Справа № 320/4187/25
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2026-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року м. Київ справа №320/4187/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Києві адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТРУМ ТРЕЙД» до Житомирської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІТРУМ (далі - позивач) звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирської митниці (далі - відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 13.10.2024 № UA101070/2024/000008/1;

визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101070/2024/000161.

В обґрунтування вимог позову вказано про незгоду з рішеннями митного органу щодо коригування митної вартості товару.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Київського окружного адміністративного суду справа № 320/4187/25 передана до розгляду судді Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позову протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду шляхом надання до суду: документу (оригіналу або який прирівнюється до оригіналу), що підтверджує сплату судового збору за позовну вимогу немайнового характеру у розмірі 2422,40 грн.

На виконання вимог ухвали позивачем були усунуті недоліки позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 відкрито провадження в адміністративній справі №320/4187/25, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

В матеріалах справи містяться:

-відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі, вважає позов безпідставним та необґрунтованим, та таким, що не підлягає до задоволення. Так, за результатами перевірки митної декларації з доданими до неї документами, митним органом встановлено, що заявлена митна вартість товарів є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів. Даний факт підтверджується інформацією по схожому товару, яка проаналізована за МД від 07.06.2024 № UA100060/2024/216153. Крім того, документи, подані для митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар: в гр.31 митної декларації в графі тип упаковки зазначено «деревні риштування», так як це являється упаковкою то в контракті №12/06/2024 в пункті 4.4. зазначено, що вартість упаковки не включена у вартість товару; відповідно до пункту 6.1 контракту від 12.06.2024 №12/06/2024 зазначено, що товар повинен бути доставлений Продавцем в упаковці, яка забезпечує збереження вантажу під час транспортування та поверненню не підлягає, натомість пунктом 4.4. зазначено, що вартість упаковки не включена у вартість товару; в поданому до митного оформлення прайс-листі зазначено, що надбавка до ціни скла для упаковки в дерев`яні ящики становить 61євро/ящик. Ураховуючи вищевикладене, відповідач вказує, що у митного органу були обґрунтовані підстави вважати, що документи, подані до митного оформлення містили розбіжності, не містили всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, відповідач, під час проведення консультації з декларантом вказав, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Вказане, на думку відповідача, узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах 09.07.2020 по справі №804/5445/17, від 31.06.2020 по справі №809/1858/16, від 15.02.2022 по справі №826/12901/17, які в силу положень ч.5 ст.242 КАС України мають бути враховані при розгляді справи. Окрім зазначеного, відповідач заперечує проти вимоги позивача про відшкодування витрат на судовий збір та правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. та зазначає, що адміністративний позов підписаний не уповноваженою особою, адвокатом Єфимченко І.В. який має відповідно до ордеру та Закону лише представницькі функції в суді;

-відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої позивач вважає, що відповідач жодним чином не спростував твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог, викладених в позовній заяві ТОВ «ВІТРУМ ТРЕЙД»;

-заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якого Житомирська митниця вважає, що дії митного органу при винесенні оскаржуваних позивачем рішень про коригування митної вартості товарів в повній мірі відповідають приписам законодавства з питань митної справи та правовій позиції Верховного Суду, сформованій у справах щодо правомірності рішень про коригування митної вартості.

Також до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач не погоджується з доводами відповідача та підтримує свою правову позицію.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

12.06.2024 між ТОВ «ВІТРУМ ТРЕЙД» та компанією Pilkington Polska Sp. z.o.o. (Польща) укладено Контракт № 12/06/2024, предметом якого є постачання на адресу ТОВ «ВІТРУМ ТРЕЙД» товару скло пласке (п. 1), умовами поставки визначено FCA м. Сандомеж, Incoterмs 2000 (п. 3.1), умови оплати - 100 % передоплата (п. 5.2).

Відповідно до п. 4.1 Контракту вартість кожної партії Товару зазначається у відповідних Рахунках-фактурах, ціни, зазначені в інвойсах, визнаються сторонами прайсовими (п. 4.3).

