Справа № 520/497/26
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 березня 2026 року справа №520/497/26

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівни, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУ ПФ України в Харківській області), в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 18.12.1995 по 31.08.1998;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) період роботи з 18.12.1995 по 31.08.1998 у ТОВ "Фірма ТРАСТ" на посаді водія 1-го класу відповідно до запису №16 про прийняття на посаду водія 1-го класу згідно наказу №28 від 17.12.1995, та запису №17 звільнення за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП згідно наказу №5 від 31.09.1998, у трудовій книжці серії НОМЕР_2 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням зазначеного періоду, починаючи з дати звернення за призначенням/перерахунком пенсії.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що йому було протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу. На переконання позивача, необґрунтоване неврахування зазначених періодів його роботи до страхового стажу суперечить нормам пенсійного законодавства та порушує його право на належний соціальний захист.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.

Вказану ухвалу суду надіслано судом відповідачу з використанням системи ЄСІТС та доставлено в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Однак у встановлений судом строк відповідач відзиву не подав, про причини не подання відзиву суд не повідомив, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши усі надані сторонами документи, у тому числі ті, які надійшли до суду через систему "Електронний суд" та наявні у комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" з моменту звернення позивачем до суду з цією позовною заявою, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та отримує пенсію за віком.

З метою перевірки правильності обчислення страхового стажу, представником позивача направлено адвокатський запит від 31.10.2025 №98/25.

У відповідь на зазначений адвокатський запит відповідач листом від 03.11.2025 повідомив про відмову у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи позивача з 18.12.1995 по 31.08.1998 у ТОВ «Фірма ТРАСТ».

Відповідач мотивував це тим, що запис про звільнення №17 у трудовій книжці (серія НОМЕР_2 ) містить виправлення дати, що, на його думку, суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Позивач не погоджується з таким висновком, вважає дії відповідача протиправними, а спірний період повністю підтвердженим наявними документами, звернувся до суду заз захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (надалі - Закон України №1788) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (надалі - Закон України №1058).

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що саме трудова книжка працівника є основним документом, що підтверджує його стаж роботи.

Судом встановлено, що у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 містяться чіткі записи, а саме запис №16 від 18.12.1995 прийнятий на посаду водія 1-го класу ТОВ «Фірма ТРАСТ», наказ №28 від 17.12.1995; запис №17 від 31.08.1998 звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КзпП, наказ №5 від 31.09.1998. Як зазначалось, підставою не зарахування до загального стажу вказаного періоду роботи позивача було те, що запис про звільнення №17 у трудовій книжці серії НОМЕР_2 містить виправлення дати, що начебто суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

З цього, суд вважає, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань про зарахування стажу) за недоліки оформлення записів трудової книжки, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Європейський суд з прав людини у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04, рішення від 20.10.2011) підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

З наведеного вбачається, що позивач не може надати будь-які інші документи для підтвердження трудової діяльності, окрім тих, що містяться в матеріалах справи та були надані при зверненні за призначенням пенсії.

Відсутність запитуваних документів, за наявності запису у трудовій книжки, не може бути підставою позбавлення позивача страхового стажу за вказаний період.

Як вже було зазначено судом раніше, на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань про зарахування стажу) за недоліки оформлення записів трудової книжки, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства.

Також необхідно звернути увагу на правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 17.07.2018 у справі №220/989/17: «Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці».

Наведена позиція також висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17, а також в постанові від 09.08.2019 у справі №654/890/17.

Крім того, постанова Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а містить наступні висновки: «…формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації

конституційного права на соціальний захист».

За таких обставин, відповідач протиправно не врахував до страхового стажу позивача періоди роботи позивача з 18.12.1995 по 31.08.1998 у ТОВ «Фірма ТРАСТ».

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, слід зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) період роботи з 18.12.1995 по 31.08.1998 у ТОВ "Фірма ТРАСТ" на посаді водія 1-го класу відповідно до запису №16 про прийняття на посаду водія 1-го класу згідно наказу №28 від 17.12.1995, та запису №17 звільнення за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП згідно наказу №5 від 31.09.1998, у трудовій книжці серії НОМЕР_2 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням зазначеного періоду, починаючи з дати звернення за призначенням/перерахунком пенсії.

За нормами частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд встановив, що за подання позовної заяви у цій справі позивач сплатив судовий збір у розмірі 1331,20 грн, що підтверджується квитанцією, копія якої наявна у матеріалах справи.

Як вбачається з позовних вимог, предметом позову у даній справі є одна вимога немайнового характеру, а отже, ставка судового збору за подання даного позову становить 1331,20 грн.

Водночас, суд звертає увагу на те, що у зв`язку з початком функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), а саме: «Електронний кабінет», «Електронний суд» та підсистеми відеоконференцзв`язку, статтю 4 Закону України «Про судовий збір» доповнено частиною третьою, згідно з якою при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки у цій справі позивач позовну заяву подав в електронній формі через підсистему «Електронний суд», розмір судового збору становить 1064,98 грн (1331,20 грн. * 0,8).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача у розмірі 1064,98 грн.

Разом з тим суд звертає увагу на те, що позивач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про повернення надмірно сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, під.3, пов.2, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 18.12.1995 по 31.08.1998.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 18.12.1995 по 31.08.1998 у ТОВ "Фірма ТРАСТ" на посаді водія 1-го класу відповідно до запису №16 про прийняття на посаду водія 1-го класу згідно наказу №28 від 17.12.1995, та запису №17 звільнення за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП згідно наказу №5 від 31.09.1998, у трудовій книжці серії НОМЕР_2 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням періоду роботи з 18.12.1995 по 31.08.1998 у ТОВ "Фірма ТРАСТ" на посаді водія 1-го класу відповідно до запису №16 про прийняття на посаду водія 1-го класу згідно наказу №28 від 17.12.1995, та запису №17 звільнення за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП згідно наказу №5 від 31.09.1998, у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , починаючи з дати звернення за призначенням/перерахунком пенсії.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1064,98 грн (одна тисяча шістдесят чотири гривні 98 копійок).

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА