Чорнобильській АЕС.

Тобто, інвалідність, захворювання та причина смерті ОСОБА_2 пов`язані з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Ураховуючи фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позивачу, на час звернення до територіального пенсійного органу 18.12.2025 виповнилось 58 років 8 місяців 7 днів, і вона має, визначений пунктом 4 частини першої статті 115 Закону №1058-VI, необхідний страховий стаж, який становить 41 рік 1 місяць 28 днів, інвалідність, захворювання та причина смерті її чоловіка ОСОБА_2 пов`язані з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, тому має право на призначення дострокової пенсії за віком згідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058-VI.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем вказані вимоги щодо доказування правомірності своїх дій не виконано.

Доводи відповідача про правомірність своїх дій спростовано наведеним вище аналізом чинного законодавства.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2. ст. 9 КАС України).

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Слід зазначити, що результатом оскаржуваних позивачем дій стало прийняття відповідачем рішення. При дослідженні такого рішення, суд перевіряє правомірність дій щодо його прийняття і у випадку встановлення протиправності в таких діях, скасовує відповідне рішення. Вказане свідчить про те, що визнання протиправним та скасування рішення охоплює в собі й визнання неправомірними дій при його прийнятті, а тому питання неправомірності дій, у даному випадку, окремого окреслення судовим рішенням не потребує. В цьому випадку предметом спору є рішення суб`єкта владних повноважень, відтак саме таким рішенням, а не діями відповідача порушуються законні права та інтереси позивача.

Зважаючи на те, що протиправні дії відповідача стосовно відмови у призначенні пенсії позивачу полягали саме у відмові, викладеній у рішенні від 26.12.2025 № 9, яке у свою чергу створює відповідні правові наслідки, то ефективним захистом порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування вказаного рішення.

Відповідно до статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Задоволення позовної вимоги зобов`язального характеру залежить від встановлення судом протиправності та скасування рішення ГУ ПФУ у Чернігівській області від 26.12.2025 №99, тому суд дійшов висновку її задовольнити шляхом зобов`язання відповідача призначити позивачу дострокової пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058-VI з 18.12.2025 (день звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Підстави для відшкодування судового збору відсутні, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 26.12.2025 № 9.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком, передбачену пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 18.12.2025.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області вул. П`ятницька, 83А,м. Чернігів,Чернігівська обл., Чернігівський р-н,14005 .

Повний текст рішення виготовлено 10 березня 2026 року.

Суддя І.І. Соломко