08.10.2024 компанією Pilkington Polska Sp. z.o.o. для ТОВ «ВІТРУМ ТРЕЙД» виставлено проформу інвойс № на суму 17 484,22 Євро на:

скло Pilkington Optifloat Grey 4.00 mm 3210x2250 в кількості 1 884,42 м2, вартістю 7,30 Євро/ м2, загальною вартістю 13 756,27 Євро, та вартість упаковки 549,00 Євро

скло Pilkington Optifloat Bronze 4.00 mm 3210х2250 в кількості 418,76 м2, вартістю 7,30 Євро/м2, загальною вартістю 3 056,95 Євро, та вартість упаковки 122,00, Євро

09.10.2024 ТОВ «ВІТРУМ ТРЕЙД» на користь компанії Pilkington Polska Sp. z.o.o. внесено 100% передоплату за проформою інвойсом № на суму 17 484,22 Євро.

11.10.2024 компанією Pilkington Polska Sp. z.o.o. для ТОВ «ВІТРУМ ТРЕЙД» виставлено інвойс № на суму 17 484,22 Євро на:

скло Pilkington Optifloat Grey 4.00 mm 3210x2250 в кількості 1 884,42 м2, вартістю 7,30 Євро/ м2, загальною вартістю 13 756,27 Євро, та вартість упаковки 549,00 Євро

скло Pilkington Optifloat Bronze 4.00 mm 3210х2250 в кількості 418,76 м2, вартістю 7,30 Євро/м2, загальною вартістю 3 056,95 Євро, та вартість упаковки 122,00, Євро.

12.10.2024 товари: скло Pilkington Optifloat Grey 4.00 mm 3210x2250 в кількості 1 884,42 м2, вартістю 7,30 Євро/ м2, загальною вартістю 13 756,27 Євро, вартість упаковки 549,00 Євро та скло Pilkington Optifloat Bronze 4.00 mm 3210х2250 в кількості 418,76 м2, вартістю 7,30 Євро/м2, загальною вартістю 3 056,95 Євро, вартість упаковки 122,00, Євро, переміщені через митний кордон України на підставі інвойсу № (проформа інвойс № ).

13.10.2024 зазначені товари заявлено до митного оформлення у відповідача за МД № 24UA13U0.

Разом із МД № 24UA13U0, а також додатково, для підтвердження заявленої митної вартості та транспортних витрат позивачем надано:

Проформа інвойс 08.10.2024 № ;

Інвойс від 11.10.2024 №

CMR від 11.10.2024

Сертифікат EUR.1 № PL/MF/AT0057636

Квитанція SWIFT № 001433952

Довідка про транспортні витрати від 11.10.2024 № 1110/1

Заявка на перевезення від 10.10.2024 № 29

Рахунок на сплату вартості перевезення від 09.10.2024 № ІТ-117

Прайс лист виробника від 07.10.2024

Експортна декларація № 24PL341010Е0253545

13.10.2024 щодо товарів, заявлених за МД № 24UA13U0, Житомирською митницею винесено Рішення про коригування митної вартості № UA101070/2024/000008/1 та картку відмови № UA101070/2024/000161.

13.10.2024 товари оформлено за МД № 24UA15U8 відповідно до ч. 7 ст. 55 МК України, тобто зі сплатою митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 34-1 ч. 1 ст. 4 МК України митні органи центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, митниці та митні пости.

Відповідно до положень статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч. 2 ст. 52 МК України).

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (ч. 4 ст. 52 МК України).

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей (ч.ч. 8, 9 ст. 52 МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частинами першою, другою статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Положеннями ч. 5 ст. 54 МК України унормовано, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Положення статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною другою статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

З викладеного слідує, що умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.

Таким чином рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Як слідує зі змісту Рішення, непідтвердженою складовою митної вартості митниця вважає витрати на пакування товару.

Митниця, посилаючись на п. 4.4 Контракту від 12.06.2024 №12/06/2024, де зазначено, що вартість упаковки не включена у вартість товару, а також на прайс лист, відповідно до якого, надбавка до ціни скла для упаковки в дерев`яні ящики становить 61євро/ящик, стверджує, що вартість упаковки, не включена до митної вартості заявленого товару.

З приводу таких тверджень митного органу суд зазначає, що в прайс листі вказано:

«The price does not include VAT. Prices apply to deliveries only in full loads (approx. 22 tons), homogeneous or mixed, in full packages/packages. The price doesn't include transport costsSurcharge to the price of glass for packing in wooden crates (note on the invoice 'Pack Surcharge')», що в перекладі означає: «Ціна без ПДВ. Ціни поширюються на поставки тільки повними вантажами (приблизно 22 тонни), однорідними або змішаними, повними упаковками / упаковками. У вартість не входять транспортні витрати. Доплата до ціни скла для упаковки в дерев`яні ящики (примітка в рахунку «Додаткова плата за упаковку»).

Отже, прайс-листом визначена додаткова плата за упаковку в розмірі 61 Євро/ящик, яка обраховується окремо від ціни товару виключно за умови внесення до рахунку (інвойсу) примітки «Додаткова плата за упаковку».

Прайс листом виробника від 07.10.2024 визначена вартість:

скла Pilkington Optifloat Grey 4.00 mm 3210x2250 - 7,30 Євро/ м2,

скла Pilkington Optifloat Bronze 4.00 mm 3210х2250 - 7,30 Євро/м2,

доплата за упаковку 61 Євро/ящик

На підставі проформи інвойсу № на товари скло, в кількості 2303,18 м2, на загальну суму 17 484,22 Євро, на підставі якої проведено 100% передоплату:

за скло Pilkington Optifloat Grey 4.00 mm 3210x2250 в кількості 1 884,42 м2 (9 ящиків), вартістю 7,30 Євро/ м2, загальною вартістю 13 756,27 Євро та за упаковку 549,00 Євро

за скло Pilkington Optifloat Bronze 4.00 mm 3210х2250 в кількості 418,76 м2 (2 ящика), вартістю 7,30 Євро/м2, загальною вартістю 3 056,95 Євро та за упаковку 122,00, Євро

На підставі інвойсу № на загальну суму 17 484,22 Євро, через митний кордон України переміщено, та в подальшому заявлено до митного оформлення за МД № 24UA13U0: скло Pilkington Optifloat Grey 4.00 mm 3210x2250 в кількості 1 884,42 м2 (9 ящиків) та скло Pilkington Optifloat Bronze 4.00 mm 3210х2250 в кількості 418,76 м2 (2 ящика), вартістю 7,30 Євро/м2, загальною вартістю 17 484,22 Євро (в тому числі вартість упаковки).

Отже, відповідно до прайс листа, проформи інвойсу № та інвойсу № , прайсова (фактурна) вартість товару скло в кількості 2303,18 м2 становить 16 813,22 Євро (7,30 Євро х 2303,18), вартість упаковки 671 Євро (11 ящиків х 61 Євро), відповідно загальна вартість товару з упаковкою, заявлена за МД (гр. 22, 42) - 17 484,22 Євро .

Правилами заповнення декларації митної вартості, які затверджено Наказом Міністерства фінансів України 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» визначено, що у розділі Б «Складові митної вартості, гривень» зазначаються витрати (складові митної вартості), передбачені частиною десятою статті 58 Кодексу, що не включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, підтверджені документально (договорами, рахунками, ...тощо).

В графі 16 зазначаються витрати, понесені покупцем, що не включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (графа 14 (а), тобто не включені продавцем до рахунку-фактури, виставленого покупцеві, але мали місце у зв`язку з увезенням оцінюваних товарів на митну територію України та були сплачені або підлягають сплаті покупцем.

