Справа № 420/13019/25
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2026-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/13019/25

Перша інстанція: суддя Лебедєва Г.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.10.2025 у справі № 420/13019/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №31 від 08.04.2025 року про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 до загального страхового стажу, відповідно до ч. 1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період трудової діяльності в колгоспі з 26.05.1984 по 28.04.1987 згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 16.06.1984, та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за віком на підставі ч. 1ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 31.03.2025.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернулася до територіального відділення Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Однак рішенням №31 від 08.04.2025 винесеним Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області їй було відмовлено у такому призначенні, з посиланням на те, що до загального стажу не враховано період трудової діяльності в колгоспі з 26.05.1984 по 28.04.1987 згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 від 16.06.1984 року, оскільки наказ на звільнення від 04.10.1988, що не відповідає даті звільнення та запис про звільнення не завірено підписом голови колгоспу. Також вище зазначений період не зараховано згідно уточнюючої довідки від 15.01.2025 №3 та акту перевірки достовірності документів поданих для оформлення пенсії від 12.03.2025 №1500-0903-1/2029, оскільки в довідці зазначено ім`я та по батькові не в повному обсязі. Позивач вважає рішення про відмову в призначення їй пенсії протиправним, а тому звернулася до суду з вказаним позовом.

Ухвалою від 01.05.2025 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/13019/25 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

16.05.2025 року до Одеського окружного адміністративного суду від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заперечуючи проти позову, відповідач 1 послався на те, що позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою від 31.03.2025 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058 від 09.07.2003 року. За принципом екстериторіальності зазначену заяву було розглянуто Головним управлінням. Відповідно до ст. 26 Закону № 1058 право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають право особи, які станом на 01.01.2025 року мають в наявності 32 роки страхового стажу. Розглянувши надані позивачем документи, Головним управлінням було встановлено, що страховий стаж позивача становить 31 рік 10 місяців 22 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. У зв`язку з відсутністю у позивача 32 років страхового стажу, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 31 від 08.04.2025 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком. При цьому, до страхового стажу не було зараховано період роботи у колгоспі з 26.05.1984 року по 28.04.1987 року у зв`язку з порушенням порядку заповнення трудових книжок колгоспників. Порядок ведення трудових книжок колгоспників було затверджено постановою Ради Міністрів СРСР № 310 від 21.04.1975. Відповідно до п. 6 Порядку № 310 усі записи у трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи у колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою. Всупереч наведеним положенням, у трудовій книжці колгоспника позивача запис про звільнення з 28.04.1987 не засвідчено підписом голови колгоспу та наказ про звільнення не відповідає даті звільнення (наказ датований 04.10.1988 в той час як дата звільнення згідно трудової 28.04.1987). Однак, неналежне оформлення трудової книжки не позбавляє особу права на зарахування періоду виконуваної роботи до страхового стажу. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 було затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Відповідно до п. 3 зазначеного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків. Відповідно до п. 18 такого Порядку, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. Як вбачається з вищенаведених норм, позивач має право підтвердити свій стаж іншими документами, які б свідчили про виконання ним роботи у зазначений період, або показами двох свідків у випадку неможливості отримання таких документів. Проте, жодних документів на підтвердження роботи у спірний період позивачем до Головного управління не було надано, а отже відсутні законні підстави для зарахування періоду з 26.05.1984 року по 28.04.1987 року до страхового стажу позивача.

23.05.2025 року до Одеського окружного адміністративного суду від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заперечуючи проти позову, відповідач 2 послався на те, що враховуючи принцип екстериторіальності, розгляд заяви та наданих документів щодо призначення пенсії за віком здійснено структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та 08.04.2025, винесено рішення №31 про відмову у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу 32 роки. До страхового стажу не зараховано період трудової діяльності в колгоспі з 26.05.1984 по 28.04.1987 згідно трудової книжки колгоспника від НОМЕР_3 від 16.06.1984, оскільки наказ на звільнення від 04.10.1988 що не відповідає даті звільнення та запис про звільнення не завірено підписом голови колгоспу. Також вище зазначений період не зараховано згідно уточнюючої довідки від 15.01.2025 №3 та акту перевірки достовірності документів поданих для оформлення пенсії від 12.03.2025 №1500-0903-1/2029, оскільки в довідці зазначено ім`я та по батькові не в повному обсязі. Інші документи, передбачені пунктом 3 Порядку №637 відсутні. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб до страхового стажу зараховано всі періоди трудової діяльності. Таким чином, підтверджений належними документами, страховий стаж становить 31 рік 10 місяців 22 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком, тому ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії. Позивач матиме право на пенсійну виплату з 10.01.2028 року, або при набутті необхідного страхового стажу. Щодо зобов`язання призначити пенсію за віком: відповідач наділений дискреційними повноваженнями, тобто повноваженнями з певним ступенем свободи органу при прийнятті рішення, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. Процесу призначення, нарахування та виплати пенсії передує процес обрахування уповноваженим органом страхового та пільгового стажу позивача, що в даному випадку належить до виключних повноважень органів Пенсійного фонду України. Вважаємо, що встановлення зобов`язання призначити та виплатити позивачеві пенсію, без перевірки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області дотримання Позивачем (заявником) усіх визначених законом умов, є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Короткий зміст рішення та мотиви суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 29.10.2025 у справі № 420/13019/25 адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №31 від 08.04.2025 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період трудової діяльності в колгоспі з 26.05.1984 року по 27.10.1985 року згідно трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 .

Зобов`язав Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.03.2025 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду в даній справі.

В решті позовних вимог відмовив.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що період трудової діяльності в колгоспі з 26.05.1984 року по 27.10.1985 року згідно трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 , підлягає зарахуванню до її страхового стажу для розрахунку пенсії, оскільки підтверджений належними та достатніми доказами.

З огляду на наведене, суд вважав обґрунтованими вимоги позивача про визнання рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №31 від 08.04.2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком протиправним та таким, що належить до скасування.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не врахував, що період трудової діяльності не зараховано до страхового стажу згідно уточнюючої довідки від 15.01.2025 №3 та акту перевірки достовірності документів поданих для оформлення пенсії від 12.03.2025 №1500-0903-1/2029, оскільки в довідці зазначено ім`я та по батькові не в повному обсязі.

- підтверджений належними документами, страховий стаж становить 31 рік 10 місяців 22 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком, тому ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії;

- інші доводи відтворюють зміст відзиву на позовну заяву.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31.03.2025 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Органом, що приймає рішення за заявою позивача, за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, за наслідком розгляду поданої позивачем заяви від 31.03.2025, прийнято рішенням від 01.08.2024 № 24 про відмову в призначенні пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

В обґрунтування рішення зазначено: Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності в колгоспі з 26.05.1984 по 28.04.1987 згідно трудової книжки колгоспника від НОМЕР_3 , оскільки наказ на звільнення від 04.10.1988 що не відповідає даті звільнення та запис про звільнення не завірено підписом голови колгоспу. Також вище зазначений період не зараховано згідно уточнюючої довідки від 15.01.2025 №3 та акту перевірки достовірності документів поданих для оформлення пенсії від 12.03.2025 №1500-0903-1/2029, оскільки в довідці зазначено ім`я та по батькові не в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаних рішенням, позивач звернулася до суду із вказаним адміністративним позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п.а ч.1 ст.3 Закону №1788-ХІІ право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів (далі іменуються - підприємства та організації, якщо не обумовлено інше), - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Частиною 3 статті 44 Закону №1058-IV встановлено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Згідно з частиною 5 статті 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Порядок прийняття та оформлення документів для призначення пенсії за віком врегульовано "Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Згідно пункту 1.8 Порядку №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія, днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через веб-портал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача веб-порталу або засобу Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на веб-порталі або засобами Порталу Дія.

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон).

Умови призначення пенсії за віком наведені у статті 26 розділу ІІІ ("Пенсії за віком у солідарній системі") Закону №1058-IV.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-ІV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії (ч. 4 ст. 26 Закону №1058-ІV).

Із матеріалів справи видно, що по досягненню 60 років, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31.03.2025 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Житомирській області №31 від 08.04.2025 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком.

З рішення №31 від 08.04.2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком вбачається, що до загального страхового стажу не зараховано період трудової діяльності з 26.05.1984 по 28.04.1987 згідно трудової книжки колгоспника від НОМЕР_3 , оскільки наказ на звільнення від 04.10.1988, що не відповідає даті звільнення та запис про звільнення не завірено підписом голови колгоспу. Також відповідачем 2 у рішення вказано вище зазначений період не зараховано згідно уточнюючої довідки від 15.01.2025 №3 та акту перевірки достовірності документів поданих для оформлення пенсії від 12.03.2025 №1500-0903-1/2029, оскільки в довідці зазначено ім`я та по батькові не в повному обсязі.

Згідно з вимогами ст. 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 у справі №235/805/17, від 06.12.2019 у справі №663/686/16-а, від 06.12.2019 у справі №500/1561/17, від 05.12.2019 у справі №242/2536/16-а.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 53 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Таким чином, єдиною підставою для не врахування до трудового стажу періоду роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

відповідно до статей 3, 48 Примірного статуту колгоспників, прийнятого III Всесоюзним з`їздом колгоспників 27.11.1969, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28.11.69, громадяни СРСР приймались в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводиться загальними зборами колгоспників за поданням правління. Допускається залучення на роботу за трудовими договорами фахівців та інших працівників з боку лише в тих випадках, коли в колгоспі немає відповідних фахівців або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні терміни силами колгоспників (стаття 24 Примірного статуту 1969 року).

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.75 за № 310 (далі - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Також встановлений взірець трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: III "Членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; IV "Відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "Трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Отож, трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

З трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 вбачається, що вона видана на ім`я ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 , виданого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 від 16.06.1984 року наявні наступні записи:

- розділі "Членство в колгоспі": 26.05.1984 року прийнята в члени колгоспу ім. Кірова Роздільнянського р-ну Одеської обл., підстава: протокол № 10 від 31.05.1984 року; 24.04.1987 року вибула із членів колгоспу в зв`язку з зміною місця проживання, підстава: наказ № 13 від 04.10.1988 року;

- в розділі "Відомості про роботу": 26.05.1984 року призначена на посаду зоотехніка, підстава: протокол № 10 від 31.05.1984 року; 28.10.1985 року декретна відпустка; 24.04.1987 року звільнена від роботи згідно поданої заяви, підстава: наказ № 13 від 04.10.1988 року;

- розділі "Членство в колгоспі" "Трудова участь у громадському господарстві": за 1984 рік встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві - 260, виконання річного мінімуму трудової участі - 185, підстава: протокол № 2 від 02.02.1985 року; за 1985 рік встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві - 260, виконання річного мінімуму трудової участі - 273, підстава: особовий рахунок за 1985 рік; за 1986 встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві та виконання річного мінімуму трудової участі не заповнено, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі: декретна відпустка з 28.10.1985 по 28.04.1987, підстава: наказ № 1 від 30.01.1986, наказ № 12 від 30.10.1986.

Також позивачем до органів ПФУ було надано архівну довідку № 3 від 15.01.2025, яка видана Комунальною установою Трудовий архів Роздільнянської міської ради Одеської області, в якій зазначено відомості про заробітну плату позивача в колгоспі ім.. Кірова, зокрема, у спірний період.

Суд першої інстанції доцільно зауважив, що періоди вказані в довідці співпадають з періодами зазначеними в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 .

Згідно форми РСправо частина спірного періоду, а саме з 28.10.1985 по 08.02.1987 (період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку) та з 09.02.1987 року по 28.04.1987 року, зараховано до страхового стажу позивача.

Разом з тим, записами в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 та відомостями в архівній довідці, підтверджено виконання позивачем встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві за період з 26.05.1984 по 27.10.1985.

Підставою як для призначення пенсії, так і для її перерахунку, у подальшому є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного суду від 06 березня 2018 року по справі № 754/14898/15-а.

Відтак, доводи апелянта про те, що в архівній довідці зазначено ім`я та по батькові не в повному обсязі, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, а право на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок заповнення документів.

Тобто, формальні неточності в архівній довідці, щодо імені та по батькові позивача, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду щодо обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захисту.

За таких підстав, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що період трудової діяльності позивачки в колгоспі з 26.05.1984 по 27.10.1985 згідно трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 , підлягає зарахуванню до її страхового стажу для розрахунку пенсії, оскільки підтверджений належними та достатніми доказами, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №31 від 08.04.2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги.

Викладені в цій постанові мотиви та аргументи дають відповідь на всі суттєві доводи апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п.п. 29 - 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994.

При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (див. пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 309, 315,316, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.10.2025 у справі № 420/13019/25 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді Г.В. Семенюк А.Г. Федусик