Справа № 320/43314/24
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2026-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року

м. Київ

справа № 320/43314/24

адміністративне провадження № К/990/33557/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шишова О. О.,

суддів: Васильєвої І. А., Яковенка М. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Газтрім» до Головного управління ДПС в м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним і скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Газтрім» на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року (складену у складі головуючого судді Білоноженко М. А.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2025 року (ухвалену в складі колегії суддів: головуючого судді Коротких А. Ю., суддів Сорочка Є. О., Чаку Є. В.) у справі №320/43314/24,

УСТАНОВИВ:

І. Рух справи

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Газтрім» (далі - ТОВ «Торговий Дім «Газтрім») звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в м. Києві (далі - ГУ ДПС), Державної податкової служби України (далі - ДПС) про:

визнання протиправними та скасувати рішення комісії ГУ ДПС з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних від 23.08.2022 № 7239734/42656879 про відмову в реєстрації розрахунку кількісних і вартісних показників № 144 від 31.03.2022;

- зобов`язання ДПС зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ГАЗТРІМ» (код за ) розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 144 від 31.03.2022 до податкової накладної № 483 від 25.02.2022 в загальній сумі (- 1 288 639,93 грн.), в т. ч. (-214 773,32 ) грн. ПДВ. датою направлення його на реєстрацію.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2025 року, позовну заяву повернуто позивачу.

ІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

Судові рішення вмотивовані тим, що будь-яких пояснень щодо обставин, які об`єктивно заважали позивачу звернутись до суду у визначений законодавством строк, судами не встановлено.

Позивачем не наведено переконливих та доказово підтверджених причин, які б стали на заваді своєчасного звернення до суду з цим позовом, а тому підстави для поновлення строку звернення до суду відсутні.

ІІІ. Провадження в суді касаційної інстанції

Не погодившись із ухвалою та постановою судів попередніх інстанції, позивач подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2025 року, а справу №320/43314/24 для подальшого судового розгляду направити до суду першої інстанції.

Касаційна скарга вмотивована тим, що постанова суду апеляційної інстанції всупереч ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фактично дослівно дублює текст ухвали Київського окружного адміністративного суду, та використовує вжиті в ній бездоказові юридичні преюдиції та фактологічні помилки як доконаний факт, а також цілком ігнорує те, що позивачем у строк, установлений судом першої інстанції, були усунені недоліки позовної заяви.

Позивач указує на неврахування судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень факту вилучення відповідних документів ТОВ «ТД «Газтрім» в ході обшуку, що підтверджується наданим суду протоколом обшуку офісної будівлі ТОВ «Офісний центр «Сапфір» від 29 березня 2022 року - 30 березня 2022 року.

Окрім того, судами не досліджено та не спростовано той факт, що відповідно до Наказу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №27 від 08 лютого 2024 року з 20 лютого 2024 року розпочато проведення документальної планової виїзної перевірку ТОВ «ТД «Газтрім» за період з 29 листопада 2018 року по 30 вересня 2023 року. Наказом Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №62 від 22 березня 2024 року продовжено терміни проведення означеної документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ТД «Газтрім» з 02 квітня 2024 року на п`ятнадцять робочих днів.

Тільки по завершенню виконання даних формальностей та відновлення інформації було встановлено відсутність будь-яких претензій контролюючих органів щодо документів, які підтверджують обставини та факти складеного розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №144 від 31.03.2022 року до податкової накладної №483 від 25.02.2022 в загальній сумі (- 1 288 639,93 грн.), в т. ч. (-214 773,32 ) грн. ПДВ з типом причини коригування 103 «Повернення товару або авансових платежів», які були складені без порушення норм законодавства і свідчать про законність та реальність здійснення операції зазначених у означеному розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №144 від 31.03.2022, на суму ПДВ (- 214 773,32 грн.), реєстрація якого була зупинена, і не зважаючи на означені факти відсутність будь-яких претензій контролюючих органів щодо документів, які підтверджують обставини та факти складеного розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №144 від 31.03.2022, контролюючим органом не відновлена.

Позивач зазначає, що безпідставним є твердження суду першої інстанції в ухвалі про повернення позовної заяви від 12 листопада 2024 року, яке дослівно продубльоване у постанові суду апеляційної інстанції, про те, що нібито документи, які долучені позивачем до позовної заяви були направлені до контролюючого органу після зупинення реєстрації податкової накладної у електронному вигляді, а тому в останнього була можливість звернутися до суду за допомогою підсистеми «Електронний суд» з додаванням таких електронних доказів.

Позивач зауважує, що пропозиція суду, за відсутності оригіналів надавати докази всупереч вимогам КАС України з посиланням на підсистему «Електронний суд», якою позивач нібито мав скористатись для усунення порушення його права в ході досудового розслідування кримінального провадження, прямо протирічать нормам процесуального права, та й власне доводам суду про нібито встановлення ним нібито допущення позивачем двох років пропущення відповідного процесуального строку, хоча ТОВ «ТД «Газтрім» зареєстровано в підсистемі «Електронний суд» з кінця 2023 року.

Підсумовуючи доводи касаційної скарги, позивач наполягає на тому, що позиція суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви та суду апеляційної інстанції щодо залишення такого рішення без змін є необґрунтованою, мотиви, викладені в оскаржуваних рішеннях - взаємо суперечливими, а окреслені судом питання, з урахуванням всіх обставин, що були частково досліджені судом під час прийняття рішення про відкриття провадженні у справі, та з огляду на характер спірних правовідносин, мають бути з`ясовані під час розгляду справи.

Верховний Суд ухвалою від 21 серпня 2025 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Торговий Дім «Газтрім» з метою перевірки доводів щодо неправильного застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить її залишити без задоволення, оскільки доводи позивача не можуть бути визнані поважними та не можуть слугувати належною підставою для поновлення строку звернення до суду, який пропущено більше ніж на два роки.

IV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції заяву позивача про поновлення строків подання позову залишив без задоволення, визнав не поважними причини пропуску строку звернення до суду, а позовну заяву повернув на підставі пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу, оскільки вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного є неповажними.

Відповідно до пунктів 3, 5, 6 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно із частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазначена норма встановлює загальний строк звернення до адміністративного суду в публічно-правових спорах. Водночас, за умови використання позивачем досудового порядку вирішення спору у випадках, коли законом передбачена така можливість або обов`язок, Кодексом адміністративного судочинства України встановлено скорочений строк звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з частиною 2 статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою суду першої інстанції від 01 жовтня 2024 року позовну заяву ТОВ «Торговий Дім «Газтрім» залишено без руху.

Установлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з моменту отримання ухвали.

Зазначено про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 1 частини 4 статті 169 КАС України.

Суд зазначив, що в позовній заяві позивачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку, проте жодного обґрунтування на причини пропуску строку звернення до суду не наведено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку та залишаючи без руху позовну заяву, зазначив:

з матеріалів справи судом встановлено, що податковим органом направлено позивачу повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено;

наказом Міністерства Фінансів України від 12.12.2019 №520, затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

згідно пункту 3 Порядку Комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі у терміни, визначені пунктом 9 цього Порядку, та надсилає його платнику податку на додану вартість засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» і «Про електронні довірчі послуги»;

податковий орган при розгляді пояснень наданих позивачем, повинен був прийняти рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних з урахуванням вимог пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України або про відмову в реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та направити відповідне рішення платнику податків в його електронний кабінет.

За наведеного, суд першої інстанції критично оцінив твердження позивача про те, що строк звернення до суду починається з грудня 2023 (проведення аудиту суб`єкта господарювання), оскільки позивач повинен був бути обізнаним про прийняте рішення у лютому 2022.

Суд зазначив, що термін "повинен" необхідно тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

У подальшому, на виконання наведеної ухвали, представником позивача подано заяву про поновлення пропущено строку звернення до суду, яка обґрунтована тим, що за адресою місця розташування позивача було проведено обшук та вилучено документи, що унеможливило вчасно звернутися з позовною заявою до суду. Також звертав увагу суду на запровадження воєнного стану, під час якого позивачем здійснювалась підприємницька діяльність.

Оскаржену ухвалу про повернення позовної заяви суд мотивував таким:

згідно з висновками Верховного Суду, наведеними у постановах від 11.10.2019 у справі №640/20468/18, від 02.07.2020 у справі № 1.380.2019.006119 та від 20.11.2020 у справі №1.380.2019.006517 до позовів платника податків про визнання протиправними рішень контролюючого органу про відмову у реєстрації податкових накладних з похідною вимогою про зобов`язання її зареєструвати застосовуються загальні строки звернення до суду, визначенні нормами статті 122 КАС України, а не Податковим кодексом України. При цьому такі строки залежать від того, чи використав платник податків процедуру адміністративного оскарження вказаних рішень як досудового порядку вирішення спору;

посилання на воєнний стан в Україні, суд зазначає, що згідно з висновками Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22 сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки у зв`язку із запровадженням такого, не може безумовно вважатися поважною причиною для безумовного поновлення цих строків;

з копії постанови про проведення обшуку від 26 березня 2022 року установлено, що заступник керівника Київської міської прокуратури постановив провести обшук та вилучення вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин, жодних дозволів на вилучення документів постанова про проведення обшуку не містить;

документи, які долучені позивачем до позовної заяви були направлення до контролюючого органу після зупинення реєстрації податкової накладної у електронному вигляді, а тому в останнього була можливість звернутися до суду за допомогою підсистеми «Електронний суд» з додаванням таких електронних доказів.

Суд апеляційної інстанції виснував, що доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Мотиви суду апеляційної інстанції щодо оцінки доводів щодо поновлення строків та наданих позивачем доказів у їх обґрунтування є фактично аналогічними тим мотивам, які висловлені судом першої інстанції.

Тож за висновком судів попередніх інстанцій позивач не довів наявності об`єктивних перешкод для звернення до суду у визначений законодавством строк, наведені доводи не можуть слугувати належною підставою для поновлення строку звернення до суду, який пропущено більше ніж на два роки.

Оцінюючи наведене, Суд виходить з такого.

