Справа № 320/57582/25
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2026-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

10 березня 2026 року м. Київ № 320/57582/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лиска І.Г., розглянувши позовну заяву Акціонерного товариства "Універсал Банк" до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської ради (КМДА) Волошиної Жанни Дмитрівни, Департамента з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) третя особа: ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Акціонерне товариство "Універсал Банк" з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської ради (КМДА) Волошиної Жанни Дмитрівни, Департамента з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) третя особа: ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування рішення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160,161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

При вирішенні питання про відкриття провадження у цій справі встановлено, що позовну заяву АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, з огляду на таке.

З матеріалів позовної заяви слідує, що 24 січня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» (надалі - Позивач, Кредитор, Банк) та ОСОБА_1 (надалі - Третя особа 1, Позичальник, Боржник) укладено кредитний договір № 068-2008-054, відповідно до умов якого Позичальник отримав кредитні кошти в розмірі 202 940,00 доларів США, строком до 10.01.2028 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до п.3.2 Кредитного договору забезпеченням виконання зобов`язань позичальника за договором щодо погашення кредиту, сплати процентів, комісій та інших платежів передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій є: іпотека нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

24.01.2008 року для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Кредитором та Позичальником було укладено договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_1 передав в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.1.1 договору іпотеки іпотекодавець передає в іпотеку наступне нерухоме майно, а саме: п`ятикімнатна квартира, загальною площею 197,70 кв.м., жилою площею 84,40 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право власності, виданого на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 03 березня 2007 року № 393-С/КІ та зареєстрованого 27.03.2007 року Комунальним підприємством Київської міської ради « Київське міське бюро технічної інвентаризації», реєстрова книга № 0.283, реєстровий номер: 9682.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2013 року у цивільній справі №205/9019/13-ц було відмовлено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Альянс Вест Плюс» про стягнення грошових коштів, відповідно до якого розподілено спільне часткове майно, в тому числі предмет іпотеки квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 194,70 кв.м., між ТОВ «Фірма «Альянс Вест Плюс» та ОСОБА_1 . Виділено в натурі частку ТОВ «Фірма «Альянс Вест Плюс» із реконструйованої квартири, площею 169.0 кв.м. (чотири кімнати) та виділено частку вищезазначеної квартири ОСОБА_1 площею 25.7 кв.м. (одна кімната).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07.12.2018 року з урахування ухвали того ж суду від 31.01.2019 року скасовано рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2013 року у цивільній справі № 205/9019/13-п, яке було правовою підставою виникнення права власності за ОСОБА_1 частини квартири площею 25,7 кв.м. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Альянс Вест Плюс» частини квартири площею 169,0 кв.м.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва № 761/29633/19 від 06.09.2021 ухвалено позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Альянс Вест Плюс», третя особа: "Компанія Роял Савінгс ЛТД", про визнання недійсним договору купівлі- продажу квартири, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування запису про право власності - задовольнити повністю.

Новим власником спірної частини квартири № 67/1 станом на 27.06.2023 року являлась "Компанія Роял Савінгс ЛТД" на підставі ухали суду про затвердження мирової угоди серія та номер 200/13596/14-ц виданої 12.08.2014 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська.

26 вересня 2014 року Державним реєстратором Кендзьора Вікторією Ярославівною, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві на підставі ухвали суду, про затвердження мирової угоди, серія та номер: 200/13596/14-ц (2/200/3292/14), виданий 12.08.2014, видавник: Бабушківський районний суд м. Дніпропетровська, було зареєстровано право власності за "Компанія Роял Савінгс ЛТД", на квартиру АДРЕСА_3 .

27 травня 2020 року Дніпровським апеляційними судом апеляційну скаргу AT "УНІВЕРСАЛ БАНК" - задоволено частково.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2014 року про затвердження мирової угоди - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

06 грудня 2021 року ухвалою позовну заяву № 200/13596/14-ц - залишено без розгляду.

Отже, рішення суду (мирова угода) на підставі якого було зареєстровано право власності за "Компанія Роял Савінгс ЛТД" - скасовано.

29.07.2025 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ щодо припинення речового права на спірну частину квартири за "Компанія Роял Савінгс ЛТД" та 04.08.2025 року відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав № 438110441 від 04.08.2025 року, речове право № 7195332 за "Компанія Роял Савінгс ЛТД" на частину квартири АДРЕСА_4 - припинене. ОСОБА_1 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2013 року у цивільній справі №205/9019/13-Ц, яке як описано вище скасовано Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07.12.2018 року, було отримано Свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 видане 04.09.2014 року Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві на частину квартири АДРЕСА_2 , заг. площею 25,7 кв.м. та внесені дані до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби Нілова А.О. № 15568685 від 04.09.2014 року, згідно наказу № 607/5 від 02.04.2013 року. Таким чином, станом на сьогоднішній день, право власності на всю квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 194,70 кв.м., мала бути зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності від 03.03.2007 року № 393-С/КІ.

Вирішуючи питання щодо визначення юрисдикції, в межах якої має розглядатись ця справа, суд виходить із таких міркувань.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом приписів п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За змістом приписів п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Водночас, помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Так, відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, а також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як слідує з позовної заяви, заявлені АТ "УНІВЕРСАЛБАНК" позовні вимоги витікають із незгоди позивача з рішенням державного реєстратора, яке, на думку позивача, перешкоджає реалізації права третьої особи на майно і реалізації реєстрації його права власності на це майно.

Позов, предметом якого є намагання сторони реалізувати право на майно, свідчить, що позивач звернувся до суду з вимогами саме про захист цивільних прав.

На думку суду, спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із відносин набуття права власності, має не публічний, а приватно-правовий характер, а тому вирішення такого спору не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Таким чином, цивільні права позивача підлягають судовому захисту в порядку цивільного судочинства. У цьому випадку виник спір про право, а не спір між фізичною особою та суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, тому цей спір не є публічно-правовим і належить до цивільної юрисдикції, оскільки саме суть правовідносин (зміст та характер спору) є вирішальною під час віднесення справи до цивільної чи адміністративної юрисдикції, а не суб`єктний склад та участь суб`єкта владних повноважень, який сам по собі не визначає спір як публічно-правовий і не відносить до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за його участю. До того ж, публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи особистого немайнового права та інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений загрозою порушення приватного права та інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Саме такий правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року в справі №14-109цс18.

Також суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово викладала висновки щодо питання предметної юрисдикції у спорах, що виникли з подібних правовідносин.

Зокрема, у постанові від 29.05.2019 у справі №815/4063/15 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що правовідносини у сфері державної реєстрації виникають виключно між суб`єктом звернення за вчиненням реєстраційних дій як власником або володільцем майна та державним реєстратором як суб`єктом, уповноваженим на здійснення реєстраційних дій. При цьому правовідносини, які виникають між цими суб`єктами, носять публічний характер, оскільки мають на меті підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно.

Разом з тим, якщо внаслідок посвідчення набуття, переходу або припинення речового права особою шляхом вчинення певних реєстраційних дій на майно порушуються права та/або інтереси інших осіб публічного або приватного права, то правовідносини втрачають публічний характер.

Оскільки метою оскарження реєстраційних дій особою, яка вважає, що вчиненими стосовно власника або володільця майна реєстраційними діями порушено її права та/або інтереси, є припинення такого набутого речового права, то спір набуває приватноправового характеру.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 04.09.2018 у справі №823/2042/16, якщо позивач не був заявником стосовно оскаржуваних ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорене рішення, здійснено оспорений запис.

Як слідує з матеріалів позовної заяви, АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" оскаржує дії державного реєстратора про відмову в проведені реєстраційних дій від 01.10.2025. Також позивач просить суд зобов`язати відповідача - 2 припинити речове право за ОСОБА_1 (третя особа) на частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 25,7 кв.м. Відтак, метою оскарження спірного рішення державного реєстратора про відмову у вчиненні реєстраційних дій щодо припинення права власності за ОСОБА_1 (третя особа) на частину квартири є припинення набутого ОСОБА_1 речового права, у зв`язку із чим цей спір також набуває приватноправового характеру.

Як зазначалося вище, відповідно до абз.1 ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При цьому абз.2 ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Суд зауважує, що позивач, оскаржуючи спірне рішення державного реєстратора, фактично має на меті захист свого майнового права на спірне майно, відтак спірні у цій справі правовідносини не можна вважати публічно-правовими, що виключає її розгляд в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи характер спірних правовідносин, який є цивільно-правовим, суд доходить висновку, що цей спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства і має бути розглянутий в порядку цивільного судочинства, тому у відкритті провадження у цій справі слід відмовити. Керуючись статтями 4, 19, 170, 248, 256 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

1. Відмовити у відкритті провадження за позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк" до Державного реєстратору прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської ради (КМДА) Волошиної Жанни Дмитрівни, Департамента з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), третя особа: ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування рішення .

2. Копію ухвали разом з матеріалами заяви надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Лиска І.Г.