Справа № 140/11999/25
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2026-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року ЛуцькСправа № 140/11999/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Вуд-Пром» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Вуд-Пром» (далі ТОВ «Компанія «Вуд-Пром», позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.04.2025 № в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 1149996 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за наслідками перевірки, результати якої оформлено актом №5552/07-03/4276488 від 27.02.2025, ГУ ДПС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення від 14.04.2025 №, яким ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 1150938 грн.

Позивач вважає, що вказане податкове повідомлення-рішення в частині вимоги про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 1149996 грн не може вважатись законним та підлягає визнанню протиправним і скасуванню з огляду на наступне.

Зі змісту податкового повідомленням-рішення від 14.04.2025 № вбачається, що позивачем допущено заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що призвело до завищення суми від`ємного значення та суми від`ємного значення, що зараховується до суми податкового кредиту, а саме:

- на суму 7800 грн, оскільки позивачем надано транспортні послуги ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 на загальну суму 46800 грн (в т.ч. ПДВ 7800 грн), однак податкові накладні про надання таких послуг не виписані та не зареєстровані, що відповідно потягнуло завищення суми від`ємного значення (рядок 19 декларації), що зараховується до складу податкового кредиту;

- на суму 2364,36 грн, оскільки не представлено фіскальні чеки про придбання у ТОВ «Еко Оіл Волинь» в грудні 2024 року бензину А-95 та газу скрапленого на загальну суму 14186 грн (в т.ч. ІІДВ 2364,36 грн), а також не представлено фіскальні чеки про придбання в цього ж постачальника в липні-листопаді 2024 року бензину А-95 та газу скрапленого на загальну суму 57468 грн ( в т.ч. ПДВ 9 578 грн), що включено до рядка 16 декларації за грудень 2024 року та потягнуло завищення значення рядка 19 декларації;

- на суму 40463,17 грн, оскільки у вересні-жовтні 2024 року позивачем вироблено готової продукції: дошок дубових необрізних Р8С 100% в загальній кількості 34.36 м3, які оприбутковані загальною вартістю 646132,52 грн, але реалізовано за вартістю 443816,7 грн, що є ціною реалізації нижче звичайної на 202315,8 грн, внаслідок чого завищено показник рядка 16 декларації за грудень 2024 року на загальну суму ПДВ 40463,14 грн, що призвело до завищення суми від`ємного значення рядка 19 декларації та суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду (рядок 21 Декларації) на 40463,14 грн;

- на суму 1089790,50 грн, оскільки у позивача з врахуванням вилученого в травні 2024 року лісоматеріалу, виявленого в ході інвентаризації та придбаного в листопаді 2024 року виявлено розбіжність із даними бухгалтерського обліку, а саме недостачу 431492 м.куб. на суму ПДВ 819675,05 грн, що свідчить про їх використання в негосподарській діяльності, а також виявлено розбіжність із даними бухгалтерського обліку дров дубових, мебельного щита та тирси на загальну суму ПДВ 270115,45 грн, внаслідок чого завищено показник рядка 16 Декларації за грудень 2024 року на загальну суму ПДВ 1089790,50 грн, що призвело до завищення суми від`ємного значення рядка 19 декларації та суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду (рядок 21 Декларації) на 1089790,50 грн.

В спростування доводів податкового органу про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 7800 грн позивач зазначає, що в грудні 2024 року товариством були надані автотранспортні послуги ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 на загальну суму 46800 грн (в т.ч. ПДВ 7800 грн). Податкові накладні в зв`язку з такими господарськими операціями на загальну суму 46800 грн (в т.ч. ПДВ 7800 грн) зареєстровані 04.04.2025 і подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2024 року, який прийнято відповідачем. Тобто, до винесення відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення позивачем вже було зменшено від`ємне значення сум податку на додану вартість на 7800 грн.

Стосовно висновків податкового органу про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 2364,36 грн та 9578 грн, всього ПДВ в сумі 11942,36 грн з господарських операцій придбання в липні-грудні 2024 року бензину А-95 та газу скрапленого у TOB «Еко Оіл Волинь», позивач вказує, що вказаний товар було придбано на підставі відповідних видаткових накладних на умовах договору купівлі-продажу товарів №01/12/2023В від 01.12.2023. За придбаний бензин та скраплений газ сплачено грошові кошти, що стверджується відповідними платіжними інструкціями. ТОВ «Еко Оіл Волинь» відображено продаж позивачу бензину та газу скрапленого в податковому обліку, про що складено та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні.

Доводи відповідача щодо не представлення при проведенні перевірки фіскальних чеків про придбання бензину та газу скрапленого суперечать умовам договору купівлі- продажу товарів №01/12/2023В від 01.12.2023, за якими факт передачі товару від постачальника (ТОВ «Еко Оіл Волинь») покупцеві (ТОВ «Компанія «Вуд Пром») підтверджується підписами відповідальної особи покупця у відомості про отримання пального та підписанням сторонами видаткової накладної на товар, складеною на підставі відомостей.

На думку позивача, Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами», затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997, встановлюють правила поведінки для осіб, які здійснюють саме реалізацію пального, а не покупців пального. Тому відсутність в покупця, який придбав пальне на умовах укладеного договору купівлі-продажу із записом у відомості на відпуск, фіскального чеку не заперечує самої господарської операції з купівлі пального.

Стосовно доводів податкового органу про те, що у вересні-жовтні 2024 року позивачем вироблено готової продукції: дошок дубових необрізних Р8С 100% в загальній кількості 34,36 м3, які оприбутковані загальною вартістю 646132,52 грн, але реалізовано за вартістю 443816,70 грн, що є ціною реалізації нижче звичайної на 202315,8 грн, внаслідок чого, на думку відповідача, завищено показник рядка 16 Декларації за грудень 2024 року на загальну суму ПДВ 40463,14 грн, що призвело до завищення суми від`ємного значення рядка 19 Декларації та суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду (рядок 21 Декларації) на 40463,14 грн, позивач зазначає наступне.

Продаж для ТОВ «Вудман Груп» дошки дубової необрізної відбувся на підставі договору №15/07/2024 від 15.07.2024, яким обумовлено вартість цього товару - 15500 грн за один метр кубічний (п.2.4). На час укладення договору така ціна не була вищою собівартості виробництва дошки дубової необрізної. Однак фактична передача покупцеві даного товару вже відбулась 17.09.2024 та 04.10.2024 по ціні 15500,00 грн, в т.ч. ПДВ за метр кубічний, всього 34,36 м3 за 53580,00 грн, в т.ч. ПДВ в сумі 88763,33 грн, що підтверджується відповідними видатковими накладними №56 від 17.09.2024 та №61 від 04.10.2024.

На думку позивача, чинним законодавством не передбачено заборони реалізації товару нижче його собівартості. Також підприємницька діяльність, якою є господарська діяльність позивача, несе в собі ризики того, що не кожна господарська операція принесе прибуток. Відповідно та обставина, що собівартість дошки дубової необрізної виявилась вищою на час її відпуску покупцеві у порівнянні із собівартістю на час укладення договору не свідчить про укладення договору на завідомо невигідних для товариства, завідомо збиткових умовах.

Тому реалізація дошки дубової ТОВ «Вудман Груп» не може вважатись негосподарською діяльність та тягнути виникнення у товариства додаткових зобов`язань.

З приводу висновків щодо розбіжності фактичної наявності із даними бухгалтерського обліку лісоматеріалу, дров дубових, мебельного щита та тирси на загальну суму ПДВ 1089790,50 грн, позивач вказує таке.

ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» не допущено недостачу лісоматеріалу в кількості 431,492 м3 на суму ПДВ 819675,05 грн і їх використання в негосподарській діяльності, оскільки круглий лісоматеріал (сосна) в кількості 205,567 м3 та круглий лісоматеріал (дуб) в кількості 225,925 м3, всього 431,492 м3 лісоматеріалу круглого на умовах бартерного договору №1 від 01.10.2024 в період з 14.10.2024 по 06.11.2024 передано ТОВ «Укртрансзахід» на розпиловку.

