Справа № 300/902/26
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2026-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

"11" березня 2026 р. справа № 300/902/26

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Біньковська Н.В., перевіривши матеріали адміністративного позову акціонерного товариства Оріана до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Циклон» про визнання дій протиправними та скасування постанови від 02.12.2025 про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 75158391, -

В С Т А Н О В И В:

АТ Оріана, в інтересах якого діє представник Гурє`в М.Л., звернулося до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Циклон», відповідно до змісту якого просить: визнати протиправними дії головного державного виконавця щодо винесення постанови від 02.12.2025 про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 75158391; скасувати постанову від 02.12.2025 про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 75158391.

У зв`язку з перебуванням судді Біньковської Н.В. у відпустці в період з 24.02.2026 по 04.03.2026, строки розгляду питання про відкриття провадження продовжено.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи немає підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відкриття провадження у справі суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 4 КАС України адміністративна справа, це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, а публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб, а також органів, яким законом надане право на представництво інтересів інших осіб, з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. При цьому критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. У позовній заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).

Отже рішення, дії, бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця можуть бути оскаржені до адміністративного суду лише в разі відсутності іншого встановленого порядку судового оскарження. Встановлення законом іншого порядку судового оскарження виключає поширення юрисдикції адміністративних судів на таку категорію справ.

Згідно з частиною першою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою цієї статті визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, за правилами статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" усі рішення, дії чи бездіяльність виконавця (державного, приватного) та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені до суду, який видав виконавчий документ, а рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

За зведеним виконавчим провадженням виконавець вчиняє виконавчі дії щодо виконання усіх судових рішень, незалежно від того, за правилами якої юрисдикції і якими судами вони ухвалені.

Згідно із змістом пункту 14 розділу ІІІ «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову.

У разі відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється зведене виконавче провадження, воно приєднується до зведеного виконавчого провадження, про що державним виконавцем виноситься постанова.

Пунктом 17 вказаного розділу передбачено, що за наявності підстав для зупинення вчинення виконавчих дій з виконання одного виконавчого провадження, яке приєднано до зведеного виконавчого провадження, зведене виконавче провадження зупиняється лише в частині виконання цього виконавчого провадження.

Отже, в ході виконання зведеного виконавчого провадження державний виконавець вчиняє виконавчі дії як з виконання всіх виконавчих документів, виконавчі провадження з виконання яких об`єднані у зведене виконавче провадження, так і окремо з виконання виконавчого документа, зокрема й судового рішення, в окремому виконавчому провадженні, яке приєднано до зведеного виконавчого провадження. Тобто, в межах зведеного виконавчого провадження державний виконавець може вчиняти дії і приймати рішення, які стосуються як виконання всього зведеного провадження, так і виконання одного виконавчого провадження, яке приєднано до зведеного виконавчого провадження. Зокрема, у разі наявності підстав для зупинення вчинення виконавчих дій, а відповідно і поновлення вчинення виконавчих дій з виконання одного виконавчого провадження, яке приєднано до зведеного виконавчого провадження, зведене виконавче провадження зупиняється (поновлюється) лише в частині виконання цього виконавчого провадження.

У цій справі позивач просить суд визнати протиправними дії головного державного виконавця щодо винесення постанови від 02.12.2025 про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 75158391 з виконання судового наказу №909/402/21, виданого 08.06.2021 Господарським судом Івано-Франківської області, та скасувати постанову від 02.12.2025 про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 75158391.

Позивач стверджує, що виконавче провадження № 75158391 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 30428450. В рамках зведеного виконавчого провадження № 30428450 є й інші стягувачі, вчинення виконавчих дій щодо яких також зупинені. Проте поновлення виконавчих дій неодноразово проводилося державним виконавцем Іваночком В.Ю. виключно щодо виконавчих проваджень, стягувачем в яких виступає ТОВ «Охоронна компанія «Циклон».

Із матеріалів справи видно, що 02.12.2025 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України прийнято постанову про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 75158391 з виконання судового наказу №909/402/21, виданого 08.06.2021 Господарським судом Івано-Франківської області, про стягнення з АТ "Оріана" на користь ТОВ "Охоронна компанія Циклон" 31888,54 грн основного боргу та 227 грн судового збору.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що вона винесена не з виконання всього зведеного виконавчого провадження, про яке зазначає позивач, а у виконавчому провадженні №75158391 з виконання судового наказу Господарського суду Івано-Франківської області.

Предмет спору у цій справі стосується оскарження дій державного виконавця щодо поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №75158391. При цьому дії державного виконавця з питань виконання всього зведеного виконавчого провадження, на яке посилається позивач, у цьому позові не оскаржуються.

За приписами частини першої статті 339 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до частини першої статті 340 ГПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Таким чином правила статті 340 ГПК України встановлюють інший порядок судового оскарження дій державного виконавця при виконанні рішення суду, прийнятого відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Отже, зазначеними нормами передбачена можливість оскарження боржником або стягувачем рішень, дій або бездіяльності державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, зокрема ухваленого в порядку господарського судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у відповідній справі.

Покликання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 в справі №808/2265/16 є помилковим, оскільки висновки суду, наведені у вказаній постанові, не є релевантними до обставин цієї справи. Так, у справі №808/2265/16 Велика Палата Верховного Суду сформувала такий правовий висновок: «Оскільки законодавством, чинним як на час виникнення спірних відносин так і на час касаційного перегляду справи, не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, Велика Палата Верховного Суду вважає, що при вирішенні питання про належність справи за позовом Підприємства до юрисдикції адміністративного суду, суд апеляційної інстанції мав застосувати частину першу статті 181 чинного на той час КАС та розглядати справу за правилами адміністративного судочинства.

Висновок про поширення юрисдикції адміністративного суду на спори щодо судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц».

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові наголосила на тому, що саме у випадках оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки в такому випадку законодавством не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця.

Натомість оскаржувані дії і постанова державного виконавця стосуються не виконання всього зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, а виконання судового рішення, ухваленого в порядку господарського судочинства, виконавче провадження з виконання якого приєднано до зведеного виконавчого провадження. У виконавчому провадженні №75158391 не здійснювалося об`єднання виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій. Тобто виконавче провадження №75158391 стосується виконання судового наказу, виданого Господарським судом Івано-Франківської області за правилами господарського судочинства, та не охоплює виконавчих проваджень щодо виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами інших юрисдикцій.

В спірному випадку законодавством чітко визначено порядок оскарження сторонами виконавчого провадження рішень, дій або бездіяльні державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Господарського процесуального кодексу - скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Суд зазначає, що до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби (приватних виконавців) щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Як зазначено вище, позивач у розглядуваному випадку оскаржує постанову та дії державного виконавця, вчинені при виконанні виконавчого провадження № 75158391, у якому позивач є боржником, і це виконавче провадження відкрито з виконання судового наказу, виданого господарським судом. Відтак, відповідно до положень частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" оскаржувані дії та постанова підлягають оскарженню позивачем до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом, тобто до Господарського суду Івано-Франківської області.

Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин та їх суб`єктний склад, вказана позовна заява не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має розглядатися за правилами господарського судочинства.

Частиною 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини, яка визначає право на справедливий суд, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Суд також враховує, що ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.12.2025 в справі 300/9004/25 відмовлено у відкритті провадження в справі за позовом АТ «Оріана» до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та скасування постанови від 02.12.2025 про поновлення вчинення виконавчих дій. Вказана ухвала набрала законної сили.

При цьому суд констатує, що сторони, предмет і підстави позову у справі 300/9004/25 є аналогічними позовній заяві, поданій АТ «Оріана» у цій справі.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Тобто, Кодексом адміністративного судочинства України прямо заборонено повторне звернення до суду тієї самої особи з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкриті провадження.

Підсумовуючи наведене вище, у відкритті провадження в цій адміністративній справі слід відмовити.

Керуючись статтями 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити акціонерному товариству Оріана у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Циклон» про визнання дій протиправними та скасування постанови від 02.12.2025 про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 75158391.

Роз`яснити акціонерному товариству Оріана, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.