Так, за сформованою практикою Верховного Суду сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки у зв`язку із запровадженням такого, не може безумовно вважатися поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що під час оцінки поважності причин пропуску процесуального строку з підстави введення воєнного стану в Україні додатково необхідно брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду та порядок його функціонування; місце проживання / місцезнаходження скаржника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території; посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та часу, який минув із дати закінчення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідною заявою/клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску); інші доречні обставини.

Згідно з висновками Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 11 жовтня 2019 року у справі №640/20468/18 та у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2021 року у справі №360/1252/19 спеціальні строки для звернення до суду з позовом про скасування рішень контролюючих органів, що не пов`язані з нарахуванням грошових зобов`язань, зокрема, рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних та зобов`язання її зареєструвати, після проведення процедури адміністративного оскарження та отримання рішення про залишення скарги без задоволення, нормами Податкового Кодексу України не визначені, тому інші рішення контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 Податкового Кодексу України), оскаржуються в судовому порядку в такі строки:

а) тримісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги було прийнято та вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені Податковим Кодексом України. При цьому такий строк обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу;

б) шестимісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги не було прийнято та/або вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені Податковим Кодексом України. При цьому, такий строк обчислюється з дня звернення скаржника до контролюючого органу із відповідною скаргою на його рішення.

Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 1.380.2019.006517 (адміністративне провадження №К/9901/12325/20) зазначив, що строк звернення до суду з позовом про визнання протиправним і скасування рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН з похідною вимогою про зобов`язання її зареєструвати, у разі, коли платником податків не використовувалася процедура адміністративного оскарження таких рішень як досудового порядку вирішення спору, становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Верховний Суд зазначає, що відповідно до висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 липня 2025 року у справі №500/2276/24 в адміністративному судочинстві можна виділити такі строки оскарження рішень / дій / бездіяльності суб`єкта владних повноважень:

1) якщо платник податків не оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку - строк звернення до суду становить 6 місяців (частина 2 статті 122 КАС України);

2) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке не стосується нарахування грошових зобов`язань (наприклад, блокування ПН; присвоєння ризикового статусу тощо), - строк звернення до суду становить 3 місяці (частина 4 статті 122 КАС України);

3) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке передбачає нарахування грошових зобов`язань (наприклад, податкове повідомлення-рішення), - строк звернення до суду становить 1 місяць (пункт 56.19 статті 56 Податкового Кодексу України).

Отже, ключовим питанням при визначені питання чи позов подано у строк, установлений законом у цій справі є саме установлення рішення, яке оскаржується та наявність або відсутність факту адміністративного оскарження, отримання результатів такого оскарження тощо.

Якщо судом буде установлено, що позов подано з пропущенням установленого законом строку звернення до суду, тоді суд надає оцінку доводам щодо достатності підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

З матеріалів справи вбачається, що у цій справі оскаржується рішення комісії ГУ ДПС з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних від 23 серпня 2022 року №7239734/42656879.

З позовною заявою позивач звернувся 19 червня 2024 року, тобто з пропуском строку.

У позовній заяві щодо строків звернення до суду позивач, між іншого, зазначав, що ним було оскаржене рішення в адміністративному порядку, проте рішення про результати розгляду скарг не отримані своєчасно. Лише у травні 2024 року після відновлення інформації на жорстких дисках комп`ютерів підприємства позивачу стало відомо про наявні рішення про відмову у задоволенні скарг.

Натомість судом першої інстанції при вирішенні питання дотримання строку звернення до суду та наявності підстав для поновлення строків не надано оцінку основним питанням у межах спірних правовідносин (адміністративне оскарження, отримання відповідного рішення за результатами розгляду скарги) з посиланням на відповідні докази.

Саме від установлення таких обставин залежить і оцінка подальшим діям особи, яка заявляє клопотання про поновлення строку та питання належності та допустимості наданих доказів в обґрунтування поважності причин пропуску.

Наведено залишено поза увагою суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд уважає передчасними висновки судів попередніх інстанцій, з огляду на не дослідження судами причин і обставин, на які покликався позивач в обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом, оскільки судами не було здійснено зовнішньої оцінки (кваліфікації) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій платника податків перед зверненням до суду за захистом свого права. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість пропущеного строку; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Верховний Суд, ураховуючи заявлені в касаційній скарзі доводи позивача не може залишити це поза увагою.

У статті 9 КАС України, окрім інших принципів адміністративного судочинства, закріплено й принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі. Частиною четвертою цієї статті передбачено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина третя статті 73 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 77 КАС України суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Верховний Суд за наведених обставин та правового регулювання дійшов висновку, що при вирішенні питання дотримання строку звернення до суду та наявності підстав для поновлення строків не надав оцінку основним питанням у межах спірних правовідносин та передчасно дійшов висновку про повернення позовної заяви.

Докладний аналіз інших доводів касаційної скарги Суд уважає недоцільним, оскільки вони не впливають на результат касаційного розгляду.

Відповідно до частини першої статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись статтями 345, 349, 351, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Газтрім» - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2025 року, а справу №320/43314/24 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. О. Шишов

Судді І. А. Васильєва

М. М. Яковенко