Оскільки витрати на пакування включені продавцем до проформи інвойсу № та інвойсу № при складанні декларації митної вартості декларантом в гр. 16 окремо витрати на пакування не зазначались, а в гр. 14 внесено загальну суму за інвойсом, яка включала як прайсову (фактурну) вартість товару так і витрати на пакування, що відповідає вимогам Наказу Міністерства фінансів України 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» в частині заповнення гр. 14 розділу А та гр. 16 розділу Б.

Отже, витрати на упаковку - 671 Євро, не включені до прайсової (фактурної) вартості товару (7,30 Євро/м2), визначені окремо (61 Євро/ящик), зазначені в проформі інвойсі № та інвойсі № , що виставлені на загальну суму 17 484,22 Євро, сплачені покупцем, що підтверджується документально, зокрема квитанцією SWIFT № 001433952, Заявою на купівлю валюти від 09.10.2024 № 33 та випискою з рахунку, які додатково додано до Позову, а також іншими документами, поданими до митного оформлення, відповідно враховані та включені до митної вартості товару,

З огляду на зазначене суд вважає висновок митниці про те, що витрати на пакування товару, як складові митної вартості, не підтверджені документально та не включені до заявленої митної вартості, протиправним та такими що не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Щодо висновків відповідача у Рішенні про те, що «відомості про ціну продажу товару, викладені у Додатково надана копія митної декларації Республіки Польща №24PL341010Е0253545 можуть бути використані під час перевірки числових значень заявленої митної вартості у випадку надання митному органу перекладу на українську мову даного документу» суд зазначає наступне.

Відповідно до положень 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Митна декларація країни відправлення складена польською мовою. Польська мова є офіційною мовою Євросоюз з 2004 року. В 1995 році підписано Угоду між Урядом України і Урядом Республіки Польща про співробітництво і взаємодопомогу у митних справах, відповідно до якої мовами спілкування є державна мова або мова прийнятна для відповідного митного органу.

Запит про надання додаткових документів, не містив вимоги, як це передбачено ст. 254 МК України, щодо перекладу документів, поданих до митного оформлення, більш того відсутність перекладу не стало підставою для коригування митної вартості, оскільки у запиті зазначено: «Враховуючи наведене вище, керуючись ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України необхідно надати такі додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією», а в Рішенні, в якості підстави для його винесення вказано про те, що «Відповідно до ч.3 ст. 53 Митного кодексу України не надано такі додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією».

Крім того, митна декларація країни відправлення складена за формою уніфікованого адміністративного документу, де назви граф, незалежно від мови складання (українська, польська, англійська) мають ідентичній зміст, отже, є незрозумілим, які саме відомості, внесені до експортної декларації були необхідні для перевірки заявленої декларантом митної вартості та, відповідно, не могли бути перевірені та/ або ідентифіковані, а також зіставлені з іншими товаросупровідними документами, за відсутності перекладу з польської мови.

В постанові від 31.03.2020 в справі № 160/7049/19, Касаційний адміністративний суд Верховного Суду зазначив: «Документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Вимога органу доходів і зборів про надання перекладу документів українською мовою є правомірною лише в разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей».

Однак судом встановлено, що, в порушення положень 254 МК України, запит на надання документів, а також Рішення не містять інформації щодо даних з експортної декларації, які необхідні для перевірки, та які не можуть бути перевірені за відсутності перекладу, а також яким чином, ненадання перекладу митної декларації країни експорту вплинуло на визнання/невизнання заявленої митної вартості, в тому числі за умови, що непідтвердженими митниця вважала витрати на пакування, які включено продавцем до рахунку.

З Запиту митниці про надання документів слідує, що «за результатами перевірки встановлено, що заявлена митна вартість товару є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів. Документи, подані для митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар. Враховуючи наведене вище, керуючись ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України необхідно надати такі додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Відповідно до ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару».

