Справа № 440/13314/25
Суддя: В.І. Бевза
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м. ПолтаваСправа № 440/13314/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бевзи В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

Стислий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 як правонаступника військової частини НОМЕР_3 , щодо нарахування та виплати мені з 24.02.2022 по 13.10.2022 грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, у тому числі надбавки за вислугу років), щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразових додаткових видів грошового забезпечення (грошової допомоги для оздоровлення), виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок і виплату грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, у тому числі надбавки за вислугу років), щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразових додаткових видів грошового забезпечення (грошової допомоги для оздоровлення), виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", за період з 24.02.2022 по 13.10.2022;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 , щодо нарахування та виплати мені з 14.10.2022 по 13.05.2023 грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, у тому числі надбавки за вислугу років), щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразових додаткових видів грошового забезпечення (грошової допомоги для оздоровлення), виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок і виплату грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, у тому числі надбавки за вислугу років), щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразових додаткових видів грошового забезпечення (грошової допомоги для оздоровлення)), виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", за період з 14.10.2022 по 13.05.2023.

Позов обґрунтований тим, що у період з 24.02.2022 по 13.05.2023 позивач проходив військову службу та грошове забезпечення виплачувалось відповідачами у заниженому розмірі, а саме: при встановленні посадового окладу та окладу за військовим званням було застосовано прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року. При цьому позивач вважає, що при встановленні розміру посадового окладу та окладу за військовим званням у спірний період відповідачами мав бути застосований прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня відповідного календарного року.

Стислий зміст заперечень відповідача.

Відповідач, військова частина НОМЕР_2 , подав відзив на позовну заяву до суду, в якому просив відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі, у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю підстав заявленого позову.

Відповідач, військова частина НОМЕР_1 , подав відзив на позовну заяву до суду, в якому просив Відмовити у позовних вимогах ОСОБА_1 щодо визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії у повному обсязі.

Заяви, клопотання учасників справи.

30.09.2025 позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду, яуа була задоволена судом.

Відповідач, військова частина НОМЕР_2 , подав відзив на позовну заяву до суду, в якому просив залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху, у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року провадження у справі відкрито, відповідачів зобов`язано надати відзив та докази.

Ухвалою суду від 22.12.2025 витребувано від військової частини НОМЕР_1 відзив на позовну заяву та докази. Постановлено надати суду відзив та докази у триденний строк з дня отримання ухвали.

Ухвалою суду від 06.01.2026 витребувано від відповідача ПОВТОРНО відзив на позов та докази та від Міністерства оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітряних Сил, 6) докази.

02.02.2026 судом була постановлена окрема ухвала у зв`язку з невиконанням відповідачем ухвал Полтавського окружного адміністративного суду від 02.10.2025, 22.12.2025, 06.01.2026, та Міністерством оборони України ухвали суду від 06.01.2026 та надіслана Державному бюро розслідувань України для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону та вирішення питання щодо притягнення до відповідальності винних осіб за невиконання тричі рішення суду, яке набрало законної сили.

Ухвалою суду від 20.02.2026 витребувано від Галузевого державного архіву Міністерства оборони України докази щодо військової частини НОМЕР_3 у належній якості: довідки про розмір грошового забезпечення позивача ОСОБА_1 з 24.02.2022 по 13.10.2022 разом із відомостями та всіма складовими грошового забезпечення, які йому нараховані та виплачені.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши заяви по суті справи та наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Позивач у позовній заяві стверджує, що у період з 24.02.2022 по 13.10.2022 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 , правонаступником якої є військова частина НОМЕР_1 .

Відповідно до даних військового квитка позивача серії НОМЕР_4 25.02.2022 на підставі указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 позивач 25.02.2022 призваний у Збройні Сили України, з 05.07.2022 по 13.10.2022 служив у військовій частині НОМЕР_3 . Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 № 4134 від 04.07.2025 позивач з 10.03.2022 по 27.06.2022, з 29.06.2022 по 26.07.2022, 04.08.2022 по 16.09.2022 брав участь в антитерористичній операції. Відповідно до довідки про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, військової частини НОМЕР_3 № 8/2960 від 12.10.2022 позивач з 09.03.2022 по 27.06.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф в районі населеного пункту Гуляйполе Запорізької області.

Відповідно до відповіді № 2449346 від 12.03.2026 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, з 1 кварталу 2022 по 3 квартал 2022 щодо позивача, останньому у квітні 2022 військова частина НОМЕР_1 нарахувала дохід у сумі 91750,09 грн, у травні 2022 - 126315,48 грн, у червні 2022 - 14794,12 грн, також у червні 2022 військова частина НОМЕР_3 нарахувала позивачу дохід у сумі 78425,71 грн.

Відповідно до архівної довідки від 06.03.2026 від Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, позивачу нараховувалось військовою частиною НОМЕР_3 грошове забезпечення з червня 2022 року.

При цьому, у заяві по суті спору, відзиві на позовну заяву, відповідач військова частина НОМЕР_1 зазначила, зокрема, що Командування військової частини НОМЕР_1 повідомляє поважному суду, що позивач проходив військову службу за призовом під час мобілізації у підпорядкованій військовій частині НОМЕР_3 у період з 24.02.2022 по 10.10.2022. Військова частина НОМЕР_3 перебувала у підпорядкуванні та на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 відповідно до рішення Департаменту фінансів МОУ від 30 червня 2015 року № 248/2/3/490 з 01 липня 2015 року до 28 січня 2023 року, яка до цього перебувала на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_5 . Згідно вимог Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 04 серпня 2022 року № Д-174/дск «Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України», наказу Командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України від 06 серпня 2022 року № 37дск «Про проведення додаткових організаційних заходів у Десантно-штурмових війська Збройних Сил України у 2022 році», наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04 вересня 2022 року № 13дск «Про розформування військової частини НОМЕР_3 » створено ліквідаційну комісію та підписано ліквідаційний акт розформування військової частини НОМЕР_3 № 692/481 від 28.01.2023. Відповідно до наказу командувача Десантно- штурмових військ Збройних Сил України «Про проведення додаткових заходів у Десантно-штурмових військах Збройних Сил України в 2022 році» № 39дск від 03.09.2022 військова частина НОМЕР_1 є правонаступником військової частини НОМЕР_3 . На підставі акту № 92 від 31.01.2023 про прийом-передачу документів військова частина НОМЕР_3 передала, а Галузевий державний архів Міністерства оборони України прийняв документи, для упорядкування та науково-технічної обробки (копія додається), тому будь-яких підтверджуючих документів нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди відсутні.

Отже, з огляду на суперечливі відомості щодо початку періоду служби позивача у військовій частина НОМЕР_3 , правонаступником якої є військова частина НОМЕР_1 , а також відсутності заперечень військової частини НОМЕР_1 щодо початку періоду служби позивача 24.02.2022, суд вважає факт перебування на військовій службі позивача у військовій частина НОМЕР_3 з 24.02.2022 по 13.10.2022 встановленим.

На спростування цієї обставини відповідач доказів суду не надав.

Відповідач військова частина НОМЕР_1 не надав доказів на спростування того, що позивачу у період з 24.02.2022 по 13.10.2022 нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого станом на 01.01.2018 у розмірі 1762,00 грн.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_6 №277 від 14.10.2022 позивача з 14.10.2022 зараховано до списків особового складу військовій частина НОМЕР_2 , відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 №136 від 13.05.2023 позивача з 13.05.2023 виключено зі списків особового складу військовій частина НОМЕР_2 .

Відповідно до довідки про щомісячні основні види грошового забезпечення та відрахування за жовтень 2022 - травень 2023 щодо позивача № 7528 від 03.102.2025, грошове забезпечення обраховується з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого станом на 01.01.2018 у розмірі 1762,00 грн.

На заяву позивача від 22.08.2025 про перерахування та виплату грошового забезпечення, листом від 15.09.2025 військова частина НОМЕР_2 проінформувала про відсутність можливості здійснити перерахунок грошового забезпечення.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо не нарахування та невиплати у спірні періоди грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, компенсація невикористаної щорічної основної, одноразова грошової допомоги при звільнені визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням раніше виплачених сум, звернувся до суду з цим позовом.

Щодо дотримання строку звернення до суду із 19.07.2022.

Судом поновлений строк позивачу під час відкриття провадження, інші доводи відповідача не змінюють висновків суду, з огляду на наступне.

Відповідач не надав доказів обізнаності позивача про щомісячний розмір обрахунку та складових грошового забезпечення позивача під час проходження служби у спірний період.

Відповідно до постанови Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2025 року у справі № 460/21394/23 за позовом військовослужбовця про перерахунок грошового забезпечення здійснений правовий висновок у даній категорії справ:

"76. Проте період з 19 липня 2022 року по 30 березня 2023 року регулюється вже нині чинною редакцією статті 233 КЗпП України, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

77. Судова палата частково поділяє позицію суду апеляційної інстанції щодо порядку обчислення строку звернення до адміністративного суду, зазначену у його висновку. Зокрема, слід погодитися із висновком апеляційного суду про те, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову [у частині вимог за період з 19 липня 2022 року по 30 березня 2023 року] слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що, у цій справі, відбулося шляхом вручення грошового атестата (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).

78.Виходячи з цього, Судова палата вважає обґрунтованим висновок про те, що саме дата вручення позивачу зазначеного документа, а саме 30 березня 2023 року, є подією, з якою пов`язаний початок перебігу строку звернення до суду.

79. Водночас слід наголосити, що визначення моменту вручення грошового атестата як початку перебігу строку у цій справі відповідає вимогам частини другої статті 233 КЗпП України та не суперечить принципу юридичної визначеності."

Таким чином, для правовідносин із 19.07.2022 (включно) застосовується строк позовної давності три місяці.

Разом з тим, при відкритті провадження у справі, суд дійшов висновку про необхідність поновлення позивачу пропущеного ним строку звернення до суду.

На підставі правового висновку Верховного Суду у постанові від 21 березня 2025 року у справі №460/21394/23 особи можуть дізнатись про порушення свого права на належне отримання грошового забезпечення виключно тільки після отримання відповіді на запит, як обраховувалось та які складові нараховані (обраховані) до грошового забезпечення, а не під час щомісячного отримання грошового забезпечення, оскільки у військовослужбовців не виникає сумнівів під час щомісяного отримання грошового забезпечення, що таке грошове забезпечення може виплачуватись не у повній мірі.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" /надалі - Закон № 2232-XII/ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" /надалі - Закон №2011-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) / соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" /надалі - Постанова № 704/, якою, зокрема, затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (додаток 1), тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців строкової військової служби (додаток 12); схему тарифних коефіцієнтів за посадами курсантів вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання) та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, закладів фахової передвищої військової освіти, закладів вищої освіти Міністерства фінансів, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної кримінально-виконавчої служби, ліцеїстів військових ліцеїв, військово-морських ліцеїв, ліцеїв-інтернатів, ліцеїв цивільного захисту, ліцеїв з посиленою військово-фізичною підготовкою та ліцеїв з військово-спортивною підготовкою з числа дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування (додаток 13); схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (додаток 14) до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704.

Вказана постанова набрала чинності з 01 березня 2018 року.

Пунктом 2 постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 постанови № 704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також додатки 1, 12, 13, 14 до постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України ухвалив постанову № 103, пунктом 6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. ".

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Суд зауважує, що на момент набрання чинності постановою № 704 (01 березня 2018 року) пункт 4 було викладено в редакції змін, викладених згідно із пунктом 6 постанови № 103, а саме: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".

Отже, станом на 01 березня 2018 року пункт 4 постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

Водночас суд зазначає, що Закон України від 05 жовтня 2000 року №2017-III "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" /надалі - Закон № 2017-III/ визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 якого державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.

У свою чергу базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (стаття 6 Закону № 2017-III).

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

При цьому згідно із частиною другою статті 92 Конституції України виключно законами України встановлюються, Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).

Законодавець делегував Кабінету Міністрів України повноваження на встановлення умов, порядку та розміру перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб.

Так, під "умовами" слід розуміти встановлення Кабінетом Міністрів України необхідних обставин, які роблять можливим здійснення перерахунку пенсії.

Під "порядком" розуміється, що Кабінет Міністрів України має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, методики здійснення перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

Величина грошового забезпечення як виплати, що є визначальною при перерахунку пенсії, встановлюється Кабінетом Міністрів України в межах повноважень щодо визначення розміру перерахунку пенсій.

Відтак, зазначення у пункті 4 постанови № 704 в формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням базового державного соціального стандарту (прожиткового мінімуму для працездатних осіб) як розрахункової величини для їх визначення, не суперечить делегованим Уряду повноваженням щодо визначення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ.

Разом з цим, суд наголошує на тому, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік" було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

У свою чергу Закони України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", "Про Державний бюджет України на 2021 рік", "Про Державний бюджет України на 2022 рік", "Про Державний бюджет України на 2023 рік" таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року, на 2020, 2021, 2022, 2023 роки, відповідно, не містять.

Тобто положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, до 01 січня 2020 року - набрання чинності Законом №294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

Відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12 березня 2019 року у справі № 913/204/18, від 10 березня 2020 року у справі № 160/1088/19).

Отже, з огляду на визначені в частині третій статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України правила, а також враховуючи на те, що з 01 січня 2020 року положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 постанови № 704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону №1082-ІХ із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Як було зазначено вище, 30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704, яка набрала чинності 01 березня 2018 року та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У постановах від 02 серпня 2022 року у справі №440/6017/21 та від 12 вересня 2022 року у справі №500/1813/21 Верховний Суд зробив такі висновки щодо застосування норм права:

(1) з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;

(3) встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, висновки щодо застосування норм права, що викладені в постановах Верховного Суду від 02 серпня 2022 року у справі №440/6017/21 та від 12 вересня 2022 року у справі №500/1813/21 є обов`язковими для врахування судом першої інстанції у спірних правовідносинах.

Таким чином, з 01 січня 2020 року положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів.

Слід також зазначити, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103, згідно якого внесено зміни до вказаного вище пункту 4 Постанови № 704.

Тобто з 29 січня 2020 року (день набрання законної сили рішенням у справі №826/6453/18) діє редакція пункту 4 постанови №704, яка діяла до зазначених змін, а саме: для визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, установленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно із додатками 1,12,13,14.

Встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується, як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Примітки до додатків 1, 12, 13, 14 до постанови № 704 передбачають, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

Тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу є додатком №1 до постанови Кабінету Міністрів України №704.

Додатком 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 є Схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць працездатних осіб з 1 січня 2018 року - 1762 гривні.

Статтею 7 Закону України від 14 листопада 2019 року №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривня.

Статтею 7 Закону України від 15 грудня 2020 року № 1082-IX "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень.

Статтею 7 Закону України від 02 грудня 2021 року № 1928-IX "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено, що у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2393 гривні, з 1 липня - 2508 гривень, з 1 грудня - 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб: з 1 січня - 2481 гривня.

Статтею 7 Закону України від 03 листопада 2022 року № 2710-IX "Про Державний бюджет України на 2023 рік" установлено, що з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб - 2684 гривні.

Так, суд встановив, що відповідно до даних військового квитка позивача серії НОМЕР_4 25.02.2022 на підставі указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 позивач 25.02.2022 призваний у Збройні Сили України, з 05.07.2022 по 13.10.2022 служив у військовій частині НОМЕР_3 . Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 № 4134 від 04.07.2025 позивач з 10.03.2022 по 27.06.2022, з 29.06.2022 по 26.07.2022, 04.08.2022 по 16.09.2022 брав участь в антитерористичній операції. Відповідно до довідки про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, військової частини НОМЕР_3 № 8/2960 від 12.10.2022 позивач з 09.03.2022 по 27.06.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф в районі населеного пункту Гуляйполе Запорізької області. Відповідно до відповіді № 2449346 від 12.03.2026 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, з 1 кварталу 2022 по 3 квартал 2022 щодо позивача, останньому у квітні 2022 військова частина НОМЕР_1 нарахувала дохід у сумі 91750,09 грн, у травні 2022 - 126315,48 грн, у червні 2022 - 14794,12 грн, також у червні 2022 військова частина НОМЕР_3 нарахувала позивачу дохід у сумі 78425,71 грн. Відповідно до архівної довідки від 06.03.2026 від Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, позивачу нараховувалось військовою частиною НОМЕР_3 грошове забезпечення з червня 2022 року. При цьому, у заяві по суті спору, відзиві на позовну заяву, відповідач військова частина НОМЕР_1 зазначила, зокрема, що Командування військової частини НОМЕР_1 повідомляє поважному суду, що позивач проходив військову службу за призовом під час мобілізації у підпорядкованій військовій частині НОМЕР_3 у період з 24.02.2022 по 10.10.2022. Військова частина НОМЕР_3 перебувала у підпорядкуванні та на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 відповідно до рішення Департаменту фінансів МОУ від 30 червня 2015 року № 248/2/3/490 з 01 липня 2015 року до 28 січня 2023 року, яка до цього перебувала на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_5 . Згідно вимог Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 04 серпня 2022 року № Д-174/дск «Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України», наказу Командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України від 06 серпня 2022 року № 37дск «Про проведення додаткових організаційних заходів у Десантно-штурмових війська Збройних Сил України у 2022 році», наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04 вересня 2022 року № 13дск «Про розформування військової частини НОМЕР_3 » створено ліквідаційну комісію та підписано ліквідаційний акт розформування військової частини НОМЕР_3 № 692/481 від 28.01.2023. Відповідно до наказу командувача Десантно- штурмових військ Збройних Сил України «Про проведення додаткових заходів у Десантно-штурмових військах Збройних Сил України в 2022 році» № 39дск від 03.09.2022 військова частина НОМЕР_1 є правонаступником військової частини НОМЕР_3 . На підставі акту № 92 від 31.01.2023 про прийом-передачу документів військова частина НОМЕР_3 передала, а Галузевий державний архів Міністерства оборони України прийняв документи, для упорядкування та науково-технічної обробки (копія додається), тому будь-яких підтверджуючих документів нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди відсутні. Отже, з огляду на суперечливі відомості щодо початку періоду служби позивача у військовій частина НОМЕР_3 , правонаступником якої є військова частина НОМЕР_1 , а також відсутності заперечень військової частини НОМЕР_1 щодо початку періоду служби позивача 24.02.2022, суд вважає факт перебування на військовій службі позивача у військовій частина НОМЕР_3 з 24.02.2022 по 13.10.2022 встановленим.

Відповідач військова частина НОМЕР_1 не надав доказів на спростування того, що позивачу у період з 24.02.2022 по 13.10.2022 нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого станом на 01.01.2018 у розмірі 1762,00 грн.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_6 №277 від 14.10.2022 позивача з 14.10.2022 зараховано до списків особового складу військовій частина НОМЕР_2 , відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 №136 від 13.05.2023 позивача з 13.05.2023 виключено зі списків особового складу військовій частина НОМЕР_2 . Відповідно до довідки про щомісячні основні види грошового забезпечення та відрахування за жовтень 2022 - травень 2023 щодо позивача № 7528 від 03.102.2025, грошове забезпечення обраховується з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого станом на 01.01.2018 у розмірі 1762,00 грн.

Таким чином, відповідачами допущено протиправну бездіяльність, що полягає у не проведенні нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за період з 24.02.2022 по 13.10.2023 (з 24.02.2022 по 13.10.2022 військовою частиною НОМЕР_1 , з 14.10.2022 по 13.05.2023 військовою частиною НОМЕР_2 ) з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, на 01 січня 2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування та виплати грошового забезпечення позивачу (в тому числі щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та одноразових додаткових видів грошового забезпечення за 2022 рік) за період з 24.02.2022 по 13.10.2022 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та зобов`язати відповідача військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити (з урахуванням проведених виплат) позивачу грошове забезпечення (в тому числі щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення за 2022 рік) за період з 24.02.2022 по 13.10.2022 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб"; а також, визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_2 щодо проведення нарахування та виплати грошового забезпечення позивачу (в тому числі щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та одноразових додаткових видів грошового забезпечення за 2022, 2023 роки) за період з 14.10.2022 по 13.05.2023 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та зобов`язати відповідача військову частину НОМЕР_2 перерахувати та виплатити (з урахуванням проведених виплат) позивачу грошове забезпечення (в тому числі щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення за 2022, 2023 роки) за період з 14.10.2022 по 13.05.2023 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ), військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 (в тому числі щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та одноразових додаткових видів грошового забезпечення за 2022 рік) за період з 24.02.2022 по 13.10.2022 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити (з урахуванням проведених виплат) ОСОБА_1 грошове забезпечення (в тому числі щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення за 2022 рік) за період з 24.02.2022 по 13.10.2022 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_2 щодо проведення нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 (в тому числі щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та одноразових додаткових видів грошового забезпечення за 2022, 2023 роки) за період з 14.10.2022 по 13.05.2023 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Зобов`язати відповідача військову частину НОМЕР_2 перерахувати та виплатити (з урахуванням проведених виплат) ОСОБА_1 грошове забезпечення (в тому числі щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення за 2022, 2023 роки) за період з 14.10.2022 по 13.05.2023 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.І. Бевза