Справа № 724/344/26
Суддя: Гураль Л. Л.
Дата ухвалення: 2026-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 724/344/26
Провадження № 2-а/724/12/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2026р. м. Хотин

Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.

за участю секретаря судового засідання: Шуть Х.В.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6572413 від 27.01.2026 року

І. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

10.02.2026 р. позивач звернувся до суду з адміністративним позовом Управління патрульної поліції в Хмельницькій області, Департаменту патрульної про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6572413 від 27.01.2026 року.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6572413 від 27.01.2026р., ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн. за ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що водій керував транспортним засобом та здійснив рух в крайній лівій смузі при вільній правій не маючи наміру здійснити поворот чи розворот, чим порушив п. 11.5 ПДР порушення виїзду на крайню ліву смугу при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямку, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Стверджує, що 27.01.2026р. рухався по а/д Н-03, 291 км транспортним засобом Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_1 та перед ним рухався в попутньому напрямку та на його смузі руху ще два автомобілі. Поліцейський, пропустивши вказані автомобілі, які рухалися перед ним, зупинив його, пояснивши, що він рухається не тією смугою руху, хоча жодних доказів на порушення позивачем ПДР не пред`явив.

Зазначає, що висновок поліцейського про ніби то, порушення Паладюком В.І. п. 11.5 ПДР не відповідає дійсності та зроблений на основі хибних висновків без будь яких належних та допустимих доказів.

Додатково, позивач стверджує, що не порушував п. 11.5 ПДР, оскільки інспектор під час розгляду справи не виконав вимоги щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Враховуючи вищенаведене, просить суд скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити.

У відзиві на позов представник відповідача зазначає, що позов є безпідставним, оскільки під час несення служби поліцейським патрульної поліції капралом поліції Біблівим В.Д. було зупинено транспортний засіб Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_1 , водій керував транспортним засобом та здійснив рух в крайній лівій смузі при вільній правій не маючи наміру здійснити поворот чи розворот. У зв`язку з цим була винесена постанова, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП. Заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що порушення, яке скоїв позивач, підтверджується наявним відеозаписом (запис додається до відзиву) зафіксованим портативним реєстратором, який закріплений на форменому одязі поліцейського, з якого вбачається як на дорозі із двома смугами руху в кожному напрямку ТЗ RENAULT TRAFIC н.з. НОМЕР_1 , рухався в крайній лівій смузі при вільній правій не маючи наміру здійснити поворот чи розворот. Також представник відповідача у відзиві посилається на те, що «Факт керування водієм транспортним засобом та порушення останнім ПДР України, підтверджується відеозаписом з портативного відеореєстратору поліцейського №476137, № 476386, що є додатком до постанови. На відео зафіксовано, як транспортний засіб марки ТЗ RENAULT TRAFIC н.з. НОМЕР_1 , під керуванням позивача, рухається у крайній лівій смузі автодороги, що має дві смуги для руху в одному напрямку, без виконання випередження, об`їзду, перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.»

05.03.2026 року від представника позивача Бучинського О.С. надійшли додаткові пояснення. В обґрунтування пояснень вказує, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи(ч.1ст.172КАСУкраїни). У таких справах, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Водночас вказує, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Звертає увагу суду на те, що в пункті 7 («До постанови додаються:») оскаржуваної постанови серії ЕНА №6572413 від 27.01.2026, є посилання на відеозапис 476386, проте відсутнє посилання на технічний засіб №476137, яким здійснено фото або відеофіксацію.

Щодо відеозапису з портативного відеореєстратору поліцейського №476386 пояснює, що доводи працівника поліції про те, що водій здійснював рух по крайній лівій смузі, не підтверджуються належними та допустимими доказами та спростовуються матеріалами відеофіксації. Так із вказаного відеозапису вбачається частковий рух транспортного засобу RenaultTrafic,д.н.з. НОМЕР_1 та його зупинка поліцейським. Транспортний засіб не займав крайнє ліве положення на проїзній частині. Автомобіль переважно перебував у правій смузі руху, а часткове перетинання лінії розмітки лівим переднім та заднім колесом не свідчить про здійснення руху по крайній лівій смузі. З наданого відеозапису вбачається, що фіксація події розпочинається фактично з моменту зупинки транспортного засобу або безпосередньо перед нею. Таким чином, матеріали справи не містять, зокрема: розташування працівників поліції на проїзній частині; їх фактичне перебування на правій смузі руху; необхідність зміни траєкторії руху для забезпечення безпечного інтервалу. Крім того, на відеозаписі, а саме в проміжку часу з «02:42хв. по 02:49хв.», з «06:46хв по 06:54хв.» видно, що інші транспортні засоби рухаються по крайній лівій смузі, не здійснюючи повороту ліворуч чи розворот та при вільній правій смузі, проте поліцейський не вживає жодних заходів і не зупиняє їх, не звертає на це уваги та не фіксує порушення.

Це свідчить про те, що в оцінці дій позивача присутня суб`єктивна упередженість з боку поліцейського. У такий спосіб виникає об`єктивне сумнівність щодо достовірності тверджень про порушення п. 11.5 ПДР України: якщо інші водії здійснюють аналогічні дії, але до них не застосовуються заходи реагування, це ставить під сумнів об`єктивність оцінки саме дій позивача та свідчить про необ`єктивність та вибірковість оцінки поліцейського. Крім раніше зазначених обставин, на відеозаписі (10:30хв.) чітко зафіксовано, що поліцейський особисто звернувся до позивача зі словами: «Спілкуйтесь нормально і не будете мати більше штрафів». Це свідчить про наявність суб`єктивного тиску та елементу упередженості у діях поліцейського. Така заява прямо демонструє, що можливість притягнення до адміністративної відповідальності могла залежати не від об`єктивного порушення правил дорожнього руху, а від поведінки водія під час спілкування.

09.03.2026 року на адресу суду від представника відповідача Дідура І.І. надійшли заперечення (на відповідь на відзив) де він вказує, що доводи позивача є необґрунтованими. А саме, щодо доводів про відсутність доказів руху по крайній лівій смузі вказує, що з відеозапису з портативного відео реєстратора поліцейського №476386 вбачається, що транспортний засіб позивача здійснював рух із використанням лівої смуги руху за наявності вільної правої смуги, що прямо суперечить вимогам п. 11.5 Правил дорожнього руху України. Крім того, на відеозаписі чітко зафіксовано, що після подання поліцейським сигналу про зупинку транспортний засіб позивача перетинає розділювальну лінію з лівої смуги руху, що додатково підтверджує перебування транспортного засобу саме у лівій смузі перед зупинкою. Щодо не повноти відео фіксації, зазначає що відеозапис у сукупності з матеріалами справи дозволяє встановити фактичне розташування транспортного засобу на проїзній частині та підтверджує обставини, викладені у постанові. Доводи про необхідність зміни траєкторії руху вважає безпідставними, оскільки з відеозапису вбачається, що працівник поліції перебував на узбіччі дороги, а не на правій смузі руху. Також вказує, що твердження позивача про необхідність доведення «блокування лівого краю смуги» не ґрунтується на нормах Правил дорожнього руху, оскільки для встановлення порушення п.11.5 ПДР достатньо встановити факт руху транспортного засобу по лівій смузі при наявності вільної правої смуги та відсутності необхідності виконання маневру повороту або розвороту. Щодо доводів про рух інших транспортних засобів, посилається на те, що транспортні засоби, які рухалися позаду транспортного засобу позивача, здійснювали рух у крайній правій смузі без порушення Правил дорожнього руху.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 11 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 23 лютого 2026 року. Запропоновано відповідачу з урахуванням особливостей розгляду справ даної категорії, визначених ст. 286 КАС України, подати до 23.02.2026р. відзив на адміністративний позов разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені.

23.02.2026р. судом було задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.

05.03.2026р. розгляд справи було відкладено, у зв`язку з надходженням додаткових пояснень представника позивача.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6572413 від 27.01.2026., ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн. за ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що водій 27.01.2026 о 10:24, дорога Н-03291 км 300м, керував транспортним засобом та здійснив рух в крайній лівій смузі при вільній правій не маючи наміру здійснити поворот, чим порушив п. 11.5 ПДР порушення виїзду на крайню ліву смугу при наявності двох і більше смуг для руху в одному, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. В розділі 7 постанови зазначено, що до постанови додаються: 476386 (а.с.).

Судом досліджено відеозапис №476386 на якому відображено факт руху транспортного засобу білого кольору Renault Trafic, момент зупинки автомобіля та безпосередньо розмова працівника поліції з водієм, який заперечує факт порушення правил дорожнього руху.

З відеозапису 476137 вбачається як рухається транспортний засіб Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_1 та його зупинка поліцейським, також зображено розташування транспортного засобу на проїжджій частині дороги, а саме автомобіль переважно перебував у правій смузі руху, та лише частково перетнув лінію розмітки лівим переднім та заднім колесом.

Судом досліджено фотокопію ділянки дороги, на якій розміщено дорожній знак 5.16, який інформує про дві смуги руху за напрямком руху позивача.

ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з пунктом 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 11.5. Правил дорожнього руху, на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КАС України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зміст постанови про адміністративну відповідальність має відповідати вимогам, передбаченим статтями 280, 283 КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку встановленого законом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, судом встановлено, що спірна постанова містить в собі посилання на технічний засіб, яким здійснено відеозапис вказаної події № 476386.

Однак на відеозаписі №476386 зафіксовано частковий рух транспортного засобуRenault Trafic, д.н.з. НОМЕР_1 та його зупинка поліцейським. Зокрема не вбачається того, що вказаний транспортний засіб займав крайнє ліве положення на проїзній частині. Автомобіль переважно перебував у правій смузі руху та лише частково здійснив виїзд на лінію розмітки лівої смуги руху.

При цьому суд звертає увагу, що водій рухався ділянкою дороги, на якій розташований стаціонарний пост поліції, поблизу якого перебували працівники поліції, а також інші особи у військовій формі.

Слід зазначити, що відповідно до п.п. 13.1. 13.3 Правил дорожнього руху, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

На думку суду, проїзд ділянки дороги, на якій розташований стаціонарний пост поліції, поблизу якого перебували працівники поліції, не виключав можливість водія прийняти рішення про об`їзд перешкоди з частковим виїздом на ліву смугу руху.

При цьому відеозапис не містить доказів тривалого та самостійного руху транспортного засобу по крайній лівій смузі руху, а лише зафіксована завершальна фаза руху без відображення повного розвитку подій.

Крім того, транспортний засіб позивача не зайняв повністю крайнє ліве положення, його рух не призвів до блокування лівої смуги руху та не чинив перешкоди для попутних транспортних засобів.

Щодо відеозапису № 476137, доданого до відзиву на позов, то такий не може вважатися належним доказом, у зв`язку з тим, що спірна постанова не містить в собі посилань на вказаний технічний засіб, за допомогою якого здійснено цей відеозапис.

Відповідно до ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини також те, що обов`язку доказування правомірності прийнятого рішення відповідачем не виконано, правомірність прийнятого рішення не доведено, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови і закриття справи про адміністративне правопорушення.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При задоволенні позову стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 КАС України).

За таких обставин, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню 665,50 грн. судового збору, сплаченого за подання адміністративного позову.

Щодо вимог про відшкодування позивачу витрат на надання професійної правничої допомоги, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини 5 статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Як встановлено з матеріалів справи, на підтвердження витрат, понесених на правничу допомогу, представником позивача надано:

- ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Бучинським О.С.;

- договір про надання правничої допомоги від 06.02.2026р., укладеного між адвокатом Бучинським О.С. та ОСОБА_1 зокрема щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №6572413 від 27.01.2026р. (п.1.1 Договору);

- детальний опис робіт, виконаних адвокатом з розрахунку вартості робіт 1000,00 грн. за одну годину, зокрема: надання консультацій і роз`яснень з правових питань пов`язаних з розглядом справи 500,00 грн. (30 хв.), правовий аналіз матеріалів справи, підготовка правових позицій, підготовка та складання позову 2500,00 грн. (2 год. 30 хв.);

- акт приймання-передачі наданих послуг від 04.03.2026р. на суму 3000,00 грн.;

- квитанцію про отримання адвокатом Бучинським О.С. від пала ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 3000,00 грн. на підставі договору про надання правничої допомоги від 06.02.2026р.

Отже, понесені витрати позивачем на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. підтверджуються матеріалами справи.

09.03.2026р. від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги до розміру спів мірному розміру штрафу, а саме до 510,00 грн.

В обґрунтування клопотання зазначає, що розмір витрат в сумі 3000,00 грн. є неспівмірним із сумою штрафу за вчинене адміністративне правопорушення 510,00 грн. додатково звертає увагу на незначну складність справи, при цьому підготовка позовної заяви не потребує тривалого часу. Оцінка адвокатом своїх послуг в 1000,00 грн. за годину роботи є явно завищеною при мінімальній оцінці в країні в 55грн./год., а середня оплата послуг адвокатів в даному регіоні становить 200 грн. /год.

Додатково звертає увагу, що квитанція адвоката про отримання грошових коштів не містить ознак банківського або первинного бухгалтерського документа.

Так, суд оцінює співмірність заявленої до стягнення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною 5 статті 134 КАС України, з урахуванням обсягу необхідної правової допомоги, складністю справи, ціною позову, значенням даної справи для сторін, виходячи з обсягу та характеру доказів у справі (відсутності експертиз, відсутності виклику свідків, тощо), кількості сторін та відсутності інших учасників у справі, виходячи з фактично витраченого представником позивача часу та наданих послуг, а також кількості підготовлених документів.

Дослідивши зміст поданих позивачем документів, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи, а саме, що зазначена справа віднесена до справ незначної складності, з огляду на зміст та обсяг робіт, проведених адвокатом, суд вважає, що заявлена до відшкодування сума витрат на правничу допомогу в загальному розмірі 3000,00 грн. є завищеною та неспівмірною із складністю цієї справи та обсягом наданих адвокатом послуг, оскільки підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, не потребувала затрат значного часу та коштів, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу.

Беручи до уваги, що факт надання правничої допомоги підтверджено документально, а також враховуючи принцип співмірності, критерії реальності адвокатських витрат, розумності та обґрунтованості їх розміру, суд приходить до висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу та стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу при розгляді справи у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Керуючись ст.ст.5, 20, 72, 77, 79, 139, 159, 162, 165, 194, 229, 241-246, 250, 251, 255, 268, 269, 286, 293 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6572413 від 27.01.2026 року - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6572413 від 27.01.2026 року - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції (, адреса: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в розмірі 665,50 грн. (шістсот шістдесят п`ять гривень 50 коп.), та витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень).

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачі: Управління патрульної поліції в Хмельницькій області (адреса місця знаходження: вул. Проскурівська, 15, м. Хмельницький); Департамент патрульної поліції (адреса місця знаходження: вул. Федора Ернеста, 3, м. Київ).

Повне рішення складено 11 березня 2026року.

Суддя: Лілія ГУРАЛЬ