Викладений в оскаржуваному податковому повідомленні-рішення висновок про виявлені в ТОВ «Компанія «Вуд Пром» лишків дров дубових, дров відходів і зрізків в кількості 310,155 м3 також не відповідає фактичним обставинам, оскільки на час проведення інвентаризації дрова дубові, дрова відходи і зрізки в кількості 310,155 м3 хоча і знаходились на території ТОВ «Компанія «Вуд Пром», однак вже не належали цьому товариству, оскільки на підставі договору №22/07/2024-1 від 22.07.2024 та видаткових накладних були продані підприємцю ОСОБА_4 .

Отже, помилкове включення до інвентаризаційного опису, під час проведення Інвентаризації в листопаді 2024 року 274,981 м3 дров дубових та 35,174 м3 дров відходів, зрізків, всього 310,155 м3, які вже на час проведення інвентаризації були продані і належали ФОП ОСОБА_4 , та перебували лише на зберіганні у ТОВ «Компанія «Вуд Пром» не може тягнути для цього товариства будь-яких податкових зобов`язань із податку на додану вартість.

Окрім того, в спростування висновку відповідача про виявлені в ТОВ «Компанія «Вуд Пром» лишків меблевого щита в кількості 18,09 м3 вартістю 958770 грн, в тому числі ПДВ 191754 грн, позивач вказує, що між ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» та ФОП ОСОБА_5 23.08.2024 укладено договір №/23/08/24, на виконання якого меблевий щит в кількості 18,09 м3 вартістю 958770 грн, в тому числі ПДВ 191 754 грн, належав ФОП ОСОБА_5 був наданий ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» на поворотній основі для використання в роботі товариства в якості зразка і повернутий власнику, відтак виявлення цього майна на території товариства на момент інвентаризації і помилкове включення цього майна до інвентаризаційного опису не може тягнути за собою виникнення податкових зобов`язань із сплати податку на додану вартість.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (т.2, а.с.36).

Представник відповідача у відзиві на позов заперечила позовні вимоги та у їх задоволенні просила відмовити (т.2, а.с.40-45). В обґрунтування своїх заперечень вказала, що на підставі направлення від 07.02.2025 №617 та наказу від 06.02.2025 №438-п ГУ ДПС у Волинській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2024 року в податковій декларації з податку на додану вартість від 20.01.2025 № від`ємного значення з податку на додану вартість (далі - ПДВ), у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

Перевірка проводилась з 14.02.2025 по 20.02.2025.

За результатами перевірки дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2024 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету встановлено порушення ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» підпунктів «а», «б» пункту 185.1 статті 185, підпунктів «а», «б» пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 189.1 статті 189, пунктів 198.1, 198.3,198.5, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України, внаслідок чого занижено податкові зобов`язання на суму ПДВ 10164 грн та завищено податковий кредит на суму ПДВ 7026845 грн, що у свою чергу призвело до завищення суми від`ємного значення (рядок 19 Декларації) та суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду (рядок 21 Декларації) на 7037009 грн Декларації за грудень 2024 року.

З висновками акту документальної позапланової виїзної перевірки від 27.02.2025 №5552/07-03/42764188 позивач частково не був згідний, про що подано заперечення №25 від 01.04.2025 (вх.№13713/6 від 01.04.2025).

За результатами розгляду заперечення прийнято рішення частково задовольнити заперечення ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» та викласти висновок акту перевірки від 27.02.2025 №5552/07-03/42764188 про порушення в наступній редакції:

- підпунктів «а», «б» пункту 185.1 статті 185, підпунктів «а», «б» пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 189.1 статті 189, пунктів 198.1, 198.3,198.5, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України, внаслідок чого занижено податкові зобов`язання на суму ПДВ 10164 грн та завищено податковий кредит на суму ПДВ 1140774 грн, що у свою чергу призвело до завищення суми від`ємного значення (рядок 19 Декларації) та суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду (рядок 21 Декларації) на 1150938 грн Декларації за грудень 2024 року.

На підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки від 27.02.2025 №5552/07-03/42764188 та за результатами розгляду заперечення ГУ ДПС у Волинській області було винесено податкове повідомлення-рішення від 14.04.2025.

По суті встановлених порушень представник відповідача зазначає наступне.

Перевіркою встановлено заниження ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» податкових зобов`язань на суму ПДВ 7800 грн, що у свою чергу призвело до завищення суми від`ємного значення (рядок 19 Декларації) та суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду (рядок 21 Декларації) на 7800 грн Декларації за грудень 2024 року, чим порушено підпункти «а», «б» пункту 187.1 статті 187, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України.

Перевіркою встановлено відсутність факту виписки та реєстрації ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» в ІКС «Єдине вікно подання електронної звітності» податкових накладних для покупців щодо надання послуги автотранспортних перевезень.

Також ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» в порушення пункту 189.1 статті 189, пункту 198.5, статті 198, пункту 201.10 статті 201 ПК України занижено податкові зобов`язання на суму ПДВ 2364 грн, що у свою чергу призвело до завищення суми від`ємного значення (рядок 19 Декларації) та суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду (рядок 21 Декларації) на 2364 грн Декларації за грудень 2024 року.

Згідно даних ІКС «Єдине вікно подання електронної звітності» та наданих до перевірки видаткових накладних, перевіркою встановлено придбання ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» у грудні 2024 року бензину А-95 та газу скрапленого у ТОВ «Еко Оіл Волинь».

ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» не надано до перевірки фіскальні чеки на придбання бензину А-95 та газу скрапленого у ТОВ «ЕКО ОІЛ ВОЛИНЬ» за грудень 2024 року на загальну суму ПДВ 2364 грн.

Позивачу надано запит про надання письмових пояснень №663/12/03-20-07-03-19/42764188 від 18.02.2025 щодо ненадання до перевірки фіскальних чеків на придбання газу та бензину за період: липень-грудень 2024 року.

У відповідь на вказаний запит листом №8 від 19.02.2024 ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» повідомила про те, що станом на дату проведення документальної позапланової виїзної перевірки у бухгалтерії не збереглися належним чином фіскальні чеки на придбання бензину та газу у ТОВ «Еко Оіл Волинь» за період липня - грудня 2024 року, оскільки вважали видаткові накладні видані ТОВ «Еко Оіл Волинь основними первинними документами, що підтверджують факт купівлі і отримання паливо-мастильних матеріалів. По цій причині позивач зобов`язується замінити відсутність фіскальних чеків у вказаному періоді довідками з ТОВ «Еко Оіл Волинь», де буде зазначено перелік виданих, але втрачених фіскальних чеків. В подальшому фіскальні чеки будуть зберігатися в ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» належним чином.

Окрім того, ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» в порушення підпунктів «а», «б» пункту 187.1 статті 187, пункту 189.1 статті 189, пункту 198.5, статті 198, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України занижено податкові зобов`язання на суму ПДВ 10164 грн, що у свою чергу призвело до завищення суми від`ємного значення (рядок 19 Декларації) та суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду (рядок 21 Декларації) на 10164 грн Декларації за грудень 2024 року.

ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» не надано до перевірки фіскальні чеки на придбання бензину А-95 та газу скрапленого у ТОВ «ЕКО ОІЛ Волинь» за липень-листопад 2024 року.

Представник відповідача вказує, що видача палива зі зберігання покупцю підтверджується фактом використання паливної картки в мережі АЗС в обмін на видане паливо зі зберігання, що підтверджується чеком РРО.

Враховуючи вищенаведене, фіскальний чек РРО з АЗС є первинним документом, що підтверджує факт отоварення за паливними картками, скретч-картками/талонами на пальне. Водій автомобіля обов`язково має надати до бухгалтерії такий чек, як підтвердження факту отоварення талону/скретч-картки, виданому йому в підзвіт. При цьому, на підставі такого чека кількість отриманого на АЗС пального водій повинен записати в подорожній лист.

За даними бухгалтерського обліку відображення господарських операцій з отримання, використання та списання пального, придбаного за паливними картками, - без наявності фіскальних чеків з АЗС не допускається. Подорожні листи призначені для обліку транспортної роботи та списання витраченого пального на загальний пробіг службових автомобілів, тоді як чеки РРО є підставою для оприбуткування пального на баланс підприємства.

Відсутність фіскальних чеків є порушенням порядку ведення бухгалтерського обліку.

В результаті вищенаведеного встановлено, що ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» за даними бухгалтерського обліку списання паливно-мастильних матеріалів здійснено без підтвердження первинними документами, що свідчить про їх використання в операціях, що не є господарською діяльністю підприємства, а саме - документи, що підтверджують факт заправки/ отоварення на АЗС (чеки РРО), надані до матеріалів перевірки не в повному обсязі.

