Справа № 520/13208/25
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2026-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2026 р. № 520/13208/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у направленні заяви ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на доопрацювання;

- зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у направленні її заяви про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_2 , з яким вона проживала спільно, на доопрацювання, є протиправною та такою, що суперечить нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до Електронного кабінету, яка міститься в матеріалах справи.

Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що діяв в межах повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, виходячи з наступного.

З позовної заяви вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в ході виконання завдання біля н.п. Сєверне Донецької області, зник безвісти стрілець-помічник гранатометника 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить Сповіщення сім`ї №72 від 27 лютого 2024 року.

29 лютого 2024 року до чергової частини Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те, що її чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовець ЗСУ, ВЧ НОМЕР_1 , під час виконання бойового завдання в ході ведення бойових дій у населеному пункті Сєверне, Очеретинської територіальної громади, Покровського району, Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_7 зник безвісти та до цього часу його місце знаходження невідомо.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №61 від 23 квітня 2024 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в н.п. Сєверне Донецької області. Причиною смерті, як зазначено в Довідці про причину смерті №61 є ушкодження внаслідок дії вибухів та осколків.

07 травня 2024 року Чугуївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було складено відповідний актовий запис №354 про смерть ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть (повторно) серії НОМЕР_2 . Згідно довідки №5 від 08 травня 2024 року, виданій ОСОБА_1 , дійсно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та похований на Малинівському цвинтарі 03 травня 2024 року.

Як зазначається позивачем у позові, з 2011 року позивач, ОСОБА_1 , та померлий, ОСОБА_2 , проживали разом, як дружина і чоловік, та вели спільне сумісне господарство. Шлюб не реєстрували, оскільки в цьому не було потреби. На момент смерті ОСОБА_2 фактично проживав разом з ОСОБА_1 та спільною донькою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №07-02-01-17/850 від 28 травня 2024 року.

ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася спільна донька, ОСОБА_3 , про що 28 вересня 2012 року складено відповідний актовий запис №65 Виконавчим комітетом Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 батьками новонародженого вказані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

01 червня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем.

24 вересня 2024 року Чугуївським міським судом Харківської області було винесено рішення по справі №636/5033/24, яким встановлено факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без реєстрації шлюбу у період з 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Після того, як рішення суду вступило в законну силу, позивач звернулася до Міністерства оборони України (далі - відповідач) з відповідною заявою та пакетом документів про призначення та виплати їй одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13 грудня 2024 року №291/168: "Розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги: відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. №168 матері та дочці загиблого ІНФОРМАЦІЯ_7 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 від 07.05.2024 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 26.11.2024 №321/КЦ/12355 - в розмірі 2/3 частини 15 000 000 грн., в сумі 10 000 000 (Десять мільйонів) грн. 00 коп. У рівних частках кожній."

30.09.2023 за результатом розгляду поданих позивачем заяви та документів комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум дійшла висновку про повернення на доопрацювання вказаних документів для призначення одноразової грошової допомоги. У витязі з протоколу зокрема, зазначено, що рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 24.09.2024 у справі №636/5033/24 встановлено лише юридичний факт про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_7. Проте судом не встановлено факт, що має юридичне значення, про перебування заявниці на утриманні ОСОБА_2 , відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Також вказано, що заявниці необхідно надати документи, які відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця, що дають право на отримання одноразової грошової допомоги.

Позивач зазначає, що станом на день подачі позову до суду відповідачем так і не прийнято рішення щодо відмови або призначення позивачу одноразової грошової допомоги, чим порушуються її законні права на соціальний захист як члена сім`ї військовослужбовця після його смерті, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ.

Статтею 41 вказаного закону передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011, у редакції, чинній станом на ІНФОРМАЦІЯ_7):

1. Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

2. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Стаття 16-1 визначає осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а саме відповідно до ч. 1 у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Стаття 16-2 визначає розмір одноразової грошової допомоги. Відповідно до ч. 3 зазначеної статті розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 16-3 визначено призначення і виплата одноразової грошової допомоги, а саме згідно з ч. 1 одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги від 09.12.2023 № 3515-IX (далі - Закон № 3515), який набрав чинності 29.03.2024 ст. 16-1 викладена у такій редакції:

1. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.

4. До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:

діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;

вдова (вдівець);

батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);

внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);

жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;

утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

Розділ II. Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3515.

1. Цей Закон набирає чинності через три місяці з дня його опублікування, крім пункту 3 цього розділу, який набирає чинності з дня, наступного за днем опублікування цього Закону.

2. Цей Закон застосовується до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності та пов`язані з призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті, за умови що одноразова грошова допомога не призначалася жодній із осіб, які мали право на отримання такої допомоги.

Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 (далі Постанова № 168, у редакції станом на дату загибелі військовослужбовця) визначено:

2. Установити, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Наказом Міністерства оборони України 25 січня 2023 року № 45 затверджено Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану.

Пункт 1.1. Цей Порядок і умови визначають завдання органів військового управління, військових частин, установ, військових навчальних закладів щодо оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - ОГД), алгоритм її призначення та виплати, перелік необхідних документів.

Пункт 1.2. ОГД призначається та виплачується у разі загибелі військовослужбовця Збройних Сил України (далі - військовослужбовець) під час дії воєнного стану, а також смерті осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого на військовій службі в Збройних Силах України у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва) (далі - під час захисту Батьківщини).

Пункт 1.3. Сім`ям загиблих військовослужбовців відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується ОГД, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Пункт 1.4. Особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.

Пункт 1.7. ОГД призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. Заява (додаток 1) подається до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦКСП) незалежно від місця реєстрації заявника.

Рішення про відмову у призначенні ОГД може бути оскаржене в установленому законодавством порядку до суду. У разі звернення отримувача ОГД до суду керівник уповноваженого органу забезпечує участь у судовому засіданні представника уповноваженого органу.

У цій справі спірним питанням є наявність у позивача права на отримання ОГД, передбаченої п. 2 Постанови № 168, як особи, яка спільно проживача з померлим військовослужбовцем.

Суд зазначає, що право на отримання грошової допомоги є матеріальним правом, яке виникає внаслідок настання конкретного, завершеного юридичного факту - загибелі (смерті) військовослужбовця. Саме в цей момент визначається коло осіб, які набувають право на допомогу, та умови її надання. Подальша процедура подання заяви та її розгляду є процесуальним механізмом реалізації вже існуючого, набутого права, а не моментом його виникнення.

На дату загибелі солдата ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_7), коло осіб - отримувачів одноразову грошову допомогу чітко визначалося статтею 16-1 Закону № 2011-ХІІ у редакції Закону № 2489-ІХ від 29.07.2022. Ця норма недвозначно встановлювала: «право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягни повноліття, утриманці загиблого (померлого)».

Поняття "подружжя" в українському законодавстві нерозривно пов`язане з інститутом шлюбу, який, згідно зі статтею 21 Сімейного кодексу України, є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрованим у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Позивач сама у позовній заяві визнає, що шлюб з ОСОБА_2 не реєструвала. Відповідно, на дату загибелі військовослужбовця вона не мала статусу "дружини" у юридичному розумінні цього терміну, а отже, не могла претендувати на ОГД у цій якості. Практика Верховного Суду також підтверджує, що перебування у фактичних шлюбних відносинах не створює правових наслідків зареєстрованого шлюбу.

"Утриманець" - це єдина категорія, на яку позивач теоретично могла б претендувати. Однак, сам Закон № 2011-XII для визначення цього поняття відсилає до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ. Стаття 30 цього Закону встановлює, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Оскільки позивач на момент загибелі ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) не була ні дружиною загиблого, ні утриманцем, не надала доказів перебування на утриманні загиблого ОСОБА_4 , у неї не виникло право на отримання одноразової грошової допомоги.

Вищезазначений висновок узгоджується зі сталою правовою позицією Верховного Суду викладеною у низці справ зокрема, у постановах; від 29 червня 2022 року у справі № 640/6477/19, від 24 січня 2024 року у справі № 420/9003/23; від 05 лютого 2025 року у справі №120/17960/23 відповідно до якої право на отримання одноразової грошової допомоги визначається законодавством, чинним на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, згідно пункту 2, розділу II Закону № 3515 визначена можливість застосування цього Закону до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності та пов`язані з призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги лише для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті, за умови що одноразова грошова допомога не призначалася жодній із осіб, які мали право на отримання такої допомоги.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що Міністерство оборони України щодо ОСОБА_5 діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищезазначене, відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України щодо направлення заяви ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на доопрацювання та відповідно для зобов`язання Міністерства оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та прийняття відповідного рішення.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Міністерства оборони України (АДРЕСА_4, ЄДРПОУ НОМЕР_7), третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов