Справа № 420/29786/25
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2026-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

10 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження клопотання Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - військова частина НОМЕР_5 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ), - ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ), про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:

визнати дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови капітану ОСОБА_1 у звільненні з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ - протиправними та скасувати рішення про відмову;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 направити рапорт капітана ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ до ІНФОРМАЦІЯ_1 для розгляду рапорту про звільнення з військової служби.

Адміністративний позов поданий службою кур`єрської доставки «Нова пошта» 29.08.2025 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що позивач перебуває на військовій службі з 21 червня 1993 року, має військове звання капітан, посада тимчасово виконуючий обов`язки начальника командного пункту військової частини НОМЕР_5 . Позивач проходить службу у військової частини НОМЕР_5 , яка входить до складу військової частини НОМЕР_8 , яка в свою чергу входить до складу НОМЕР_1 (Повітряне командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (ПВК « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в/ч НОМЕР_1 ) - оперативне об`єднання Повітряних сил Збройних сил України у південній частині території України. Однак, наразі позивач має право на звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ. Так, у позові зазначено, що позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 з 2003 року. У шлюбі народилось 3 дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . У свідоцтві про народження дітей у графі батьки зазначені: батько ОСОБА_1 та мати ОСОБА_2 . Молодша донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є дитиною інвалідом віком до 18 років. У неї є серйозні захворювання: Дитячий церебральний параліч, подвійна гемиплегія, альтернуюча збіжна косоокість. Дитина потребує постійного стороннього догляду. До липня 2024 року соціальний догляд за дитиною інвалідом здійснювала мати, проте внаслідок хвороби мати дитини не може виконувати соціальний догляд за дитиною інвалідом. У зв`язку з викладеним позивач визнаний особою, яка зобов`язана здійснювати постійний догляд за дитиною інвалідом. У 2024 році позивач подав рапорт на звільнення з військової служби у запас, проте отримав відмову.

У подальшому ОСОБА_2 отримала Витяг з постанови ЛКК № 36 КНП ММР «ЦПМСД № 6» від 24.03.2025 про неможливість виконувати соціальний догляд за дитиною інвалідом без визначення строку. 26.03.2025 позивач повторно подав рапорт разом з додатковими документами, що підтверджують підстави для звільнення з військової служби у запас. Рапорт подано командиру військової частини НОМЕР_5 (з погодженням командира військової частини НОМЕР_9 та командиром військової частини НОМЕР_8 ). Позивачем надані нотаріально засвідчені документи, щодо здійснення постійного догляду за хворою дитиною, що підтверджено документами виданими лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади «Корінець № 73.104.8 про дитину інваліда віком до 18 років від 28.08.2024», копію свідоцтва про народження дитини, копію свідоцтва про шлюб, копію посвідчення серія НОМЕР_10 від 25.10.2024, копію Витягу з постанови ЛКК № 36 КНП ММР «ЦПМСД № 6» від 24.03.2025, довідка про реєстрацію та склад сім`ї, копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 , копію довідки про навчання сина ОСОБА_6 . Однак, 07.06.2025 року позивач отримав відмову у звільненні з військової служби.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у звільненні з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 08.09.2025 року позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано строк на усунення недоліків.

22.09.2025 року до суду від позивача на виконання ухвали суду від 22.09.2025 року надійшла уточнена позовна заяви з зазначенням інформації про відсутність електронного кабінету у позивача та поштового індексу позивача.

Ухвалою суду від 04.11.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України. Також судом залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: військову частину НОМЕР_5 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ); ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ).

24.11.2025 року від Військової частини НОМЕР_1 за допомогою системи «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечує.

24.11.2025 року від Військової частини НОМЕР_1 за допомогою системи «Електронний суд» надійшло клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Заява обґрунтована тим, що військова служба є публічною, а тому до спірних правовідносин застосовується місячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений частиною 5 статті 122 КАС України. Позивач звернувся з рапортом в порядку підлеглості 26.03.2025. 07.06.2025 позивачем отримано результати розгляду військовою частиною НОМЕР_1 поданого ним рапорту стосовно звільнення з військової служби. Враховуючи, що до суду позивач звернувся 01.09.2025, то, на переконання відповідача, строк звернення до суду пропущений.

24.11.2025 року від Військової частини НОМЕР_2 за допомогою системи «Електронний суд» надійшло аналогічне клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, встановленого частиною 5 статті 122 КАС України.

Розглянувши подані клопотання, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За визначенням, наведеним у п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Враховуючи, що військова служба є публічною, строк звернення до суду щодо заявлених позовних вимог, визначений ч. 5 ст. 122 КАС України, тобто становить місячний строк.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_5 .

26.03.2025 року позивач подав командиру військової частини НОМЕР_5 рапорт про звільнення з військової служби у запас під час воєнного стану відповідно до п.3 ч. 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини (виховання військовослужбовцем дитини, хворої на дитячий церебральний параліч, за умови що такої особи не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати).

Листом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.05.2025 №174/174/27/1051/пс, командиру військової частини НОМЕР_8 повернуто без реалізації матеріали щодо звільнення з військової служби у запас капітана ОСОБА_7 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_5 військової частини НОМЕР_9 військової частини НОМЕР_8 .

За змістом листа командира військової частини НОМЕР_1 від 20.05.2025 №174/174/27/1051/пс, підстав до звільнення капітана ОСОБА_1 з військової служби у запас, відповідно до підпункту "г" пункту 3 частини п`ятої та пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (через сімейні обставини або з інших поважних причин (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) - виховання військовослужбовцем дитини з інвалідністю віком до 18 років, у разі відсутності інших осіб, які зобов`язані її виховувати) на теперішній час не вбачається.

Лист командира військової частини НОМЕР_1 від 20.05.2025 №174/174/27/1051/пс надійшов та зареєстрований у військовій частині НОМЕР_8 07.06.2025 за вх. №1369/1.

Вважаючи протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 у звільненні з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Враховуючи викладені обставини, строк звернення до суду з даним позовом обчислюється з 07.06.2025 року.

З даним позовом позивач звернувся, подавши його службою кур`єрської доставки «Нова пошта» 29.08.2025 року, тобто з пропуском строку, визначеного ч. 5 ст. 122 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з ч. 1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (рішення від 4 грудня 1995 року у справі Беллет проти Франції (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop.42, пункт 36).

ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи Скордіно проти Італії, Ятрідіс проти Греції).

Одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє станом на дату звернення позивача до суду із цим позовом.

Відповідно до рекомендацій Ради суддів України від 02 березня 2022 року щодо роботи судів в умовах воєнного стану, процесуальні строки по можливості продовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану.

Згідно рекомендацій Верховного Суду, запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 29.09.2022 року у справі №500/1912/22 проходження військової служби є поважною причиною для поновлення строків звернення до суду.

У постанові від 29.11.2024 року у справі №120/359/24 колегія суддів Верховного Суду сформувала наступний правовий висновок щодо застосування положень статей 122 та 123 КАС України у правовідносинах, пропуск процесуального строку у яких пов`язаний саме з призовом по мобілізації до Збройних Сил України для виконання конституційного обов`язку із захисту суверенітету і незалежності Держави Україна:

Проходження особою військової служби, призваною по мобілізації у Збройні Сили України, може бути підставою для поновлення строку звернення до суду з кількох причин, пов`язаних із особливим статусом військовослужбовців та характером їхньої служби:

1. Обмеження доступу до правової допомоги: під час служби військовослужбовці можуть перебувати у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, де відсутній доступ до адвокатів чи інших правових ресурсів, що обмежує можливість своєчасного звернення до суду.

2. Виконання обов`язків служби: військовослужбовці, особливо в умовах воєнного стану, часто перебувають у стані, коли фізично або психологічно неможливо займатися приватними справами, зокрема ініціювати судові спори.

3. Фактор часу: участь військовослужбовця у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях може унеможливити дотримання, визначеного процесуальним законом, строку для звернення до суду.

4. Повага до особливого статусу військовослужбовців: враховуючи виконання військовослужбовцями важливої функції із захисту держави, законодавство та судова практика мають враховувати обставини, пов`язані з проходженням військової служби, як вагому підставу для поновлення строку.

5. Обов`язок держави забезпечувати реалізацію принципу рівного доступу до правосуддя: проходження військової служби може суттєво ускладнити реалізацію особами цього права, а отже, з метою належного забезпечення зазначеного принципу, може визнаватися об`єктивною причиною пропуску процесуального строку.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства та висновків Верховного Суду, враховуючи проходження позивачем військової служби в умовах воєнного стану та з метою дотримання права позивача на доступ до суду, суд дійшов висновку, що звернення позивача до суду з цим позовом 29.08.2025 року відбулось у межах розумного строку (без надмірного зволікання), тому суд визнає поважними причини пропуску строку звернення до суду та вважає за можливе поновити позивачу пропущений з поважних причин строк звернення до суду із цим позовом.

У відповідності з п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Так, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч. 4 ст. 123 КАС України).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотань про залишення без розгляду цього позову.

Керуючись ст.ст. 5, 44, 122, 123, 240, 243, 248 КАС України,

УХВАЛИВ:

Визнати поважними причини пропуску та поновити позивачу пропущений з поважних причин строк звернення до суду із цим позовом.

У задоволенні клопотань Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - військова частина НОМЕР_5 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ), - ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ), про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя А.А. Радчук