Також перевіркою встановлено порушення підпунктів «а», «б» пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України, внаслідок чого платником завищено показник рядка 16 в Декларації за грудень 2024 року на загальну суму ПДВ 40463,14 грн, що зі свого боку призвело до завищення суми від`ємного значення (рядок 19 Декларації) та суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду (рядок 21 Декларації) на 40463,14 грн.

Встановлено, що платник здійснив реалізацію готової продукції за ціною нижче собівартості, що призводить до збільшення суми збитків від господарської діяльності.

Представник відповідача зазначає, що плануючи господарську діяльність, платник повинен прагнути до отримання економічного ефекту за рахунок приросту (збереження) активів, а не від мінімізації податкових платежів. Тому, мотивація суб`єкта господарювання при вступі у господарські правовідносини повинна ґрунтуватися на тому, що розмір очікуваного доходу від господарської операції повинен бути істотним у порівнянні з розміром очікуваної податкової вигоди (у вигляді бюджетного відшкодування ПДВ).

Продаж готової продукції за ціною нижче собівартості, що формувалась без врахування усіх витрат, не може бути визнано економічно виправданим. Розумні економічні причини можуть бути наявними лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності, а не виключно чи переважно за рахунок відшкодування з бюджету податку на додану вартість.

Витрати на реалізацію готової продукції являють собою витрати всіх чинників виробництва (прямі матеріальні витрати, витрати на оплату праці, інші прямі витрати), виражені в грошовій формі. Це найважливіший внутрішньовиробничий показник, необхідний для визначення ціни пропозиції, а також для вироблення ефективної підприємницької політики.

Таким чином, в ході перевірки встановлено збитковість здійснених ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» операцій з реалізації товару нижче їх собівартості без наявності об`єктивних підстав для цього, тобто встановлено, що ділова мета господарської операції є недобросовісною та, відповідно, вчинена поза межами господарської діяльності платника.

У разі встановлення, що ділова мета господарської операції є недобросовісною (зокрема, у випадку збитковості експортної операції з причин реалізації товару нижче собівартості без наявності об`єктивних економічних підстав для цього) відповідна операція може бути кваліфікована як така, що вчинена поза межами господарської діяльності платника. У такому випадку платник втрачає право на включення до податкового кредиту, який у подальшому приймає участь у формуванні суми бюджетного відшкодування, ПДВ у складі собівартості тих товарів/послуг, які не використані в господарській діяльності, що, однак, не збільшує базу оподаткування ПДВ за експортною операцією».

Згідно рахунку бухгалтерського обліку 26 «Готова продукція» за вересень та жовтень 2024 року та наданих до перевірки накладних на передачу готової продукції №24 від 17.09.2024 та №28 від 03.10.2024 ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» у вересні та жовтні 2024 року здійснило виробництво дошок дубових необрізних Р8С 100%.

Враховуючи вартість оприбуткування вищезазначених товарів на рахунок 26 «Готова продукція», за результатами перевірки встановлено, що ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» здійснило операції з реалізації товарів за ціною нижче звичайної на суму ПДВ 40463,14 грн.

Окрім того, згідно із доводами податкового органу позивачем в порушення пункту 189.1 статті 189, пункту 198.5 статті 198, пункту 201.10 статті 201 ПК України завищено показник рядка 16 в Декларації за грудень 2024 року суму ПДВ 1089790,50 грн, що призвело до завищення суми від`ємного значення (рядок 19 Декларації) та суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду (рядок 21 Декларації) на 1089790,5 грн.

Згідно матеріалів інвентаризації, наданих до документальної виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства, проведеної з 25.10.2024 по 27.11.2024, залишок лісоматеріалів круглих дуб станом на 27.11.2024 року становить 841,631 м3. Окрім того, в період з 27.11.2024 по 30.11.2024 ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» придбано лісоматеріали у кількості 43,466 м3, згідно наданих до перевірки ТТН ліс на придбання лісоматеріалів за листопад 2024 року.

Згідно наданого до перевірки рахунку бухгалтерського обліку 201 «Сировина та матеріали» за листопад 2024 року залишок лісоматеріалів початкове сальдо Дт) станом на 01.11.2024 становить 1685,161 м3, залишок лісоматеріалів (кінцеве сальдо Дт) станом на 30.11.2024 року становить 1921,44 м3.

Враховуючи залишок лісоматеріалів круглих станом на дату проведення інвентаризації - 27.11.2024, кількість вилученого лісоматеріалу у травні 2024 року, придбання лісоматеріалів за період: 27.11.2024-30.11.2024 року, перевіркою встановлено розбіжність залишку лісоматеріалів круглих між даними інвентаризації та даними бухгалтерського обліку станом на 30.11.2024 у кількості 431,492 м3 на суму ПДВ 819675,05 грн, що свідчить про їх використання у негосподарській діяльності підприємства.

Згідно інвентаризаційних описів товарно-матеріальних цінностей, що знаходяться на основному складі станом на 27.11.2024, наданих до документальної виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства, проведеної 25.10.2024 по 27.11.2024 та даних бухгалтерського обліку рахунків 201 «Сировина й матеріали», 209 «Інші матеріали», 26 «Готова продукція» станом на 30.11.2024 року встановлено розбіжність по номенклатурі: дрова дубові, мебельний щит, тирса на загальну суму ПДВ 270115,45 грн.

Враховуючи вищезазначене, позивачем порушено підпункти «а», «б» пункту 185.1 статті 185, підпункти «а», «б» пункту 187.1 статті 187, пункт 188.1 статті 188, пункт 189.1 статті 189, пункти 198.1, 198.3, 198.5, 198.6 статті 198, пунктуів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України, внаслідок занижено податкові зобов`язання на суму ПДВ 10164 грн та завишено податковий кредит на суму ПДВ 1140774 грн, що у свою чергу призвело до завищення суми від`ємного значення (рядок 19 Декларації) та суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду (рядок 21 Декларації) на 1150938 грн Декларації за грудень 2024 року.

З огляду на вказане, представник відповідача вважає, що ГУ ДПС у Волинській області діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просить в задоволенні позову відмовити.

Інші заяви по суті справи не надходили.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Суд встановив, що ГУ ДПС у Волинській області на підставі наказу від 06.02.2025 №435-п (т.2, а.с.46) та направлення на перевірку від 07.02.2025 №617 (т.2, а.с.47) проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2024 року в податковій декларації з податку на додану вартість від 20.01.2025 № від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено акт від 27.02.2025 №5552/07-03/42764188 (т.1, а.с.17-65).

Перевіркою встановлено порушення позивачем підпунктів «а», «б» пункту 185.1 статті 185, підпунктів «а», «б» пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 189.1 статті 189, пунктів 198.1, 198.3, 198.5, 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201, пункту 201.10 статті 201 ПК України, внаслідок чого занижено податкові зобов`язання на суму ПДВ 10164 грн та завищено податковий кредит на суму ПДВ 7026845 грн, що у свою чергу призвело до завищення суми від`ємного значення (рядок 19 Декларації) та суми від`ємного значення, шо зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду (рядок 21 Декларації) на 703 009 грн декларації за грудень 2024 року.

Не погодившись із висновками перевірки, ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» подало заперечення №25 від 01.04.2025, за результатами розгляду якого відповідачем прийнято рішення частково задовольнити заперечення позивача та викласти висновок акту перевірки від 27.02.2025 №5552/07-03/42764188 в наступній редакції:

- підпунктів «а», «б» пункту 185.1 статті 185, підпунктів «а», «б» пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 189.1 статті 189, пунктів 198.1, 198.3, 198.5, 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201, пункту 201.10 статті 201 ПК України, внаслідок чого занижено податкові зобов`язання на суму ПДВ 10164 грн та завищено податковий кредит на суму ПДВ 1140774 грн, що у свою чергу призвело до завищення суми від`ємного значення (рядок 19 Декларації) та суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду (рядок 21 Декларації) 1150938 грн декларації за грудень 2024 року.

Вказані обставини підтверджуються протоколом засідання комісії ГУ ДПС у Волинській області з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок від 10.04.2025 №77/03-20-07-03-15/42764188 (т.2, а.с.59-63).

