Справа № 520/5208/26
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

"12" березня 2026 р. № 520/5208/26

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Спірідонов М.О. розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо невнесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) про непридатність до військової служби та виключення з військового обліку на підставі довідки взамін військового квітка від 12.10.2001 №344/4, яким ОСОБА_1 був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку згідно наказу МОУ №2-94, №207-99 по графі І ст. 30а на підставі висновку лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 01.10.2001;

2. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 вчинити дії, а саме внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) про непридатність до військової служби та виключення з військового обліку на підставі довідки взамін військового квітка від 12.10.2001 №344/4, яким ОСОБА_1 був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку згідно наказу МОУ №2-94, №207-99 по графі І ст. 30а на підставі висновку лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 01.10.2001;

3. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку та перебування у розшуку.

4. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 та перебування у розшуку;

5. Стягнути з відповідача судові витрати.

Питання про відкриття провадження у справі наразі не вирішувалось.

Одночасно з поданням позовної заяви подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд:

1. Забезпечити позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності щодо невнесення даних до Реєстру протиправною та зобов`язання внести відомості до Реєстру;

2. Заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) вчиняти дії щодо призову на військову службу ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) під час мобілізації, на особливий період, до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі про оскарження бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

3. Заборонити іншим територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки вчиняти дії щодо призову на військову службу ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) під час мобілізації, на особливий період, до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі про оскарження бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування вищевказаної заяви вказано зокрема, що до вирішення судом даної справи існує реальна загроза того, що позивач може бути призваний на військову службу, оскільки станом на зараз у Реєстрі щодо нього відображається недостовірна інформація щодо перебування його в військово-обліковому статусі військовозобов`язаного. При цьому, відповідачем здійснюються дії щодо призову на військову службу позивача ІНФОРМАЦІЯ_4 було оголошено ОСОБА_1 у розшук за нібито порушення правил військового обліку. Це підтверджується відомостями електронного кабінету в системі «Резерв +». У зв`язку з цим, при перевірці документів на будь-якому блок-пості чи на вулиці будь-де на території України, позивач неминуче буде доставлений до ТЦК та СП та призваний на військову службу. Вказане обумовлює реальну та об`єктивну небезпеку бути призваним на військову службу до вирішення справи судом та остаточного висновку про наявність чи відсутність підстав для виключення його з військового обліку, що унеможливить виконання рішення суду та ефективне поновлення порушених прав.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову зазначає наступне.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 1 ст.151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

При цьому позивачем не надано доказів щодо існування достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів по забезпеченню позову може привести до несприятливих наслідків для прав позивача, у разі постановлення на його користь судового рішення.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення постанови в адміністративній справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Тобто, застосування інституту забезпечення позову є дискреційним правом суду, а не його обов`язком, яке він реалізує залежно від обставин справи.

Згідно з Рекомендацією N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Призначенням інституту забезпечення адміністративного позову є недопущення порушення прав позивача під час розгляду адміністративної справи та створення умов для можливості реального виконання рішення суду в подальшому.

Судом встановлено, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження обставин, зазначених у ч. 2 ст. 150 КАС України для забезпечення даного адміністративного позову. Доводи позивача є лише його припущеннями.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що застосування заходів забезпечення позову є необґрунтованими, а заява позивача про забезпечення адміністративного позову не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.5 ст.154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено (ч.8 ст.154 КАС України).

Керуючись ст.ст.2, 150-154, 241-243, 248, 256, 293, 294, 295, 297 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні представника позивача про забезпечення позову по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями)

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Спірідонов М.О.