Справа № 240/18346/25
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Житомир справа № 240/18346/25

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить:

- визнати дії заступника начальника Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг - начальника відділу призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області Либака Т. про відмову у призначенні їй пенсії за віком протиправними;

- скасувати рішення № 40 від 08.07.2025 заступника начальника управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг - начальника відділу призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області Либака Т. про відмову у призначенні їй пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області врахувати їй в страховий стаж період роботи з 30.06.1987 по 05.09.1991, тобто 4 роки 2 місяці 5 днів - роботу на виборній посаді секретаря виконкому Денишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, враховуючи страховий стаж 30 років 3 місяці 15 днів та плюс 4 роки 2 місяці 5 днів - період роботи на виборній посаді, призначити їй пенсію за віком, починаючи з 06.07.2025, з моменту виникнення права на пенсію за віком, тобто настання 60- річного віку.

Аргументуючи позовні вимоги позивачка вказала, що звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач 1, Управління) із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003, яку розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач 2, Пенсійний фонд) та прийнято рішення, яким відмовлено у її задоволенні з підстав відсутності необхідного страхового стажу. Наголошує, що до її страхового стажу безпідставно не зараховано період роботи з 30.06.1987 по 05.09.1991 на виборній посаді секретаря виконкому Денишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області у зв`язку із відсутністю наказів про прийняття та звільнення з роботи.

Оскаржуване рішення позивачка вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому звернулася до суду із даним позовом.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 25.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

14.08.2025 від представника відповідача 1 до суду надійшов відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх безпідставність. Наголошує, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності згідно з записами трудової книжки від 15.07.1982 НОМЕР_1 з 30.06.1987 по 05.09.1991, оскільки відсутні накази про прийняття та звільнення. Втім звертає увагу суду на той факт, що даний період частково з 04.09.1988 по 03.09.1991 зараховано до її страхового стажу, у зв`язку із доглядом до 3-х річного віку за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стверджує, що відповідно до даних індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в системі персоніфікованого обліку страховий стаж позивачки становить 30 років 03 місяці 15 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком, при цьому інші документи, відповідно до п.3 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1999 відсутні.

15.08.2025 від представника відповідача 2 надійшов до суду відзив на позов, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком з врахуванням ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відмовлено, оскільки на момент її звернення відсутній необхідний страховий стаж, а саме 32 роки. Стверджує, що період роботи позивачки з 30.06.1987 по 05.09.1991 не зараховано, згідно з трудової книжки НОМЕР_1 від 15.07.1982, оскільки відсутні накази про прийняття та звільнення, що грубо порушує постанову Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 № 301.

Положення ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд вказує наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_2 , змінене на прізвище ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про укладення шлюбу № НОМЕР_2 від 24.10.1987) 01.07.2025 звернулась із заявою до Управління про призначення пенсії за віком, відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV).

За результатами опрацювання заяви позивачки за екстериторіальним принципом Пенсійним фондом прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 40 від 08.07.2025 з підстав відсутності необхідного страхового стажу 32 роки.

До страхового стажу позивачки не зараховано період роботи з 30.06.1987 по 05.09.1991 на виборній посаді секретаря виконкому Денишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області у зв`язку із відсутністю наказів про прийняття та звільнення з роботи.

Позивачка не погоджується із прийняти рішенням, оскільки відповідно до ст.132 Конституції Української Радянської Соціалістичної Республіки, яка діяла в 1987 по 1991 роках процедура виборів секретаря виконавчого комітету сільської Ради та на підставі ст.42 Закону УРСР "Про сільську Раду народних депутатів УРСР", якими передбачалося, що рішення про обрання чи звільнення з виборчої посади приймалися колективно на сесіях сільської Ради і будь-яких наказів не приймалося, а тому звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон № 1058-IV.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частина 3 статті 4 Закону № 1058-IV передбачає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Закон № 1058-IV регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (ч.1 ст.5 Закону № 1058-IV).

Статтею 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII) передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому, пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Однією із обов`язкових умов для призначення пенсії є підтвердження особою відповідного страхового стажу.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до статті 56 Закону № 1788-XII до стажу зараховується до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За приписами ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Зміст поняття "загальний трудовий стаж" є ширшим, ніж поняття "страховий стаж", оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Відповідно до 1 ст.26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

Положеннями ст.56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також:

а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків;

б) творча діяльність осіб, передбачених пунктом "в" статті 3 цього Закону. При цьому творча діяльність членів Спілки письменників України, Спілки художників України, Спілки композиторів України, Спілки кінематографістів України, Спілки театральних діячів України, інших творчих працівників, які не є членами творчих спілок, але об`єднані відповідними професійними комітетами, до введення в дію цього Закону зараховується в стаж роботи незалежно від сплати страхових внесків. У цих випадках стаж творчої діяльності встановлюється секретаріатами правлінь творчих спілок республіки починаючи з дня опублікування або першого публічного виконання чи публічного показу твору даного автора;

в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби;

г) служба у воєнізованій охороні, в органах спеціального зв`язку і в гірничорятувальних частинах, незалежно від відомчої підпорядкованості та наявності спеціального або військового звання;

д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі;

е) тимчасова непрацездатність, що почалася у період роботи;

є) час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду;

ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку;

з) період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.

За період до 1 січня 2004 обчислення трудового стажу здійснювалося згідно зі ст.ст. 56-63 Закону № 1788-XII.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (далі також - Порядок № 22-1, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1.1 Порядку № 22-1 передбачено, заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії, зокрема: документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (п. 2.1 Порядку № 22-1).

Спір у даних правовідносинах виник з приводу незарахування позивачці до її страхового стажу періоду роботи з 30.06.1987 по 05.09.1991 на виборній посаді секретаря виконкому Денишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області та призначення пенсії за віком відповідно до положень Закону № 1058-IV.

За позицією відповідачів вказаний період роботи не підлягає зарахуванню до її страхового у зв`язку із відсутністю наказів про прийняття та звільнення з роботи.

Як свідчать матеріали справи запис 4 трудової книжки НОМЕР_1 від 15.07.1982, свідчить про те, що на підставі рішення 1 сесії 20 скликання від 30.06.1987 (запис вчинено російською мовою) 30.06.1987 позивачка була обрана на виборну посаду секретарем виконкому Денишівської сільської Ради народних депутатів Житомирського району. Копія рішення 1 сесії 20 скликання від 30.06.1987 долучена позивачкою до матеріалів справи. Крім того, копія архівного витягу № М-302 від 30.04.2025 свідчить про переведення позивачки на виборну посаду секретаря сільської ради, інформація надана на підставі: Ф.10, оп. 1, спр. 318, арк.110, 114, 115.

Відповідно до рішення VI сесії 21 скликання від 05.07.1991 позивачку звільнено із посади, за власним бажанням, у зв`язку із переведення чоловіка на роботу в другу місцевість, про що свідчить запис 5 (запис вчинено російською мовою) вказаної трудової книжки.

Записи 4-5 завірені підписом головою сільської ради та скріплені відповідною печаткою.

При цьому, згідно з положеннями Конституції Української Радянської Соціалістичної Республіки, чинної у період 1987 - 1991 роки, виконавчими і розпорядчими органами місцевих Рад народних депутатів були виконавчі комітети, які обирались з числа депутатів у складі: голови, заступника голови, секретаря і членів виконавчого комітету. Процедура виборів секретаря виконавчого комітету сільської Ради і його повноважень також визначена положеннями Закону УРСР "Про сільську Раду народних депутатів УРСР" № 533-XII від 07.12.1990 (далі - Закон № 533-XII, чинний на момент зайняття позивачем посади секретаря сільської Ради).

Відповідно до ст.22 Закону № 533-XII рада народних депутатів в межах своєї компетенції приймає рішення. Рішення Ради приймаються більшістю від загальної кількості обраних депутатів Ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення Ради приймаються відкритим або таємним голосуванням. Рішення Ради надсилаються відповідним підприємствам (об`єднанням), організаціям і установам, посадовим особам і доводяться до відома громадян не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття. Рішення Ради набирають чинності з моменту їх прийняття, якщо не встановлено іншого строку введення цих рішень у дію. Рішення Рад, прийняті в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання їх органами, місцевими державними адміністраціями, підприємствами (об`єднаннями), організаціями і установами, а також громадянами. Рішення Ради не повинні суперечити Конституції України і чинним законам.

Частиною 3 статті 31 Закону № 533-XII передбачено, що виконавчий комітет утворюється Радою на строк її повноважень і формується одноосібно головою Ради у складі заступника (заступників) голови, керуючого справами (секретаря) і членів виконавчого комітету. У складі виконавчого комітету міської (міста обласного підпорядкування) Ради за її рішенням може бути перший заступник голови виконавчого комітету. (Частина третя статті 31 в редакції Закону № 3067-12 від 16.03.93).

Таким чином, будь-які рішення, в тому числі про обрання чи звільнення з виборчої посади приймались колективно на сесіях сільської Ради, у той час законодавчо передбаченого обов`язку приймати накази про прийняття чи звільнення з посади сільська Рада не мала.

Підсумовуючи вищевказане суд вважає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявності законних підстав у не зарахувані до страхового стажу позивачки період її роботи з 30.06.1987 по 05.09.1991 на виборній посаді секретаря виконкому Денишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області згідно з трудової книжки НОМЕР_1 від 15.07.1982.

При цьому, встановлені судом обставини свідчать про недотримання Пенсійним фондом вимог щодо ясності, чіткості, доступності, зрозумілості та обґрунтованості щодо оскаржуваного рішення, виконання яких є запорукою передбачуваності для позивачки наслідків виконання або невиконання ним законних вимог відповідача.

Відтак, невиконання суб`єктом владних повноважень законодавчо встановлених вимог щодо змісту, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

За таких обставин, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення № 40 від 08.07.2025 прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, оскільки під час його прийняття Пенсійним фондом не враховано усі обставини та положення законодавства, що мають значення для призначення пенсії позивачці, як наслідок, допущено неналежний розгляд поданої заяви і документів та, відповідно, прийнято необґрунтоване рішення про відмову у зарахуванні певних періодів роботи до стажу.

Одночасно, під час повторного розгляду заяви позивачки, Пенсійний фонд повинен врахувати той факт, що спірний період часткового зарахований до страхового стажу позивачки, шляхом включення до такого відпустка для догляду за дитиною до 3-х років, зокрема з 04.09.1988 по 03.09.1991.

У той час, ст.181 Кодексу законів про працю України передбачено, що відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю. Час відпусток, зазначених у цій статті, до стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку, не зараховується.

Тобто, час перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку зараховується як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на призначення пенсії за віком.

Як свідчать матеріали справи за позицією Пенсійного фонду страховий стаж позивачки становить 30 років 03 місяці 15 днів, в тому числі такий включає період догляду за дитиною до 3-х років з 04.09.1988 по 03.09.1991.

З огляду на викладене, слід відмітити, що спірний період трудової діяльності з 30.06.1987 по 05.09.1991 частково зараховано до її страхового стажу, зокрема період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 04.09.1988 по 03.09.1991.

Щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вчинити певні дії, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається, суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, рішенням якого відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Відтак, дії зобов`язального характеру щодо зарахування стажу має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що здійснював розгляд заяви позивача, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08.02.2024 по справі № 500/1216/23.

Правовими положеннями ч.5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки під час розгляду справи судом визнано неправомірним не зарахування до страхового стажу позивачки період її роботи з 30.06.1987 по 05.09.1991 на виборній посаді секретаря виконкому Денишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, на підставі записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 15.07.1982, враховуючи період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 04.09.1988 по 03.09.1991, то позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи на підставі трудової книжки від 15.07.1982 НОМЕР_1 .

При цьому, слід врахувати, що право на пенсію по віком відповідно до Закону 1058-IV виникає при досягненні 60 років за наявності страхового стажу, у даному випадки 32 років.

Відповідно до п. 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014р. № 28-2, відповідач є територіальними органами Пенсійного фонду України, а згідно із п. 4.3 цього Положення організовує роботу управлінь Фонду, зокрема щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій. Таким чином питання призначення (перерахунку) і виплати пенсій належить до виключної компетенції відповідача-1.

Враховуючи, що призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Таким чином, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивачки є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.07.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення відповідності до вимог чинного законодавства, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Правову позицію, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, у зв`язку з чим належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію позивачу, висловлено Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 72694515).

У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У сукупності викладених обставин, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов до висновку про часткове обґрунтування позовних вимог.

Питання про розподіл судових витрат судом вирішується відповідно до ст.139 КАС України, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівенській області (вул.Короленка, буд.7, м. Рівне, 33028, . ) про визнання протиправним та скасування рішення, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 40 від 08.07.2025 прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 30.06.1987 по 05.09.1991 на виборній посаді секретаря виконкому Денишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, на підставі записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 15.07.1982, враховуючи період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 04.09.1988 по 03.09.1991.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.07.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 10 березня 2026 р.

10.03.26