На підставі вищезазначеного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення від 14.04.2025 №, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за звітний період грудень 2024 року в сумі 1150938,00 грн (т.1, а.с.10-15, т.2, а.с.64-66).

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 1149996 грн, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним податковим повідомленням-рішенням, суд враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Як установлено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпункт 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачає, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

За приписами підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Аналіз змісту наведеної норми свідчить про два окремі випадки проведення документальної позапланової перевірки: перша - подання декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету суми податку на додану вартість; друга - подання декларації з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень. При цьому у першому випадку позапланова перевірка проводиться за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V ПК України.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 19.02.2021 у справі №821/1235/17, від 21.07.2021 у справі №420/2382/20.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу ГУ ДПС у Волинській області від 06.02.2025 №435-п підставою для проведення перевірки слугував підпункт 78.1.8, пункту 78.1 статті 78 ПК України (т.2, а.с.46).

Так, у поданій декларації з ПДВ за грудень 2024 року (т.1, а.с.69-74) позивачем задеклароване від`ємне значення в сумі 14 372499,00 грн, з огляду на що перевірка позивача призначена правомірно.

Позивач не заперечує наявність правових підстав для проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Вирішуючи питання щодо правомірності прийнятого відповідачем за результатами проведеної перевірки податкового повідомлення-рішення від 14.04.2025 №, суд враховує наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статі 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України;

Підпунктом 14.1.156-1. пункту 14.1. статі 14 ПК України визначено, що податкове зобов`язання (для цілей розділу V цього Кодексу) - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді, та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом.

За приписами підпункту 14.1.181. пункту 14.1. статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Статтею 185 ПК України визначено об`єкт оподаткування податку на додану вартість.

Так, пунктом 185.1. статті 185 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Згідно із пунктом 187.1. статті 185 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.

Нормами пункту 188.1. статті 188 ПК України визначено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 189.1. статті 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Згідно із пунктом 198.1. статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного капіталу та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нормами пункту 198.2. статті 198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3. статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи;

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні засоби почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно із пунктом 198.5. статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно із пунктом 198.6. статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Нормами пункту 201.1. статті 201.1 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.10. статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01.07.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Як вбачається із акту від 27.02.2025 №5552/07-03/42764188, перевіркою своєчасності, достовірності і повноти визначення суми податкових зобов`язань та врахування при розрахунку показника рядка 19 Декларації (рядок 9 (колонка Б) Декларації) за грудень 2024 року встановлено її заниження на 10164 грн.

Так, перевіркою встановлено заниження ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» податкових зобов`язань на суму ПДВ 7800 грн, що у свою чергу призвело до завищення суми від`ємного значення (рядок 19 Декларації) та суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду (рядок 21 Декларації) на 7800 грн Декларації за грудень 2024 року, чим порушено підпункти «а», «б» пункту 187.1 статті 187, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України.

Згідно даних подорожніх листів, наданих до перевірки, позивачем у грудні 2024 року надано автотранспортні послуги транспортними засобами AC983IHK/ НОМЕР_1 та НОМЕР_2 / НОМЕР_3 .

До перевірки надано акти здачі-приймання робіт (надання послуг) щодо виконання ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» послуг автотранспортних перевезень для ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 , а саме: від 06.12.2024 №37, від 04.12.2024 №34, від 04.12.2024 №35, від 06.12.2024 №36, від 03.12.2024 №33, від 03.12.20024 №32 на загальну суму 46 800,00 грн, в тому числі ПДВ 7800,00 грн.

Однак, перевіркою встановлено відсутність факту виписки та реєстрації позивачем в ІКС «Єдине вікно подання електронної звітності» податкових накладних щодо надання послуги автотранспортних перевезень на суму ПДВ 7800 грн.

В обґрунтування позовних вимог у цій частині позивач вказує, що податкові накладні в зв`язку з такими господарськими операціями на загальну суму 46800 грн (в т.ч. ПДВ 7800 грн) зареєстровані 04.04.2025 і подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2024 року і такий уточнюючий розрахунок прийнято відповідачем (т.1, а.с.92-95). Тобто, до винесення відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 14.04.2025 товариством вже було зменшено від`ємне значення сум податку на додану вартість на 7800 грн в зв`язку із господарськими операціями з надання автотранспортних послуг ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в грудні 2024 року.

Надаючи оцінку вказаним доводам позивача, суд зазначає наступне.

Порядок внесення змін до податкової звітності регулюється статтею 50 ПК України.

Згідно з пунктом 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

При цьому, пункт 50.2 статті 50 ПК України містить наступне застереження - платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок (з урахуванням термінів продовження, зупинення або перенесення термінів її проведення) не має права подавати уточнюючі податкові декларації (розрахунки) до поданих ним раніше податкових декларацій з відповідного податку і збору за звітний (податковий) період, який перевіряється контролюючим органом.

Системний аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що платник податків може скористатися своїм правом на виправлення значень податкових зобов`язань у разі самостійного виявлення помилки шляхом відображення відповідних сум в податковій декларації за звітний податковий період або внесення змін до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 ПК України.

Встановлене пунктом 50.2 статті 50 ПК України обмеження стосується виключно подання уточнюючого розрахунку та виключно в період здійснення контрольного заходу (документальної планової та позапланової перевірки). При цьому норми ПК України не визначають, що уточнюючі розрахунки неможливо подати і після проведення перевірки.

Можливість уточнення показників податкової звітності за періоди, які вже перевірено контролюючим органом, передбачена пунктом 50.3 статті 50 ПК України, згідно з яким у разі якщо платник податків подає уточнюючий розрахунок до податкової декларації, поданої за період, що перевірявся, або не подає уточнюючий розрахунок протягом 20 робочих днів після дати складення довідки про проведення електронної перевірки, якою встановлено порушення податкового законодавства, відповідний контролюючий орган має право на проведення позапланової перевірки платника податків за відповідний період.

Таким чином, платник податків може скористатись правом на подання уточнюючого розрахунку у період після проведення перевірки і до прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення за наслідками такої перевірки, а контролюючий орган, приймаючи у такому випадку відповідне податкове повідомлення-рішення за наслідками перевірки, повинен встановити дійсний обов`язок платника зі сплати податку з урахуванням даних уточнюючого розрахунку.

Аналогічне правозастосування в частині можливості подання уточнюючих розрахунків до прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення, викладене і в постановах Верховного Суду від 24.02.2020 у справі №440/4443/18, від 30.09.2020 у справі №826/8894/18, від 04.11.2020 у справі №640/330/19, від 22.04.2021 у справі №360/3701/19, від 24.02.2021 у справі №804/54/17, від 15.04.2021 у справі №400/1379/19, від 09.02.2024 у справі №640/35633/21, від 28.02.2024 у справі №420/5099/23, від 26.03.2024 у справі №640/19418/20, від 08.05.2025 у справі №320/23666/23.

Матеріалами справи підтверджується, що 04.04.2025 позивачем було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок реєстраційний до податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2024 року, яким збільшено суму податкового зобов`язання на ПДВ 7800 грн, та як наслідок зменшено суму від`ємного значення (рядок 19 Декларації) та суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду (рядок 21 Декларації) на 7800 грн (т.1 а.с.91-92).

Отже, у розглядуваній ситуації, позивач, користуючись правом подання уточнюючого розрахунку відповідно до положень статті 50 ПК України та з урахуванням термінів, передбачених нормами ПК України, у період після проведення перевірки і до прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення подав уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2024 року, а відтак, суд вважає, що відповідач приймаючи у такому випадку відповідне податкове повідомлення-рішення за наслідками перевірки, повинен встановити дійсний обов`язок платника зі сплати податку з урахуванням даних уточнюючого розрахунку.

Таким чином, з огляду на те, що між датою складання акту перевірки (27.02.2025) та датою винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення (14.04.2025) позивачем подано уточнюючий розрахунок до декларації з ПДВ за грудень 2024 року, а тому встановлене в ході перевірки заниження ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» податкових зобов`язань на суму ПДВ 7800 грн, що у свою чергу призвело до завищення суми від`ємного значення (рядок 19 Декларації) та суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду (рядок 21 Декларації) на 7800 грн, на думку суду, не може слугувати підставою для повторного здійснення відповідних нарахувань та позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Також згідно із висновками акту перевірки ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» в порушення пункту 189.1 статті 189, пункту 198.5, статті 198, пункту 201.10 статті 201 ПК України занижено податкові зобов`язання на суму ПДВ 2364,00 грн, що у свою чергу призвело до завищення суми від`ємного значення (рядок 19 Декларації) та суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду (рядок 21 Декларації) на суму 2364,00 грн Декларації за грудень 2024 року.

Так, згідно даних ІКС «Єдине вікно подання електронної звітності» та наданих до перевірки видаткових накладних від 15.12.2024 №532 та від 31.12.2024 №560 перевіркою встановлено придбання позивачем у грудні 2024 року бензину А-95 та газу скрапленого у TOB «Еко Оіл Волинь».

Відповідач вказує, що до перевірки не надано фіскальні чеки на придбання бензину А-95 та газу скрапленого у ТОВ «Еко Оіл Волинь» за грудень 2024 року на загальну суму ПДВ 2364,36 грн.

З урахуванням зазначеного, перевіркою встановлено використання ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» в неоподатковуваних операціях за грудень 2024 року бензину А-95 та газу скрапленого загальною кількістю 382 л, на загальну суму ПДВ 2364,36 грн.

Надаючи оцінку таким доводам податкового органу, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що між ТОВ «Еко Оіл Волинь» (продавець) та ТОВ «Компанія «Вуд Пром» (покупець) укладено договір купівлі-продажу товарів №01/12/2023В від 01.12.2023, за умовами якого продавець зобов?язується протягом дії договору передати покупцю нафтопродукти ДК:09130000 - «Нафта і дистиляти» (надалі - Товар) окремими партіями в асортименті (номенклатурі), кількості та по цінах, котрі узгоджуються сторонами на кожну партію товару, а покупець зобов?язується прийняти товар та оплатити його на умовах, встановлених договором (т.1, а.с.96-97).

Згідно із пунктом 1.2 вказаного договору асортимент (номенклатура), кількість та ціни (в гривнях) кожної партії Товару визначаються сторонами в накладних (на момент прийому-передачі) або в інших розрахункових документах, що визначаються Договором.

На виконання вказаного договору були виписані видаткові накладні №532 від 15.12.2024 на суму 10960,60 грн, в т.ч. ПДВ 1826,77 грн, та №560 від 31.12.2024 на суму 3225,60 грн, в т.ч. ПДВ 537,60 грн, на поставку позивачу бензину А-95 та скрапленого газу (т.1, а.с.108-109).

За наслідками вищезазначених господарських операцій ТзОВ «Еко Оіл Волинь» складено податкові накладні №39 від 15.12.2024, №133 від 31.12.2024 (т.1, а.с.123-124).

В обґрунтування позовних вимог цій частині позивач вказує, що факт передачі товару від постачальника (ТОВ «Еко Оіл Волинь») покупцеві (ТОВ «Компанія «Вуд Пром») підтверджується підписами відповідальної особи покупця у відомості про отримання пального та підписанням сторонами видаткової накладної на товар, складеною на підставі відомостей, тому відсутність в покупця, який придбав пальне на умовах укладеного договору купівлі-продажу, фіскального чеку не заперечує самої господарської операції з купівлі пального.

Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до пункту 2.1 договору передача покупцю товару здійснюється по місцезнаходженню АЗС постачальника: (АЗС «DENOIL» Волинська область, Володимир-Волинський район, смт Локачі, вул.Луцька, 90) уповноваженій особі покупця.

Факт передачі партії товару від постачальника покупцю підтверджується підписали відповідальної особи покупця у відомості про отримання пального та підписанням сторонами видаткової накладної на товар, складеною на підстави відомостей. Прийом-передача товару по кількості та якості здійснюється згідно з чинним законодавством.

Зберігання та видача (передача) товару здійснюється на АЗС за адресою: АЗС «DENOIL» Волинська область, Володимир-Волинський район, смт Локачі, вул.Луцька, 90.

Так, порядок роздрібної торгівлі пальним, оливами, мастилами (далі - нафтопродукти), розфасованими нафтопродуктами визначено Правилами роздрібної торгівлі нафтопродуктами затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 №1442 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №115, далі Правила).

Ці Правила поширюються на суб`єктів господарювання незалежно від форм власності, які зареєстровані в установленому порядку.

Відповідно до пункту 9 Правил розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти (далі - нафта) і нафтопродуктів встановлює Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України затверджена спільним наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 №281/171/578/155 .

Вимоги цієї Інструкції є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України (далі - підприємства).

Відповідно до пункту 2 Інструкції розрахунковий документ - документ установленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених законодавством України, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Згідно із пунктом 10.3.2.1 Інструкції відпуск нафтопродуктів за безготівковим розрахунком за відомостями здійснюється АЗС на підставі договорів, укладених між підприємством та споживачем. Відпуск нафтопродуктів відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою №16-НП (додаток 16).

Кількість відпущеного нафтопродукту фіксується у відомості, яка ведеться безпосередньо на АЗС, що підтверджується підписами оператора АЗС та водія.

Нормами 10.3.4.1 Інструкції визначено, що відпуск нафтопродуктів за платіжними картками здійснюється, зокрема на підставі вимог Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Враховуючи вищезазначені норми, суд вважає, що допустимим доказом операції з відпуску (продажу) пального на АЗС в розумінні норм статті 74 КАС України є розрахунковий документ, роздрукований реєстратором розрахункових операцій.

Такий висновок щодо застосування наведених норм у подібних правовідносинах зроблено Верховним Судом у постановах від 12.11.2019 у справі №620/4196/18, від 09.12.2020 у справі №460/212/19.

Як встановлено судом, в спростування висновків податкового органу про завищення суми від`ємного значення (рядок 19 Декларації) та суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду (рядок 21 Декларації) за податковими накладними ТОВ «Еко Оіл Волинь», виписаними на операції з постачання позивачу бензину А-95 та газу скрапленого, позивач надав податкові накладні цих постачальників, видаткові накладні.

Однак, з урахуванням того, що через АЗС здійснюється роздрібний продаж нафтопродуктів з відпуском нафтопродуктів через паливо-, масло- та газороздавальні колонки, які включені в систему реєстратора розрахункових операцій, наявність розрахункового (касового/товарного) чека є обов`язковою для підтвердження операцій з придбання нафтопродуктів.

На думку суду, за відсутності у ТОВ «Компанія «Вуд Пром» розрахункових документів, роздрукованих реєстратором розрахункових операцій на операції з відпуску (продажу) пального, які законом визнані допустимим доказом обставин щодо відпуску (отримання) нафтопродуктів на АЗС, фактичне отримання позивачем палива не підтверджено.

Окрім того, судом встановлено, що в ході проведення перевірки позивачу був вручений запит від 18.02.2025 №663/12/03-20-07-03-19/42764188 про надання пояснень щодо ненадання до перевірки фіскальних чеків на придбання газу та бензину за період липень 2024 грудень 2024 року (т.2, а.с.53 зворот).

Як вбачається із акту перевірки, у відповідь на вказаний запит позивач листом №8 від 19.02.2025 повідомив, що станом на дату проведення документальної позапланової виїзної перевірки у бухгалтерії не збереглися належним чином фіскальні чеки на придбання бензину та газу у ТОВ «Еко Оіл Волинь» за період липня - грудня 2024 року. По цій причині ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» зобов`язується замінити відсутність фіскальних чеків у вказаному періоді довідками з ТОВ «Еко Оіл Волинь», де буде зазначено перелік виданих, але втрачених фіскальних чеків.

Отже, позивач самостійно підтвердив відсутність фіскальних чеків на придбання палива.

Суд зазначає, що платник ПДВ має право віднести до податкового кредиту суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), лише в тому разі, коли придбані товари (послуги) використовуються в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності, про що свідчить норма підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 ПК, якою чітко встановлено, що у разі якщо товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, це є підставою для нарахування платником податку податкового зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу.

У свою чергу, відсутність факту отримання нафтопродуктів виключає факт їх використання в господарській діяльності позивача. У зв`язку з цим, у контролюючого органу були встановлені підпунктом «г» пункту 198.5 статті 198 ПК підстави збільшити задекларований позивачем розмір позитивного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.12.2022 у справі №620/754/20.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про обґрунтованість висновків перевірки про заниження податкових зобов`язань на суму ПДВ 2364,00 грн, що у свою чергу призвело до завищення суми від`ємного значення (рядок 19 Декларації) та суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду (рядок 21 Декларації) на суми 2364,00 грн, а відтак оскаржуване податкове повідомлення рішення в цій частині є правомірним.

