Справа № 705/393/26
Суддя: Гудзенко В. Л.
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №705/393/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2026 року м. Умань Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Гудзенко В.Л. розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі. В позові позивач посилається на те, що у його власності перебувають трьохвісний тягач та трьохвісний напівпричеп-контейнеровоз, які перевозять вантажі у складі транспортного составу з контейнеровозом - тягач DAF FX 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 - є трьох вісним тягачем; напівпричеп-контейнеровоз WIELTON NS34F, д.н.з. НОМЕР_2 - є спеціалізованим трьох вісним вантажним напівпричепом контейнеровозом. Цей контейнер чи змінний кузов у пункті завантаження чи розвантаження може зніматися, тип даних транспортних засобів вказано у свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів. Він зареєстрований фізичною особою підприємцем та здійснює перевезення вантажів. Так 30.10.2025 постановою серії АВ №00008753 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 грн. Відповідно до цієї постанови, 29.10.2025 на автодорозі М-05, км 36+303, Київська область, на автоматичному зважувальному комплексі WIN-5,5, зафіксовано транспортний засіб DAF FX 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , з перевищенням загальної маси транспортного засобу на 5,638; (2,255 тонн), при невірному нормативному показнику 40 тонн. Фактична маса з урахуванням встановленої законом похибки складала 42255 тонн. Проте, з урахуванням передбаченої законом вагової норми 44 тонни, відсутні жодні перевищення 5% шкали, при досягненні якої передбачено застосування штрафів. 11.11.2025 постановою серії АВ №00008951 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 грн. Відповідно до вказаної постанови, 05.11.2024 на автодорозі М-05, км 36+303, Київська область, на автоматичному зважувальному комплексі WIN-5,5 зафіксовано транспортний засіб DAF FX 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , з перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,425% (2,57 тонн), при невірному нормативному показнику 40 тонн. Фактична маса з урахуванням встановленої законом похибки склала 42570 тонн. Проте з урахуванням передбаченої законом вагової норми 44,000 тонни, відсутні жодні перевищення 5-відсоткової шкали, при досягненні якої передбачено застосування штрафів. Тобто, у вказаних постановах Укртрансбезпекою вказано відомості лише про тягачі, однак не зазначено відомостей щодо напівпричепа-контейнеровоза. Дана обставина у справі є ключовою, оскільки саме для контейнеровозів вагова норма становить 44 тонни, а не 40 тонн, як для звичайних вантажівок. Вважає, оскаржувані постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними та винесеними всупереч вимогам Інструкції № 512. Відповідач провів розгляд справи у його відсутність, тому у нього була відсутня можливість надати додаткові пояснення та докази. Вимоги Інструкції №512 зобов`язують працівників Укртрансбезпеки з`ясувати всі обставини справи, звірити відповідність типу транспортного засобу з реєстрами МВС, у разі невідповідності повідомити МВС та зазначити у постанові марку, модель, державний номерний знак транспортного засобу. У транспортному составі у зв`язці їхало два транспортні засоби - тягач і причеп контейнеровоз. У зв`язку з тим, що вагова норма встановлюється з врахуванням типу транспортного засобу, відомості про причеп і встановлення його типу є обов`язковим при описі обставин справи у постанові, оскільки від цього залежить кінцевий результат розгляду справи. У постановах відсутні марка, модель, державний номерний знак причепу-контейнеровозу. Укртрансбезпекою умисно застосовано занижені вагові норми і не враховано тип транспортного засобу та відповідно не взято до уваги збільшений нормативний ваговий параметр саме для трьохвісних автомобілів та трьохвісного контейнеровоза. Тип причепу - контейнеровоз, вказано у свідоцтві про реєстрацію ТЗ, а надумані домисли Укртрансбезпеки про відсутність «маркування», «фітингів» і «опломбування дротом діаметром 2 мм» - не заслуговують на увагу. Укртрансбезпека не має жодних повноважень на проведення будь-яких аналізів наявності чи повноти маркування, надання оцінок щодо типу транспортного засобу, а також не має в штаті експертів товарознавців, які мають право та дозвільні документи для виконання таких експертних функцій. Вказаний автомобіль (тягач) та напівпричеп-контейнеровоз систематично проходять перевірку технічного стану в спеціалізованій установі, яка проводить відповідні експертні дослідження та підтверджує відсутність жодних змін до конструкцій чи переобладнань та приналежність до типу «контейнеровоз». Якщо у відповідача були якісь спірні питання чи розбіжності з реєстраційними даними МВС щодо типу транспортних засобів чи інших питань, то він зобов`язаний був провести розгляд справи про адміністративне правопорушення за встановленою процедурою, в ході якого він повинен був з`ясувати зазначені спірні питання та уточнити додаткові відомості у нього, як у власника транспортних засобів, зокрема про тип транспортного засобу, про особу перевізника, маршрут, тощо. Звертаючись з позовом до суду, позивач просив поновити йому строк на оскаржена постанов Укртрансбезпека, що винесені 30.10.2025 та від 11.11.2025, оскільки поштовими засобами зв`язку він їх не отримував, а про їх існування він дізнався лише 09.01.2026 та 14.01.2026, після відповідного звернення до ДВС. Посилаючись на вимоги чинного законодавства України просить поновити строк для звернення до суду з даним позовом та скасувати постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АВ №00008753 від 11.11.2025 та серії АВ №00008951 від 30.10.2025.

22.01.2026 ухвалою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

26.02.2026 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому зазначається, що позовна заява датована 19.01.2026, при тому, що оскаржувані постанови винесено 30.10.2025 і 11.11.2025 та направлено на адресу позивача (вул. Виговського, 35, м. Умань, Черкаська область). Укртрансбезпекою виконано всі законодавчо встановлені дії щодо направлення на адресу ОСОБА_1 , яка внесена до державних реєстрів, оскаржувані постанови, однак, позивачем не здійснено відповідних дій щодо їх отримання. Строк звернення до адміністративного суду може бути поновлений лише за наявності поважних підстав, наявність яких підтверджена відповідними доказами. Водночас надання доказів дотримання строку звернення до суду чи обґрунтування причин поважності його пропуску процесуальний закон покладає саме на позивача. Разом з цим зазначає, що зі змісту оскаржуваної постанови серії АВ №00008753 від 30.10.2025 вбачається, що розглянувши відомості з матеріалів інформаційного файлу, створених системою за допомогою технічних засобів WIM 5,5, Головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, Степаненко М.В., встановлено, що 29.10.2025 о 12 год 38 хв, за адресою M-05, км 36+303, Київська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF XF 105.460, ДНЗ CA5288IP. Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,638% (2.255 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 КУпАП. За вказаних обставин постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. Зі змісту оскаржуваної постанови серії АВ № 00008951 від 11.11.2025 вбачається, що розглянувши відомості з матеріалів інформаційного файлу, створених системою за допомогою технічних засобів WIM 5,5, Головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, Степаненко М.В., встановлено, що 05.11.2025 о 21 год 16 хв., за адресою M-05, км 36+303, Київська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF XF 105.460, ДНЗ CA5288IP. Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,425% (2.57 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 КУпАП. За вказаних обставин постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. В позовній заяві позивач стверджує, що здійснював перевезення у напівпричепі-контейнеровозі, а тому, вважає, що транспортний засіб рухався без порушення п. 22.5 ПДР. Відповідно до підпункту «б» пункту 22.5 Правил дорожнього руху, максимальне значення фактичної маси автомобіля для автомобільних доріг державного значення для двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом складає 40 тон, а трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 44 тони. Якщо перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів не здійснюється - беруться показники 40 тон, оскільки максимальне значення фактичної маси автомобіля 44 тони передбачене саме для перевезення контейнерів та змінних кузовів. Напівпричіп-контейнеровоз не є тотожним контейнера, а є засобом перевезення контейнера, а також інших тар (кузовів), що можуть містити вантаж. Напівпричіп контейнеровоз є транспортним засобом, що відноситься до класу колісної техніки суворого функціонального призначення, який необхідний для організації транспортування стандартних морських, залізничних та спеціалізованих контейнерів. Контейнер це транспортна тара для перевезення вантажу, а напівпричіп-контейнеровоз це засіб, за допомогою якого контейнери перевозять напівпричіпом-контейнеровоз. Оскільки в реєстраційних документах транспортний засіб серія СТР №181666 напівпричепа марки WIELTON реєстраційний номер СА4912XF вказано як "контейнеровоз", тобто як колісний транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій - контейнерів, то і його експлуатація повинна відповідати як його конструкції, так і його призначенню. Відповідно до вимог чинного законодавства, гранична допустима маса транспортного засобу у 44 тонни може бути застосована виключно у випадках, коли на напівпричепі перевозиться КОНТЕЙНЕР, встановлений згідно з установленими стандартами. Відсутність такого контейнера унеможливлює правомірне застосування нормативу 44 тонни. З матеріалів фотофіксації видно, що перевізник не використовував свій спеціалізований напівпричіп як контейнеровоз і не перевозив вантаж у контейнері. Усі контейнери мають спиратись на свої нижні кутові та проміжні фітинги, на фотознімках зроблених під час вчинення правопорушення, видно, що транспортний засіб, який проходить рамку вагового контролю відсутні фітинги, а також маркування які передбачені Міжнародними договорами та п.17.2-17.5 Правил № 363. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Позивачем не надано доказів перевезення контейнеру із відповідним маркуванням. Відсутність контейнеру підтверджується і фотознімками, зробленими під час фіксації факту порушення. Саме договір про перевезення вантажів контейнером є належним доказом надання послуг з перевезення вантажу контейнеровозом, а не товарно-транспортна накладна, подана позивачем. Позивачем до матеріалів справи не долучено належних доказів, що під час проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу, який належать позивачу, здійснювалися безпечні вантажні перевезення в контейнері згідно з їх призначенням, а також не надано доказів на підтвердження того, який вантаж перевозився та у який спосіб. Отже, позивач здійснював перевезення транспортним засобом, який не є контейнеровозом в розумінні вищезазначених норм, тому фактична маса для такого транспортного засобу має бути не більше 40 тон. Обставина фотофіксації причепу не має суттєвого значення, оскільки факт перевищення вагової норми зафіксовано автоматично. Інформація, яка формує об`єктивну сторону порушення, не лише міститься в постанові, але й підтверджуються інформаційними файлами та даними фото фіксації. Враховуючи викладене, посилаючись на відповідні норми чинного законодавства України, просив залишити позов без розгляду у зв`язку з тим, що позивач пропустив строк звернення до суду. Разом з тим, вказував, якщо позов буде розглянуто по суті, то просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши заяву про поновлення строку на звернення до суду, дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ст. 289 КАС України, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-1 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Згідно ч. 3 ст. 291 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Згідно ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.10.2025 головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Степаненко М.В. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, серії АВ №00008753, згідно якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП.

05.11.2025 головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Степаненко М.В. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, серії АВ №00008951, згідно якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Вказані постанови направлено позивачу на адресу його проживання рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштового відправлення № R66 та № R1, рекомендовані листи з повідомленням про вручення поштового відправлення адресату не було вручено та повернулося на адресу відправника з відміткою: «за закінченням терміну зберігання».

Як зазначив Касаційний адміністративний суд у постановах від 03.09.2019 по справі № П/811/13/7; провадження №К/9901/19801/19 та від 31.03.2021 по справі №676/752/17; №К/9901/38850/18: «Відповідно до частини шостої статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є, зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з інформацією, зазначеною у повідомленні про вручення поштового відправлення, копію ухвали скаржнику не вручено, а поштове відправлення повернуто до суду з відміткою - повернуто "за закінченням встановленого терміну зберігання".

Водночас, положеннями статті 251 КАС України повернення рекомендованих листів з відміткою "за закінченням встановленого терміну зберігання" не прирівнюється до вручення судового рішення.

Отже, подібна відмітка не давала суду обґрунтованих процесуальних підстав для підтвердження факту належного повідомлення сторони у судовій справі, зокрема не визначала чи адресат відмовився від отримання судового повідомлення, чи адресат відсутній, чи особу, якій адресовано судове рішення, не виявлено за місцем проживання.»

За таких обставин суд приходить до висновку, що в даному випадку позивач не був належно повідомлений у встановленому законом порядку про прийняті рішення.

Разом із цим, з матеріалів справи вбачається, що позивач дізнався про оскаржувані постанови лише 09.01.2025 після направлення органом державної виконавчої служби на його адресу постанови про відкриття провадження № 79845406 від 18.12.2025 та копію постанови АВ № 00008753 від 30.10.2025 та 14.01.2026 після направлення органом державної виконавчої служби на його адресу постанови про відкриття провадження від 14.01.2026 та копію постанови АВ № 00008951 від 11.11.2025.

Зазначені обставини свідчать про те, що позивач не був обізнаний про наявність постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, від 30.10.2025 та 11.11.2025, у зв`язку з чим адміністративний позов подано у визначені строки з дня, як позивач дізнався про таку постанову.

За таких обставин, заява позивача про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом є обгрунтованою, а тому з метою дотримання права на захист позивача, суд вважає за можливе поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних пістав.

Відповідно до статті 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно із вимогами частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно пп. «б» п. 22.5 ПДР України рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси: трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом - 40 тон для доріг державного значення; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 44 тони для доріг державного значення.

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами «б» та «в» цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписи ч. 1 ст. 14-3 КпАП України визначають, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Зі змісту ч. 2 ст. 132-1 КУпАП вбачається, що адміністративним правопорушенням є перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. За вчинення такого правопорушення передбачена адміністративна відповідальність у виді накладення штрафу, зокрема, в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.

Дія частини другої цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 258 КпАП України передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КпАП України протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КпАП України).

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174 (далі - Порядок №1174).

Згідно п. п. 2, 16 Порядку № 1174 посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Пунктом 7 Порядку № 1174 встановлено, що фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.

Вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 року № 163 (абз. 6 п. 8 Порядку №1174).

Відповідно до п. 9 зазначеного Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, засоби вимірювальної техніки можуть бути надані на ринку та/або введені в експлуатацію в разі, коли вони відповідають вимогам цього Технічного регламенту.

Згідно п. 12 Порядку № 1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Частинами 2, 3, 4 ст. 283 КУпАП встановлено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 30.10.2025 серії АВ №00008753, 29.10.2025 о 12 год 38 хв. на а/д М-05, км 36+303, Київська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF FX 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме автомобіль рухався із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,638% (2,255 тонн), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тонн, відповідальність за що передбачено ч.2 ст. 132-1 КУпАП та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

У постанові також вказано, що правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 5,5, та зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса - 3 вісь; відстань між вісями 1-2: 2640 мм, 2-3: 1310 мм, 3-4: 3870 мм; 4-5: 1310 мм; 5-6: 1280 мм; навантаження на вісь 1 - 7400 кг, 2 4850 кг, 3 - 8400 кг, 4 8500 кг; 5 - 8700 кг; 6-9100 кг, загальна маса - 46950 кг. Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу - 42255 кг. Зазначено, що згідно із частиною другою статті 308 КУпАП в разі несплати позивачем штрафу у строк, встановлений частиною другою статті 300-2 КУпАП, у порядку примусового виконання цієї постанови органи державної виконавчої служби з правопорушника стягують штраф у подвійному розмірі 17000грн..

Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 11.11.2025 серії АВ №00008951, 05.11.2025 о 21 год 16 хв. на а/д М-05, км 36+303, Київська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF FX 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме автомобіль рухався із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,425% (2,57 тонн), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тонн, відповідальність за що передбачено ч.2 ст. 132-1 КУпАП та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

У постанові також вказано, що правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 5,5, та зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса - 3 вісь; відстань між вісями 1-2: 2630 мм, 2-3: 1320 мм, 3-4: 5140 мм; 4-5: 1310 мм; 5-6: 1310 мм; навантаження на вісь 1 - 7200 кг, 2 5200 кг, 3 - 8800 кг, 4 8400 кг; 5 - 8850 кг; 6-8850 кг, загальна маса - 47300 кг. Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу - 42570 кг. Зазначено, що згідно із частиною другою статті 308 КУпАП в разі несплати позивачем штрафу у строк, встановлений частиною другою статті 300-2 КУпАП, у порядку примусового виконання цієї постанови органи державної виконавчої служби з правопорушника стягують штраф у подвійному розмірі 17000 грн.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 , є власником транспортного засобу DAF FX 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , спеціалізований вантажний-спеціалізований сідловий тягач Е, д.н.з. НОМЕР_1 , маса якого без навантаження 9125 кг, повна маса 26500 кг, колір: зелений.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 , є власником спеціалізованого напівпричепа спеціалізованого н/пр контейнеровоза переробленого у 2022 для перевезення контейнерів, марки WIELTON NS34F, д.н.з. НОМЕР_2 , маса без навантаження 3910 кг, повна маса 34000кг, колір: сірий.

Відповідно до протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 01774-15906-24 від 05.12.2024, було проведено технічний огляд транспортного засобу N3, DAF FX 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , вантажність 17,375 тонн.

Відповідно до протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 01774-15903-24 від 05.12.2024, було проведено технічний огляд транспортного засобу: категорія О4, марка, модель- WIELTON NS34F, д.н.з. НОМЕР_2 та вказано, що (одного типу 1А), вантажність 30.09.

Згідно із фотозображенням транспортного засобу, здійсненим в автоматичному режимі в момент вчинення правопорушення, яке долучене до матеріалів відзиву, 29.10.2025 о 12 год. 38 хв. на ділянці дороги М-05 км 36+303 Київська область, зафіксовано проїзд транспортного засобу DAF FX 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з напівпричепом-контейнеровозом.

Згідно із фотозображенням транспортного засобу, здійсненим в автоматичному режимі в момент вчинення правопорушення, яке долучене до матеріалів відзиву, 05.11.2025 о 21 год 16 хв. на а/д М-05, км 36+303, Київська область зафіксовано проїзд транспортного засобу DAF FX 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 .

Тобто, матеріали справи, у тому числі фотознімки свідчать, що у даному випадку здійснювалися перевезення відповідним транспортним засобом - контейнеровозом.

Водночас в оскаржуваних постановах відсутні відомості про марку, модель та державний номерний знак напівпричепу-контейнеровоза, з яким цей транспортний засіб перебував у складі автопоїзда, що є суттєвим для визначення обставин порушення, а отже не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

При цьому щодо посилання представника відповідача на те, що всупереч вимог Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.01.1997 №363, позивачем не було надано доказів перевезення контейнера з відповідним маркуванням, суд зазначає, що можливе недотримання власником вантажу або ж перевізником вимог щодо маркування контейнеру не може змінити призначення та технічні характеристики одиниці транспортного обладнання, яка розміщена на спеціалізованому напівпричепі-контейнеровозі, для цілей її ідентифікації як причепа-контейнеровоза у розумінні Правил №363 та для цілей застосування положень пункту 22.5 ПДР України.

До того ж, оскаржуваними постановами позивача було притягнуто до відповідальності саме за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами, а не за порушення правил маркування контейнерів.

Відповідно до Правил приймання вантажів до перевезення затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000№ 644 контейнери бувають різних типів такі як: контейнер відкритого типу - контейнер, що не має даху або, в тому числі, бокових, торцевих стінок; контейнер закритого типу - контейнер, що має жорсткий дах в тому числі дах, що відкривається але закритий під час перевезення, жорсткі бічні стінки, жорсткі торцеві стінки і настил основи; контейнер з укриттям - контейнер відкритого типу, що має знімне укриття для захисту вантажу.

Постанови містять лише масу перевищення вагової норми та її відсоток, однак зазначені постанови не містять інформації про тип транспортного засобу (контейнеровоз тощо), що ставить під сумнів врахування вказаного критерію при встановленні факту перевищення, встановлених законодавством вагових норм, що впливає на визначення відсотку та маси перевищення нормативних параметрів.

За таких обставин, при встановлені технічних характеристик транспортних засобів (тягачів) зі спеціалізованими напівпричепами-контейнеровозами, посадова особа відповідача не врахувала всіх обставин, зафіксованих автоматичною системою фіксації та не ідентифікувала ТЗ позивача, неправильно визначила тип автомобіля при проведенні розрахунку відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу, взявши допустиму вагу не контейнеровоза 44 тони, а вантажного тягача 40 тон, та, як наслідок, здійснила розрахунки перевищення загальної маси транспортного засобу, які не відповідають фактичним обставинам справи.

Також, суд зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Отже, окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен довести фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Поряд із цим, згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

У той же час, відповідачем, у ході розгляду даної справи, не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину позивача у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, що зазначені в оскаржуваних постановах про притягання до адміністративної відповідальності обставин.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що наведені відповідачем аргументи та надані докази не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими, а оскаржувані постанови не містять повного розкриття об`єктивної сторони правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, що унеможливлює її віднесення до порушень з перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами, а тому, відповідачем не доведено наявність в діях позивача складу вказаних адміністративних правопорушень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про скасування постанов про адміністративні правопорушення і достатність підстав для їх задоволення із закриттям справ про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, суд вважає, що за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті слід стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1331 гривень 20 копійок.

Керуючись, ст. ст. 7, 9, 247, 251, 268, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 268, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення з адміністративним позовом для оскарження постанов по справі про адміністративне правопорушення.

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ №00008753 від 30.10.2025 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 8500 грн., винесену Державною службою України з безпеки на транспорті скасувати.

Провадження по адміністративній справі закрити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ №00008951 від 11.11.2025 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 8500 грн., винесену Державною службою України з безпеки на транспорті скасувати.

Провадження по адміністративній справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , витрати зі сплати судового збору у розмірі 1331,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Л. Гудзенко