Судом встановлено, що на запит митниці декларант листами від 13.10.2024 № 1 та 2 повідомив, що для підтвердження транспортних витрат по МД № 24UA13U0 від 13.10.2024р. надано: прайс лист виробника від 07/10/2024р.; проформа-інвойс від 08.10.2024р., SWIFT-оплата 001433952 від 09.10.2024р., експортна декларація відправника 24PL341010Е0253545 від 11.10.2024р., Заявка на перевезення № 29 від 10.10.2024р., рахунок про сплату вартості перевезення № IT-117 від 09.10.2024. Консультацію проведено. Інших документів надано не буде.

В оскаржуваному Рішенні, я якості обґрунтування його прийняття, зазначено про те, що декларантом не надано такі додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 витребування документів можливе виключно у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При чому декларант зобов`язаний надати такі документи в разі їх наявності.

Як слідує з тексту оскаржуваного Рішення, розбіжності, виявлені митним органом, пов`язані виключно з непідтвердженням витрат на пакування, разом з тим не вказано які ж саме розбіжності фактично виявлені.

Метою витребування документів є уточнення заявлених відомостей та усунення виявлених розбіжностей, однак жоден з витребуваних документів не має відношення до підтвердження (уточнення) витрат на пакування товару.

За приписами ч. 3 ст. 53 МК України слідує, що декларант зобов`язаний надати витребувані документи виключно за їх наявності та за умови «якщо» платежі здійснені, проведено страхування, витрати на перевезення не включені до ціни товарів тощо.

Крім того, слід звернути увагу, що відповідно до запиту інші платіжні та/або бухгалтерські документи мали б бути надані виключно в разі їх наявності.

Щодо виписки з бухгалтерської документації суд зазначає, що законодавством не встановлено вичерпний перелік бухгалтерських документів та їх форму, які декларант може подавати для підтвердження заявленої митної вартості товарів, оскільки він залежить від умов конкретної зовнішньоекономічної операції та системи оподаткування, на якій перебуває відповідний платник податків, форми ведення бухгалтерського обліку.

При цьому враховуючи різноманітність складових митної вартості, які відповідно до положень митного законодавства повинні включатись при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, а також методів її визначення, бухгалтерською документацією можуть бути підтверджені зокрема такі витрати, як: комісійні та брокерська винагорода; вартість упаковки; роялті; витрати на страхування; витрати на транспортування; витрати на навантаження, вивантаження, обробку товарів, пов`язану з їх транспортуванням; частина виручки від подальшого перепродажу товарів, що оцінюються тощо.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ВІТРУМ ТРЕЙД» до митного оформлення товарів надавались: Проформа інвойс 08.10.2024 № , на підставі якої проведено передоплату за поставлені товари, а також за їх упаковку, квитанція SWIFT № 001433952, як банківський документ на підтвердження передоплати, окрім того, проведена оплата товару підтверджується заявою на купівлю валюти та випискою з особового рахунку, інвойс від 11.10.2024 № , на підставі якого товари переміщено через митний кордон України, сертифікат EUR.1 № PL MF AT0057636, оформлений виробником та підтверджує країну походження товару, прайс лист виробника від 10.09.2024, а також експортна декларація № 24PL341010Е0253545, яка відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, не є тим документом, що підтверджує числові значення митної вартості товару; однак відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 53 МК України може додатково подаватися на її підтвердження.

Понесені витрати на упаковку, вартість яких виділено окремо продавцем та включено до рахунків (проформи-інвойсу та інвойсу), підтверджується проформою інвойсом № та інвойсі № , що виставлені на загальну суму 17 484,22 Євро, квитанцією SWIFT № 001433952, Заявою на купівлю валюти від 09.10.2024 № 33 та випискою з рахунку, які додатково додано до Позову,

Понесені транспортні витрати, які є складовою митної вартості та додані декларантом при її розрахунку, підтверджуються автотранспортною накладною CMR від 11.10.2024, яка свідчить про факт укладання договору перевезення, заявкою на перевезення, яка містить інформацію щодо перевезення, умови перевезення, вартість послуги, довідкою про транспортні витрати від 11.10.2024 № 1110/1, що містить інформацію щодо маршруту та вартості перевезення, рахунком на сплату вартості перевезення № ІТ-117.

Зазначені документи і є бухгалтерською документацією.

З метою митного оформлення товарів ТОВ «ВІТРУМ ТРЕЙД» додатково не замовляло експертних висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, оскільки якість товарів підтверджується сертифікатом ISO, який подавався до митного оформлення, що в свою чергу відповідає умовам п. 2.2 Контракту, відповідно до яких якісні показники Товару мають підтверджуватись Сертифікатом якості, виданим заводом- виробником і мають відповідати вказаним параметрам.

Компанією виробником Pilkington Polska Sp. z.o.o до поставки надано прайс лист, який подавався до митного оформлення, проте каталоги та специфікації виробником не надавались, відповідно і не могли бути надані декларантом митному органу на запит. Більш того, надання продавцем каталогів та специфікацій на продукцію не передбачено контрактом.

З огляду на викладене слідує висновок, що не надання запитуваних документів з причини їх відсутності внаслідок не вчинення певних дій не може бути достатньою підставою для відмови в митному оформленні товарів за 1 методом.

Аналіз норм МК України дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верхового Суду України у від 31.03.2015 (справа № 21-127а15), в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.03.2021 (справа № 826/16699/16), від 19.03.2021 (справа № 820/5525/16), від 03.06.2021 (справа № 826/11011/16), від 15.02.2022 (справа № 809/315/17).

Крім того, відповідно до позиції Вищого адміністративного суду України, викладеної в узагальненні практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року, факт неподання декларантом додаткових документів, витребуваних митницею у зв`язку із заявленням товару за нижчою ціною, ніж рівень цін за подібні (аналогічні) товари, що є в ЄАІС, а також за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для відмови в оформленні товару за основним методом визначення митної вартості та для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 13.01.2022 в справа № 520/11061/2020 зазначає, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів. … недоведення ознак подібності товарів та умов імпорту, за висновком суду першої інстанції, не дозволяє прирівнювати показники митної вартості таких товарів. Посилання у рішенні про коригування митної вартості лише на номери митних декларацій як на джерела цінової інформації не свідчить про належне обґрунтування митним органом можливості правоможності щодо митної вартості за резервним методом. Такі міркування суду першої інстанції узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 21 серпня 2018 року у справі № 804/1755/17 та від 25 травня 2021 року у справі №520/10386/2020

Наведені висновки також підтверджується висновками Верховного Суду, викладеними у постановах 18.11.2021 в справі № 200/6525/20-а, від 15.06.2021 в справі № 804/2584/16, від 24.04.2019 в справі № 820/638/17, від 09.04.2019 в справі № 825/1990/17, від 05.03.2019 в справі № 820/3786/16, від 19.02.2019 в справі

№ 805/2713/16-а, від 26.02.2019 в справі № 825/1071/16, від 05.02.2019 в справі № 820/11866/15 та ін.

З огляду на зазначене, у Рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номеру та дати митної декларації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен був навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, умов імпорту тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, а також числові складові митної вартості, які донараховано між тим, як вбачається з Рішення, зазначено лише найменування товару, а також дату та номер митної декларації.

Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 59 МК України ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари. У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена (ч. 5 ст. 59 МК України). У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5 7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці в таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними ідентичними товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування. (ч. 6 ст. 59 МК України). У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість (ч. 7 ст. 59 МК України).

Судом встановлено, що відповідно до МД від 07.06.2024 № UA100060/2024/216153 (джерело інформації) фактурна вартість товару флоат скло тоноване Bronze та Grey, розміром 3210 х 2250, товщиною 4 мм:, виробництва Pilkington становить 8,19 Євро/м2, тоді як фактурна вартість заявлена ТОВ «ВІТРУМ ТРЕЙД» - 7,3 Євро/м2, що менше лише на 0,89 Євро/ м2.

При цьому за МД від 07.06.2024 № UA100060/2024/216153 скло поставлено в кількості 837,52 м2, тоді як ТОВ «ВІТРУМ ТРЕЙД» ввезено 2 303,18 м2, тобто в 2,75 рази більше, що, з огляду на обсяг партії може пояснювати різницю у фактурній вартості товару.

Отже, проведення коригування з урахуванням відомостей з МД від 07.06.2024 № UA100060/2024/216153 порушує приписи ч. 4 ст. 59 МК України, відповідно до яких ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари

Відповідно до МД від 07.06.2024 № UA100060/2024/216153 (джерело інформації) товари поставлені на умовах FCA PL Sandomierz, як і товари, поставлені в адресу ТОВ «ВІТРУМ ТРЕЙД», відповідно, до фактурної вартості товару мали бути додані витрати, понесені покупцем, в тому числі можливі витрати на транспортування та інші, визначені п. 5-7 ч. 10 ст. 58 МК України.

Однак, загальні витрати додані до фактурної вартості за МД від 07.06.2024 № UA100060/2024/216153 (джерело інформації) становлять 481,35 Євро, тоді як витрати ТОВ «ВІТРУМ ТРЕЙД», додані до фактурної вартості 554,97 Євро (25 000 грн. по курсу Євро на день оформлення).

Відповідно, витрати, заявлені за МД від 07.06.2024 № UA100060/2024/216153 (джерело інформації) становлять 0,21 Євро/м2, тоді як витрати, заявлені ТОВ «ВІТРУМ ТРЕЙД», є більшими та складають 0,24 Євро/м2.

Відтак, при проведенні коригування з урахуванням відомостей з МД від 07.06.2024 № UA100060/2024/216153 не враховано різниці у витратах між оцінюваними товарами та відповідними ідентичними товарами, окрім того, з Рішення не вказано кількості поставок ідентичних товарів, та чи взята для коригування митної вартості оцінюваних товарів найменша з них, як це визначено ч. 7 ст. 59 МК України.

Отже, всупереч приписам законодавства при прийнятті оскаржуваного Рішення не враховано обсяг партії, не врахована різниця між доданими витратами, не зазначено обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, а також жодним чином не підтверджено інформацію, що використовувалась при його винесенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Аналогічні положення закріплено і в ч. 1 а. ст. 2 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, на додержання положень якої посилається митниця, та де зазначено, що якщо митної вартості імпортних товарів не може бути визначено згідно з положеннями статті 1, митною вартістю є контрактна вартість ідентичних товарів, що продаються на експорт до тієї самої країни імпорту й експортуються в той самий час або майже в той самий час, що й товари, які оцінюються

Частиною 1 b ст. 5 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, визначено, що якщо ні імпортні товари, ні ідентичні або подібні імпортні товари не продаються в час увезення або приблизно в час увезення товарів, які оцінюються, митна вартість, яка в інших випадках підпадає під положення підпункту "a" пункту 1, ґрунтується на одиниці товару, за якою імпортні товари або ідентичні чи подібні імпортні товари продаються в країні імпорту як імпортні на найбільш ранню дату після імпорту товарів, які оцінюються, але до закінчення 90 днів після такого імпорту.

Митна декларація № UA100060/2024/216153, використана в якості джерела інформації оформлена, 07.06.2024, тоді як оскаржуване Рішення, винесено щодо товарів, які імпортовано 13.10.2024, тобто митна вартість взята за основу для коригування визначалась щодо товарів, імпортованих майже за 120 днів до імпорту товарів, які оцінюються.

За наслідками розгляду даної справи судом встановлено, що визначена декларантом митна вартість за основним методом підтверджується відомостями, зазначеним в документах, що подані до митного оформлення, а саме: проформою інвойсом 08.10.2024 № , квитанцією SWIFT № 001433952, додатково заявою на купівлю валюти, інвойсом від 11.10.2024 № , сертифікатом EUR.1 № PL MF AT0057636, прайс листом виробника, CMR від 11.10.2024, заявкою на перевезення, довідкою про транспортні витрати № 1110/1, рахунком на сплату вартості перевезення № ІТ-117.

Також, до митного оформлення надано експортну декларацію країни відправлення № 24PL341010Е0253545, яка в розумінні ч. 3 ст. 53 МК України може додатково подаватись на підтвердження митної вартості товарів.

Під час судового розгляду справи відповідачем не доведено та не підтверджено допустимими доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, не довів аргументовано, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

За наведених обставин у сукупності суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача по суті спору є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Решта доводів учасників справи висновків суду по суті справи не змінюють.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 КАС України.

Позивачем під час розгляду справи було сплачено судовий збір на загальну суму 4844,80 грн. (платіжні інструкції №5807 від 17.02.2025, №5787 від 22.01.2025).

Враховуючи наведене, сума у розмірі 4844,80 грн. у вигляді судових витрат зі сплати судового збору, підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем на правову допомогу в сумі 4000,00 грн, суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною третьою статті 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положенням частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як вбачається з пункту 1 частини третьої статті 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

З наведеної норми вбачається, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Отже, розподілу підлягає навіть кредиторська заборгованість позивача зі сплати витрат на професійну правничу допомогу, надання якої підтверджується відповідними доказами.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 85211544) та постанові від 20.12.2019 у справі №903/125/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 86504028).

Відповідно до положень частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною сьомою статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу наведених положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний з позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.09.2018 у справі №810/4749/15 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 76397938).

При цьому, з імперативних положень частини шостої статті 134 КАС України вбачається, що зменшити розмір витрат на правничу допомогу через їх неспівмірність суд може виключно у разі наявності відповідного клопотання іншої сторони про це. Отже, за відсутності такого клопотання суд не може надавати оцінку співмірності витрат на правничу допомогу за власною ініціативою, а лише перевіряє, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії", заява №34884/97, п.30).

З матеріалів справи вбачається, що правнича допомога позивачу надається на підставі Договору про надання правничої допомоги від 05.11.2024 № 05/11/24/В та Додаткових угод до нього від 05.11.2024 №1 та № 2, який укладено ТОВ «ВІТРУМ ТРЕЙД» з АБ «Ірини Єфимченко».

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди від 05.11.2024 №2 вартість послуги з супроводження справи в суді І інстанції, в тому числі, але не виключно, підготовка та подання позову до суду І інстанції щодо оскарження Рішень про коригування визначена у фіксованому розмірі становить 8 000 грн.

Відповідно до п. 3 Додаткової угоди від 05.11.2024 № 2 в разі оскарження двох і більше Рішень з приводу поставки товарів за одним контрактом, винесених однією митницею за аналогічних підстав, при розрахунку вартості послуг, яка визначена п. 2 (п.п. 1-5) даної Угоди, щодо оскарження кожного наступного Рішення застосовується знижка 50 %.

Як було зазначено у позові та відповіді на відзив, щодо поставки товарів за контрактом від 12.06.2024 № 12/06/2024 з компанією Pilkington Polska Sp. z.o.o.), позов щодо оскарження Рішення № UA101070/2024/000008/1, подається не першим, відповідно застосовується знижка 50%, визначена п. 3 Додаткової угоди № 2.

Таким чином, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в сумі 4000,00 грн. підтверджені доказами, що були надані позивачем до матеріалів справи.

Щодо повноважень представника, на не підтвердження яких посилається відповідач, суд зазначає, що повноваження представника належним чином підтверджуються Ордером серія АІ № 1731623 від 10.11.2024 (додаток № 1), Договором про надання правової допомоги від 05.11.2024 № 05/11/24/В та Додатковими угодами до нього № 1 та № 2 (додаток № 29), а також Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 3044 від 08.10.2019 (додаток № 30).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці.

Керуючись статтями 2-10, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТРУМ ТРЕЙД» до Житомирської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 13.10.2024 № UA101070/2024/000008/1;

Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101070/2024/000161.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТРУМ ТРЕЙД» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4844,80 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТРУМ ТРЕЙД» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.