Окрім того, перевіркою встановлено порушення позивачем підпунктів «а», «б» пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пунктів 201.1, 201,10 статі 201 ПК України, внаслідок чого платником завищено показник рядка 16 в Декларації за грудень 2024 року на загальну суму ПДВ 40463,14 грн, що зі свого боку призвело до завищення суми від`ємного значення (рядок 19 Декларації) та суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду (рядок 21 Декларації) на 40463,14 грн.

Так, як вбачається із акту перевірки згідно рахунку бухгалтерського обліку 26 «Готова продукція» за вересень та жовтень 2024 року та наданих до перевірки накладних на передачу готової продукції №24 від 17.09.2024 та №28 від 03.10.2024 ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» у вересні та жовтні 2024 року здійснило виробництво дошок дубових необрізних FSC 100% у кількості 15,676 м3 та 18,684 м3 відповідно.

ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» у вересні та жовтні 2024 року в ІКС «Єдине вікно подання електронної звітності» склало податкові накладні на реалізацію вищезазначених товарів на загальну суму обсягу - 443816,7 грн, крім того ПДВ - 88763,34 грн.

Враховуючи вартість оприбуткування вищезазначених товарів на рахунок 26 «Готова продукція», за результатами перевірки встановлено, що ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» здійснило операції з реалізації товарів за ціною нижче оприбуткування.

Вирішуючи позовні вимоги в цій частині, суд зазначає наступне.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно із підпунктом 14.1.231. пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Економічний ефект, зокрема, але не виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Таким чином, основною ознакою господарської діяльності у податковому обліку є її мета, а саме - отримання доходу. Якщо ж така мета не ставилася, то з метою оподаткування діяльність підприємства визнається негосподарською, тобто звичайною діяльністю, не пов`язаною безпосередньо з виробництвом продукції або реалізацією товарів (робіт, послуг).

Вищевикладене не означає обов`язкової прибутковості кожної окремої операції, адже в аналізованих нормах йдеться не про позитивний фінансовий результат та не про прибуток як об`єкт оподаткування, а про дохід як один з елементів обчислення бази оподаткування. Господарська операція, спрямована на отримання доходу, не завжди може мати позитивний економічний ефект, що є об`єктивним процесом здійснення господарської діяльності, яка опосередковується комерційним ризиком неодержання очікуваного доходу.

Разом з цим, віднесення таких операцій до господарських можливе лише за умови належного обґрунтування платником податку економічних причин чи ділової мети (зважаючи на ризики підприємницької діяльності) укладення угод за ціною нижчою за виробничу собівартість з наданням відповідних доказів.

Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 09.06.2015 у справі №21-289а15, та Верховного Суду, викладеній у постанові від 27.02.2020 у справі №440/1503/19.

У цьому контексті слід зазначити, що зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а також створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Поняття ділової мети закріплене у ПК України означає, що обов`язково має бути намір платника податку отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція, принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань), має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості. Відповідно, економічний ефект відсутній в операціях, які призводять до збільшення задекларованих витрат платника та зменшують об`єкт його оподаткування без можливості отримання додаткового приросту активів чи збереження їх вартості.

Верховний Суд в постанові від 17.12.2021 у справі № П/811/433/16 зазначив, що, плануючи господарську діяльність, платник повинен прагнути до отримання економічного ефекту за рахунок приросту (збереження) активів, а не мінімізації податкових платежів. Тому мотивація суб`єкта господарювання у господарських відносинах повинна ґрунтуватися на тому, що розмір очікуваного доходу від господарської операції повинен бути істотним у порівнянні з розміром очікуваної податкової вигоди.

Продаж готової продукції (послуг) за ціною нижче собівартості, що формувалась без врахування усіх витрат, не може бути визнано економічно виправданим. Розумні економічні причини можуть бути наявними лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності, а не виключно чи переважно за рахунок відшкодування з бюджету податку на додану вартість.

Витрати на реалізацію готової продукції (послуг) являють собою витрати всіх чинників виробництва (прямі матеріальні витрати, витрати на оплату праці, інші прямі витрати), виражені в грошовій формі. Це найважливіший внутрішньовиробничий показник, необхідний для визначення ціни пропозиції, а також для вироблення ефективної підприємницької політики.

При цьому, суд зауважує, що пунктом 188.1 статті 188 ПК України прямо установлено, що база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів не може бути нижче звичайних цін.

Судом встановлено, що між ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» (продавець) та ТОВ «ВУДМАН ГРУП» (покупець) було укладено договір від 15.07.2024 №15/07/2024 (т.1, а.с.125-126), за умовами якого продавець зобов?язується передати у власність покупцеві дошку дубову необрізну (далі - Товар), а покупець зобов?язується прийняти та оплатити Товар.

Відповідно до пункту 2.4. договору ціна 15500 грн за один метр кубічний товару.

На виконання умов вказаного договору, згідно із видатковою накладною від 17.09.2024 №56 (т.1, а.с.129) позивач поставив ТОВ «ВУДМАН ГРУП» дошку дубову необрізну FSC в кількості 15,676 м3 на загальну суму 242978,00 грн та згідно із видатковою накладною від 04.10.2024 №61 (т.1, а.с.130) в кількості 18,684 м3 на загальну суму 289602,00 грн.

З огляду на встановлені в ході перевірки обставини відповідач резюмував, що платник здійснював реалізацію готової продукції (послуг) за ціною нижче собівартості, що призводить до збільшення суми збитків від господарської діяльності.

Таким чином, в ході перевірки встановлено збитковість здійснених ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» операцій з реалізації товару нижче їх собівартості без наявності об`єктивних підстав для цього, тобто встановлено, що ділова мета господарської операції є недобросовісною та, відповідно, вчинена поза межами господарської діяльності платника.

Суд зауважує, що у заявах по суті спору позивач фактично не заперечує тих обставин, що здійснило операції з реалізації дошок дубових за ціною нижче оприбуткування.

Натомість в обґрунтування заявлених позовних вимог в цій частині позивач вказує, що господарська діяльність несе в собі ризики того, що не кожна господарська операція принесе прибуток, а обставина, що собівартість дошки дубової необрізної виявилась вищою на час її відпуску покупцеві у порівнянні із собівартістю на час укладення договору не свідчить про укладення договору на завідомо невигідних для товариства, завідомо збиткових умовах.

Разом з тим, суд зауважує, що позивач жодним чином не пояснює якими обставинами було зумовлено збільшення собівартості дошки дубової необрізної впродовж незначного періоду часу у 2 місяці (з моменту укладення договору 15.07.2024 до першої поставки товару 17.09.2024).

Окрім того, відповідно до пункту 2.2. договору від 15.07.2024 №15/07/2024 характеристики та кількість товару обумовлюються сторонами на кожну партію окремо на основі поданих покупцем замовлень, що оформляється специфікаціями, які є невід?ємною частиною договору.

Згідно із пунктом 2.5. вказаного договору сума договору складається з суми вартості усіх партій товару, поставлених продавцем протягом строку дії цього договору.

З урахуванням зазначеного, суд констатує, що незважаючи на той факт, що вартість одного метру кубічного реалізованої позивачем дошки дубової була визначена умовами договору, однак кількість товару, яка буде постачатися згідно із таким договором сторонами не обумовлювалася.

Однак, після першої поставки дошки дубової необрізну FSC в кількості 15,676 м3 на загальну суму 242978,00 грн та згідно із видатковою накладною від 17.09.2024 №56 (т.1, а.с.129), позивач продовжував здійснювати завідомо збиткові операції, реалізувавши згідно із видатковою накладною від 04.10.2024 №61 (т.1, а.с.130) вказаний товар кількості 18,684 м3 на загальну суму 289602,00 грн, тобто ще у більшій кількості.

З огляду на вказане, суд погоджується із доводами відповідача про завищення позивачем показника рядка 16 в Декларації за грудень 2024 року на загальну суму ПДВ 40463,14 грн, що зі свого боку призвело до завищення суми від`ємного значення (рядок 19 Декларації) та суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду (рядок 21 Декларації) на 40463,14 грн, у зв`язку із реалізацією дошок дубових необрізних за ціною нижче оприбуткування, що не було спростовано позивачем.

Також як вбачається із пункту 2.12 акту перевірки на виконання вимог листа ГУ ДПС у Волинській області від 13.02.2025 №2636/6/03-20-07-03-06 ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» зобов`язано провести інвентаризацію у присутності працівників, які проводять перевірку в термін до 19.02.2025 включно.

ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» надано працівнику, який проводить перевірку, копію наказу від 14.02.2025 №11 «Про проведення інвентаризації». Позивачем проведено інвентаризацію основних засобів, нематеріальних активів, запасів з перевіркою їх фактичної наявності та документального підтвердження станом на 19.01.2025 на підставі наказу директора від 17.01.2025 року №3.

ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» скерувало матеріали, отримані в ході проведення інвентаризації активів, листом №12 від 21.02.2025 (вх. №ЕКПИ/8419/6 від 24.02.2025).

В ході перевірки встановлено, що згідно матеріалів інвентаризації, наданих до документальної виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства, проведеної з 25.10.2024 по 27.11.2024, залишок лісоматеріалів круглих дуб станом на 27.11.2024 становить 841,631 м3. Окрім того, в період з 27.11.2024 по 30.11.2024 ТОВ «Компанія «Вуд-Пром» придбано лісоматеріали у кількості 43,466 м3 згідно наданих до перевірки ТТН ліс на придбання лісоматеріалів за листопад 2024 року. Згідно наданого до перевірки рахунку бухгалтерського обліку 201 «Сировина та матеріали» за листопад 2024 року залишок лісоматеріалів початкове сальдо Дт) станом на 01.11.2024 становить 1685,161 м3, залишок лісоматеріалів (кінцеве сальдо Дт) станом на 30.11.2024 становить 1921,44 м3.

Враховуючи залишок лісоматеріалів круглих станом на дату проведення інвентаризації - 27.11.2024, кількість вилученого лісоматеріалу у травні 2024 року, придбання лісоматеріалів за період: 27.11.2024 - 30.11.2024, перевіркою встановлено розбіжність залишку лісоматеріалів круглих між даними інвентаризації та даними бухгалтерського обліку станом на 30.11.2024 у кількості 431,492 м3 на суму ПДВ 819675,05 грн, що свідчить про їх використання у негосподарській діяльності підприємства.

Згідно інвентаризаційних описів товарно-матеріальних цінностей, що знаходяться на основному складі станом на 27.11.2024, наданих до документальної виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства, проведеної з 25.10.2024 по 27.11.2024, та даних бухгалтерського обліку рахунків 201 «Сировина й матеріали», 209 «Інші матеріали», 26 «Готова продукція» станом на 30.11.2024 встановлено розбіжність по номенклатурі: дрова лубові, мебельний щит, тирса на загальну суму ПДВ 270115,45 грн.

З огляду на вказане, податковий орган дійшов висновку, що в порушення пункту 189.1 статті 189, пункту 198.5, статті 198, пункту 201.10 статті 201 ПК України позивачем завищено показник рядка 16 в Декларації за грудень 2024 року суму ПДВ 1089790,50 грн, що призвело до завищення суми від`ємного значення (рядок 19 Декларації) та суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду (рядок 21 Декларації) на 1089790,50 грн.

Надаючи оцінку таким доводам відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки з використанням інформації та документів щодо результатів такої інвентаризації за наслідками таких перевірок або під час наступних заходів податкового контролю.

Порядок проведення інвентаризації активів і зобов`язань та оформлення її результатів визначено Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 №879 (далі - Положення №879).

Пунктом 5 розділу І Положення №879 встановлено, що інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов`язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка. При цьому забезпечуються: виявлення фактичної наявності активів та перевірка повноти відображення зобов`язань, коштів цільового фінансування, витрат майбутніх періодів; установлення лишку або нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку; виявлення активів, які частково втратили свою первісну якість та споживчу властивість, застарілих, а також матеріальних та нематеріальних активів, що не використовуються, невикористаних сум забезпечення; виявлення активів і зобов`язань, які не відповідають критеріям визнання.

Пунктом 7 розділу І Положення №879 встановлено випадки обов`язкового проведення інвентаризації, зокрема, на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації. У цих випадках інвентаризація має розпочатися у термін та в обсязі, зазначених у належним чином оформленому документі цих органів, але не раніше дня отримання підприємством відповідного документа.

За змістом пункту 1 розділу ІІ Положення №879 для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби (представників аудиторської фірми, централізованої бухгалтерії, суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, яка здійснює ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах) та досвідчених працівників підприємства, які знають об`єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери). Інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства.

У тих випадках, коли бухгалтерський облік ведеться безпосередньо керівником підприємства, інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства самостійно.

За рішенням керівника підприємства до складу інвентаризаційної комісії можуть бути включені члени ревізійної комісії господарського товариства.

У разі проведення інвентаризації за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації, посадові особи відповідного органу (за їх згодою) можуть бути присутні при проведенні інвентаризації.

Інвентаризація проводиться повним складом інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та у присутності матеріально відповідальної особи.

Пункт 5 розділу ІІ Положення №879 передбачає, що до початку перевірки фактичної наявності активів: перевіряється справність усіх ваговимірювальних приладів; завершується обробка всіх документів щодо руху активів та формуються останні на момент інвентаризації реєстри прибуткових і видаткових документів або звіти про рух активів; визначаються залишки на дату інвентаризації; активи групуються, розсортовуються та розкладаються за назвами, сортами, розмірами у порядку, зручному для підрахунку (у разі проведення раптових інвентаризацій це робиться у присутності інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії)).

Нормами пунктів 15 розділу ІІ Положення №879 передбачено, що інвентаризаційні описи застосовуються для фіксування наявності, стану та оцінки активів підприємства та тих активів, які належать іншим підприємствам і обліковуються поза балансом. В акті інвентаризації фіксуються наявність готівки, грошових документів, бланки документів суворої звітності, фінансових інвестицій, а також повнота відображення грошових коштів на рахунках у банку (реєстраційних рахунках), дебіторської та кредиторської заборгованостей, зобов`язань, коштів цільового фінансування, витрат і доходів майбутніх періодів, забезпечень (резервів), які створюються відповідно до вимог національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку у державному секторі, міжнародних стандартів та інших актів законодавства.

Згідно із пунктом 16 розділу ІІ Положення №879 в інвентаризаційному описі активи наводяться за найменуваннями в кількісних одиницях виміру, прийнятих в обліку, окремо за місцезнаходженням таких цінностей та особами, відповідальними за їх зберігання, з можливим виділенням за субрахунками та номенклатурою.

На кожній сторінці інвентаризаційного опису вказуються словами число порядкових номерів активів та загальна кількість у натуральних вимірах усіх активів, що записані на цій сторінці, незалежно від того, в яких одиницях виміру (штуках, метрах, кілограмах тощо) вони відображені.

Акти інвентаризації заповнюються з урахуванням об`єктів інвентаризації, при цьому мають бути забезпечені їх ідентифікація та співставлення з даними бухгалтерського обліку.

Відповідно до пунктів 19, 20 розділу ІІ Положення №879 після закінчення інвентаризації оформлені інвентаризаційні описи (акти інвентаризації) здаються до бухгалтерської служби для перевірки, виявлення і відображення в обліку результатів інвентаризації. При цьому кількісні та цінові показники за даними бухгалтерського обліку проставляються проти відповідних даних інвентаризаційного опису і шляхом співставлення виявляються розходження між даними інвентаризації і даними обліку. Також бухгалтерська служба підприємства проводить перевірку всіх підрахунків у інвентаризаційних описах (актах інвентаризації).

Бухгалтерською службою складаються звіряльні відомості активів і зобов`язань, у яких відображаються розбіжності між даними бухгалтерського обліку і даними інвентаризаційних описів (актів інвентаризації).

Вартість лишків і нестач цінностей в звіряльних відомостях наводиться відповідно до їх оцінки в регістрах бухгалтерського обліку.

На активи, що належать іншим підприємствам, складаються окремі звіряльні відомості, копії яких надсилаються власнику.

Таким чином, інвентаризація передбачає перевірку і контроль наявності, складу, стану та відповідності наявних активів, зокрема запасів, даним бухгалтерського обліку на певну дату.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 30.05.2025 у справі №420/373/24.

