Справа № 200/7645/25
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2026-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про поновлення строку звернення до суду

10 березня 2026 року Справа №200/7645/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду із позовом до Військової частина НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_4 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати грошового забезпечення з 26.02.2022 по 02.11.2022 включно з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням та інших складових щомісячних основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премій, допомоги на оздоровлення тощо) за період з 26.02.2022 по 02.11.2022 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2022 Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» ;

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати грошового забезпечення з 04.11.2022 по 03.01.2023 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року;

зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням та інших складових щомісячних основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премій, допомоги на оздоровлення тощо) за період з 04.11.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 03.01.2023 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2022 Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та встановленого станом на 01.01.2023 Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» ;

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_3 щодо обчислення та виплати грошового забезпечення з 20.01.2023 по 19.05.2023 включно з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року;

зобов`язати військову частину НОМЕР_3 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням та інших складових щомісячних основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премій, допомоги на оздоровлення тощо) за період з 20.01.2023 по 19.05.2023 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, включно встановленого станом на 01.01.2023 Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік».

Ухвалою від 29.12.2025 залучено Військову частину НОМЕР_4 до участі у справі як співвідповідача.

Частиною 1, 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України (в редакції, чинній по 18.07.2022 включно) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України № 2352-IX від 01.07.2022 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин, що набрав чинності 19.07.2022, внесені зміни до норм Кодексу законів про працю України.

Зокрема, частини 1 і 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України викладені в новій редакції, згідно з якою працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (ч.1).

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116) (ч.2).

Оскільки по 18.07.2022 включно діяла редакція ст. 233 Кодексу законів про працю України, згідно з якою строки звернення до суду із позовом про нарахування та виплату грошового забезпечення (заробітної плати) та його складових частин на момент не застосовувалися, то в даному випадку строк позовної давності не застосовується до позовних вимог, що стосуються грошового забезпечення за період проходження військової служби по 18.07.2022 включно, до інших позовних вимог строк позовної давності застосовується.

Під час вирішення питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду із вимогами про перерахунок грошового забезпечення а період з 19.07.2022 по 19.05.2023 суд виходить із того, що відповідно до п. 1 Прикінцевих положень Кодексу законів про працю України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішенням Конституційного суду від 11.12.2025 № 1-р/2025 частину першу статті 233 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат.

В зазначеному рішенні Конституційний суд зазначив таке: Законодавством України визначено, що працівник (сторона, яка перебуває у трудових правовідносинах) має право на отримання заробітної плати за виконану роботу, врегульовано періодичність її виплати, а також передбачено юридичну відповідальність роботодавця за порушення строків виплати працівникові заробітної плати або виплату не в повному обсязі. Водночас законодавство України не передбачає кінцевого строку існування обов`язку роботодавця щодо виплати заробітної плати за виконану працівником роботу та інших належних працівникові виплат (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до чинного законодавства, зокрема в разі звільнення), а також не встановлює граничної часової межі, за якою припиняється суб`єктивне право працівника на отримання невиплачених сум заробітної плати. Право працівника на судовий захист у сфері оплати праці не залежить від факту нарахування йому відповідних грошових виплат, тому в разі порушення законодавства про оплату праці працівник зберігає право звернутися до суду про стягнення заробітної плати та інших належних йому виплат. Отже, установлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат без урахування того, що трудові відносини тривають (обов`язку роботодавця щодо своєчасної виплати заробітної плати), обмежує право на своєчасне одержання винагороди за працю, що суперечить частині сьомій статті 43 Конституції України.

Згідно з ч. 4 ст. 7 Кодексу адміністративного кодексу України якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Згідно з наявним в матеріалах справи довідкою про проходження служби 26.04.2015 Військової частини НОМЕР_5 , наказу Військової частини НОМЕР_5 від 26.04.2025 № 170 позивач проходив військову службу по 26.04.2025, після чого був звільнений за станом здоров`я.

Вказане свідчить про те, що порушення, пов`язане із нездійсненням нарахування грошового забезпечення у спірному розмірі відбувалось на час проходження позивачем військової служби, а тому, із врахуванням висновків Конституційного суду у рішенні від 11.12.2025 у справі № 1-р/2025 та ч. 4 ст. 7 Кодексу адміністративного кодексу України, положення ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України в редакції, чинній з 19.07.2022, не підлягали застосуванню до спірних правовідносин.

Строк звернення до суду у випадку позивача відповідно до ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України становить 3 місяці та почав свій перебіг від дня звільнення позивача бо отримання позивачем письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

До суду позивач звернувся із позовом 02.10.2025, тобто після спливу 3 місяців від дня звільнення з військової служби.

Стосовно неотримання позивачем письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при виключення зі складів військових частин, де він проходив службу у спірні періоди, то вживати заходи щодо отримання таких повідомлень позивач почав у вересні 2026 року із направленням його представником адвокатських запитів від 02.09.2025 відповідачам через Міністерство оборони України про повідомлення відповідно інформації про отримання позивачем виплати під час служби.

Відповідь надана лише Військовою частиною НОМЕР_2 у листі від 10.09.2025 № 1803/3513, іншими відповідачами відповіді на запити представника позивача не надані.

Суд зауважує при цьому, що грошове забезпечення є щомісячним, відтак, особі, якій його виплачують, відомий розмір отриманих щомісяця виплат.

Разом із цим, позивачем надано суду клопотання про поновлення строку звернення до суду, вмотивоване неотриманням позивачем письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні та тим, що протягом періоду проходження військової служби відповідачі жодного разу не надавали позивачу письмового розрахунку виплат грошового забезпечення, розрахункового листа з розшифровками з видами нарахувань його грошового забезпечення. Також зазначив, що у 2022 та 2024 року отримав поранення, проходив тривалі лікування, отримав 3 групу інвалідності, через що 26.04.2025 був звільнений з військової служби за станом здоров`я.

Ухвалами від 08.10.2025, 09.12.2025, 29.12.2025 судом від відповідачів витребовувались докази документального повідомлення позивачу інформації про обсяг і характер виплачених йому сум за період з 26.02.2022 по 19.05.2023 (вручення розрахункових листів, довідок про нараховані та виплачені суми тощо).

Відповідачами ухвала в цій частині не виконана, вказані документи суду не надані.

При цьому, відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 04.07.2025, у справі № 120/15243/24, від 03.07.2025 у справі № 560/15912/24, від 19.06.2025 у справі № 400/5155/24, від 18.04.2025 у справі № 260/1955/24 початок перебігу строку звернення до суду у справі, з урахуванням частини першої статті 233 КЗпП України (у чинній редакції), слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум. Таким моментом, як вказує Верховний Суд, може бути день вручення розрахункового листа, довідки про нараховані та виплачені суми тощо.

Крім цього, згідно зі ст. 234 Кодексу законів про працю України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Зважаючи на викладене та відсутність доказів отримання позивачем відомостей про розмір використаного відповідачами прожиткового мінімуму для обчислення грошового забезпечення у періоди, за які позивач просить перерахувати грошове забезпечення, відсутність доказів одержання позивачем письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому відповідачами при виключенні його зі складу відповідних військових частин, звернення до суду у межах року після звільнення зі служби, строк звернення до суду у цій справі підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.

Згідно з ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Керуючись ст.ст. 121, 122, 181, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України , суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду, - задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду із позовом ОСОБА_1 до Військової частина НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_4 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та поновити його.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А.С. Михайлик