Суд зазначає, що нормами пункту 198.5 статті 195 ПК України прямо визначено, що у разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

При цьому, проведення платником на вимогу контролюючого органу під час проведення податкової перевірки інвентаризації товарів є єдиним встановленим законом засобом доказування нестачі чи наявності товарів у платника та, відповідно, використання чи невикористання платником таких товарів в операціях, що не є господарською діяльністю платника.

Наведена правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 06.02.2020 у справі № 807/1556/17, від 26.09.2023 у справі № 640/19859/21, від 15.01.2026 у справі №300/1963/24, від 30.01.2026 року у справі № 520/23732/24

В обґрунтування позовних вимог в цій частині позивач вказує про помилкове включення відповідного майна до інвентаризаційного опису, оскільки круглий лісоматеріал (сосна та дуб) на умовах бартерного договору №1 від 01.10.2024 передано ТОВ «Укртрансзахід» на розпиловку.

Разом з тим, як встановлено судом, не погоджуючись із висновками акту документальної позапланової виїзної перевірки від 27.02.2025 №5552/07-03/42764188, позивачем було подано заперечення №25 від 01.04.2025 (вх.№13713/6 від 01.04.2025).

В ході розгляду вказаного заперечення, згідно наданих до заперечення первинних документів, встановлено, що запаси, які є власністю ТОВ «Укртрансзахід» станом на дату проведення інвентаризації - 27.11.2024 перебували на території ТОВ «Компанія «Вуд Пром» для здійснення термообробки та були відображені в інвентаризаційних описах. Проте, до перевірки, проведеної з 14.02.2025 по 20.02.2025, не було надано позабалансовий рахунок, на якому відображені такі активи, у зв?язку з чим не були враховані перевіркою при розрахунку відхилення між даними інвентаризаційних описів та даними бухгалтерського обліку.

У зв`язку із вказаним комісія ГУ ДПС у Волинській області з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок, прийняла рішення частково задовольнити вимоги позивача в частині заперечення щодо завищення податкового кредиту всього в сумі 5884396,88 грн, а саме щодо розбіжностей по номенклатурі: пиломатеріали обрізні та необрізні (1816639,86 грн), дошки дубові обрізні та необрізні (4067757,014 грн) згідно інвентаризаційних описів товарно-матеріальних цінностей, що знаходяться на основному складі станом на 27.11.2024, наданих до документальної виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства, проведеної 25.10.2024 по 27.11.2024, та даних бухгалтерського обліку рахунків 201 «Сировина й матеріали», 209 «Інші матеріали», 26 «Готова продукція» станом на 30.11.2024, а також в частині заперечення щодо завищення податкового кредиту всього в сумі 1673,71 грн, а саме щодо розбіжності залишку лісоматеріалів круглих між даними інвентаризації та даними бухгалтерського обліку станом на 30.11.2024 у кількості 0,881 м3, з огляду на що висновки акту перевірки від 27.02.2025 №5552/07-03/42764188 були викладені в новій редакції.

Вказані обставини підтверджуються протоколом засідання комісії ГУ ДПС у Волинській області з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок від 10.04.2025 №77/03-20-07-03-15/42764188 (т.2, а.с.59-63).

Таким чином, долучені позивачем до позовної заяви бартерний договір №1 від 01.10.2024, акти приймання-передачі наданих послуг згідно даного договору, акти приймання-передачі запасів, товарно-транспортні накладні по взаємовідносинах із ТОВ «Укртрансзахід» (т.1, а.с.132-247) не можуть слугувати підставою для задоволення позовних вимог у даній частині, оскільки і так були враховані податковим органом при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Також до позовної заяви позивачем долучені первинні документи по взаємовідносинах із ФОП ОСОБА_4 , а саме: договір №22/07/2024-1 від 22.07.2024, додаток №1 до вказаного договору, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, податкові накладні, платіжні інструкції, договір №1 від 22.07.2024, акти приймання-передачі запасів (т.1, а.с.248-250, т.2, а.с.1-23), а також по взаємовідносинах із ФОП ОСОБА_5 , а саме: акти приймання-передачі запасів, товарно-транспортні накладні (т.2, а.с.24-32).

Разом з тим, суд критично оцінює доводи позивача про те, що дрова дубові, дрова відходи і зрізки, хоча і знаходились на території ТОВ «Компанія «Вуд-Пром», однак вже не належали цьому товариству, оскільки на підставі договору №22/07/2024-1 від 22.07.2024 були продані підприємцю ОСОБА_4 , а меблевий щит в кількості 18,09 м3 вартістю 958770 грн, в тому числі ПДВ 191 754 грн, належав ФОП ОСОБА_5 та був наданий ТзОВ «Компанія «Вуд-Пром» на поворотній основі для використання в роботі товариства в якості зразка і повернутий власнику, оскільки відповідні висновки акту перевірки побудовані на матеріалах інвентаризації, яка була проведена самим же позивачем.

Крім того, доказів того, що такі документи були подані в ході перевірки, при розгляді заперечень та не враховані відповідачем, матеріали справи не містять.

Також при здійсненні відповідних нарахувань відповідачем була врахована надана позивачем інформація про кількість вилучених колод деревини породи дуб об`ємом 604,86 метрів кубічних, а також розрахунок об`єму вилученої деревини в розрізі класів якості та діаметрів, викладена в листі від 21.02.2024 №10 (т.2, а.с.51), а також товарно-транспортні накладні на підтвердження придбання круглих лісоматеріалів за листопад 2024 року, надані позивачем листом від 24.02.2025 №13 (т.2, а.с.52).

Слід зазначити, що відповідно до пункту 19 розділу ІІ Положення №879 після закінчення інвентаризації оформлені інвентаризаційні описи (акти інвентаризації) здаються до бухгалтерської служби для перевірки, виявлення і відображення в обліку результатів інвентаризації.

Крім того, пунктом 20 розділу ІІ Положення №879 чітко передбачено, що бухгалтерською службою складаються звіряльні відомості активів і зобов`язань, у яких відображаються розбіжності між даними бухгалтерського обліку і даними інвентаризаційних описів (актів інвентаризації) На активи, що належать іншим підприємствам, складаються окремі звіряльні відомості, копії яких надсилаються власнику.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що у разі відображення в інвентаризаційних описах (актах інвентаризації) товарно матеріальних цінностей, які не належать ТОВ «Компанія «Вуд-Пром», такі розбіжності мали бути встановлені бухгалтерською службою безпосередньо після закінчення інвентаризації, а відтак твердження про помилкове включення до інвентаризаційного опису вищезазначених товарно матеріальних цінностей, позивач не підтвердив належними та допустимими доказами.

Таким чином, суд вважає, що висновки акту перевірки про завищення позивачем показника рядка 16 в Декларації за грудень 2024 року суму ПДВ 1089790,50 грн, що призвело до завищення суми від`ємного значення (рядок 19 Декларації) та суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду (рядок 21 Декларації) на 1089790,50 грн є обґрунтованими, а відтак підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.04.2025 № в цій частині відсутні.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.04.2025 № в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на 7800,00 грн, в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (далі Закон №3674-VI) визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою, 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У даній позовній заяві позивачем заявлено вимогу майнового характеру про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.04.2025 № в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 1149996 грн.

Таким чином, розмір судового спору, який підлягав до сплати за подання даного адміністративного позову становить 17249,94 грн (1149996 грн х 1,5).

Однак, згідно із платіжною квитанцією від 19.06.2025 №2378233 позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 17264,07 грн (т.1, а.с.9). Відтак, решту судового збору в сумі 14,13 грн може бути повернуто ухвалою суду позивачу за окремо поданим ним клопотанням, на підставі статті 7 Закону №3674-VI.

Оскільки суд задовольняє позов частково, то за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь «Компанія «Вуд-Пром» необхідно стягнути судовий збір в сумі 117,00 грн пропорційно до задоволених позовних.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 14.04.2025 № в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на 7800,00 грн (сім тисяч вісімсот гривень 00 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Вуд-Пром» судовий збір в сумі 117,00 грн (сто сімнадцять грн 00 коп.).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Вуд-Пром» (45515, Волинська область, Володимирський район, село Озютичі, вулиця Волі, 33, );

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, код ЄДРПОУ ВП 44106679).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій