Справа № 160/20495/25
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Суд, у складі судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
15 липня 2025 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2025р. позов залишено без руху. Встановлено позивачу строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме надати оригінал документа про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.
29 липня 2025 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження в цій адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
26 серпня 2025 року від представника позивача надійшла заява про долучення доказів.
Крім того, цією ухвалою зобов`язано ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 надати докази проходження ОСОБА_1 військово - лікарської комісії та надати докази повноважності складу військово-лікарської комісії, яка здійснювала огляд ОСОБА_1 (наказ начальника Військово-медичного клінічного центру, Положення про військово-лікарську комісію тощо); докази проведення належного медичного огляду та обстеження ОСОБА_1 (медична книжка, медична характеристика тощо); пояснення щодо методик, діагностик, результатів досліджень, за якими військово-лікарська комісія визнала ОСОБА_1 придатним до військової служби; копію протоколу (або витяг з книги протоколів) засідання військово-лікарської комісії.
Відзиву на позовну заяву відповідачі не надали.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить із такого.
За результатами проведеного медичного огляду позивач на підставі статті 64б, 23б, 76б графи ІІ розкладу хвороб визнаний придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
У вказному висновку зазначено діагноз: Т91.0, М42.1, М53.0, М47. Опис діагнозу: Наслідки перенесеної травми (15.08.2007р., побутова травма пірнальника), з компресійно-уламковим переломо-вивихом тіл С5-С6 хребців. Стан після операції (21.08.2007) - відкрита корекція переломо-. вивиху C5-С6 хребців переднім доступом з міжтиловим корпородезом титановими імплантами на рівні C4-C5-С6 хребців. Хронічна післятравматична та вертеброгенна цервікокраніалгія, торакалгія, зі стійким больовим синдромом, м?язово-тонічним синдромом, зі, про порушенням статико-динамічної функції шийного відділу хребта 2: сл. на тлі розповсюдженого післятравматичного ОХ3 хребта, консолідована післятравматична кіфотична деформація СЗ-С4-C5-С6-С7, спондилоартроз та спондільоз хребта, протрузії МХД дисків: Дифузний остеопороз високого ступеня.
Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №5035 Дніпровського державного медичного університету встановлено діагноз ОСОБА_1 : Основний - G54.2 - Ураження шийних корінців, не класифіковані в інших рубриках. Хронічна посттравматична та вертеброгенна стійка виражена цервікокраніалгія, торакалгія, бітемпоральна радикулопатія C5- С6, більше зліва з м?язево-тонічним синдромом, помірним порушенням статико - динамічної функції хребта у шийному відділі хребта на тлі розповсюдженого посттравматичного остеохондрозу хребта, консолідованої посттравматичної деформації С4-C7 хребців, спонділоартроза та спондільоза хребта, сд загострення Супутній - Т91.1 - Наслідки перелому хребта. Наслідки перенесеної закритої травми хребта (від 15.08.2007р., побутова "травма пірнальника"), з компресійно-уламковим переломо-вивихом тіл C5-С6 хребців; Стан після операції (21.08.2007): відкрита корекція переломо-вивиху С5-С6 хребців переднім доступом з міжтіловим корпородезом титановими імплантатами на рівні C4-C5-С6 хребців у вигляді стійкого цефалгічного синдрома, помірно вираженого вестибуло- атактичного синдрома та помірного астено - невротичного синдрома. І11.0 - Гіпертензивна (гіпертонічна) хвороба серця з (застійною) серцевою недостатністю. ГХ ІІ ст 2 ст АГ СН 0 ССР 3 Енцефалопатія І ст ( клінічно )з помірною вестибулопатією та помірним астено - невротичним синдромом на фоні ГХ ІІ ст.
Вважаючи протиправними висновок військово-лікраської комісієї, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також засади проходження в Україні військової служби. передбаченіЗаконом України від25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ).
Відповідно до ч.1ст.1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно із ч.2ст.1 Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Частиною 3ст.1 Закону №2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
За змістом ч. 5ст. 1 Закону №2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Відповідно до ч.9 ст.1 Закону №2232 щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.
Частиною 2 ст.2 Закону №2232-ХІІ визначено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Відповідно до ч 12 ст.12 Закону №2232-ХІІ військовозобов`язані, які, зокрема, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями під час проведення мобілізації проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується Міністерством оборони України та центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями.
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджене Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402).
Відповідно до п. 1.1 розділу І Положення №402 це Положення визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями, визначеними у главі 2 цього розділу. Це Положення поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, членів їх сімей, призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
За правилами п.1.2 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза це:
медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;
встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Пунктом 1.1 розділу ІІ Положення №402 визначено, що Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності:
до військової служби призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти);
військовослужбовців до військової служби;
військовослужбовців до військової служби за військовою спеціальністю;
військовослужбовців, призовників, військовозобов`язаних та резервістів до служби в Десантно-штурмових військах, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті, підрозділах спеціального призначення;
кандидатів на навчання у ВВНЗ, ліцеїстів;
кандидатів до військової служби за контрактом;
кандидатів до участі у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки (далі - МО) та у складі національного персоналу;
військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ) та мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами;
а також з метою визначення:
можливості проходження військової служби військовослужбовцями та проживання членів їх сімей за кордоном;
необхідності в тривалому спеціалізованому лікуванні, медичному спостереженні або в навчанні (вихованні) у спеціалізованих навчальних закладах членів сімей військовослужбовців, транспортабельності їх за станом здоров`я;
потреби у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва);
потреби у тривалому лікуванні.
Відповідно до пункту 1.2 розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10-го перегляду (далі - МКХ-10).
Згідно з пунктом 1.4 розділу ІІ Положення №402 медичний огляд громадян, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення та допризовників, проводиться в порядку, визначеному таблицею.
Так, з наданих позивачем медичних документів вбачається, що ВЛК не було належним чином враховано діагноз I11.0 гіпертензивна (гіпертонічна) хвороба серця.
Положення №402 передбачає, що стаття 39 охоплює хвороби, що характеризуються підвищеним кров`яним тиском, у межах кодів I10-I15, тобто той клас захворювань, до якого належить код I11.0.
У самій статті 39 зазначено, що особи з підвищеним артеріальним тиском підлягають обстеженню в закладі охорони здоров`я (установі). Стадія гіпертонічної хвороби встановлюється з урахуванням рівня АТ та наявності об`єктивних ознак ураження органів-мішеней. Експертний діагноз гіпертонічної хвороби формулюється з визначенням її стадії та характеру ураження органів-мішеней.
Суд зазначає, що невідображення цього діагнозу у довідці ВЛК свідчить про неповне врахування медичних документів та могло вплинути на правильність висновку ВЛК.
При цьому, з довідки ВЛК вбачається, що ВЛК не було належним чином враховано діагноз G54.2 ураження шийних нервових корінців.
Положення №402 прямо відносить до статті 23 хвороби периферичної нервової системи в межах кодів G50G75, зокрема ураження нервових корінців та сплетінь.
Невідображення цього діагнозу у довідці ВЛК свідчить про неповне врахування наданих медичних документів та могло вплинути на правильність застосування Розкладу хвороб і кінцевий висновок комісії.
Таким чином, за наявності в поданих медичних матеріалах підтвердженого діагнозу G54.2 комісія мала або відобразити його в документах ВЛК та надати йому оцінку за статтею 23 Розкладу хвороб, або, якщо вважала наявні дані недостатніми, направити особу на додаткове спеціалізоване обстеження для уточнення діагнозу та ступеня порушення функцій.
При цьому, у довідці ВЛК зазначено лише посилання на статтю 23-б Розкладу хвороб, однак не наведено опису діагнозу та не конкретизовано, які саме функціональні порушення були встановлені комісією.
При цьому стаття 23 передбачає розмежування станів за пунктами а, б та в залежно від ступеня порушення функцій, а саме: швидко прогресуючі зі значними порушеннями функцій, повільно прогресуючі з помірними порушеннями функцій, а також повільно прогресуючі чи непрогресуючі з незначними порушеннями функцій.
За відсутності у довідці ВЛК опису, які саме ознаки та порушення функцій стали підставою для віднесення стану позивача саме до пункту б статті 23, неможливо перевірити правильність такого висновку та відмежувати його від пунктів цієї ж статті.
Отже, довідка не містить належної конкретизації діагнозу та ступеня функціональних порушень, що свідчить про неповноту висновку ВЛК.
Також у довідці ВЛК вказано діагноз: дифузний остеопороз високого ступеня.
Однак у розділі підстав прийнятого висновку, не зазначено статтю Розкладу хвороб, на підставі якої комісія оцінила цей діагноз та визначила ступінь придатності.
Суд зазначає, що такий діагноз за своїм змістом відноситься саме до статті 61 Положення №402.
За таких обставин відсутність у довідці посилання саме на статтю 61 Розкладу хвороб і відповідний пункт цієї статті не дає можливості встановити, за якими критеріями ВЛК оцінила діагноз дифузний остеопороз високого ступеня.
Отже, довідка в цій частині не містить належної конкретизації підстав постанови ВЛК, що унеможливлює перевірку правильності застосування статті 61 Розкладу хвороб.
Водночас Положення №402 прямо встановлює, що Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби.
Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 р. у справі № 806/526/16 зазначив: «у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі».
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Суд зазначає, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку діям лікарів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, оскільки це потребує спеціальних знань медицини.
Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності, обмеженої придатності або непридатності до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.06.2020 року у справі № 810/5009/18 та від 12.02.2021 року у справі №820/5570/16.
Враховуючи вказану практику Верховного Суду, суд зосереджує увагу при розгляді цієї справи на дотриманні відповідачем процедури прийняття оскарженої довідки ВЛК.
Суд зобов`язував відповідача (ВЛК) надати додаткові докази, а саме: докази проходження ОСОБА_1 військово - лікарської комісії та надати докази повноважності складу військово-лікарської комісії, яка здійснювала огляд ОСОБА_1 (наказ начальника Військово-медичного клінічного центру, Положення про військово-лікарську комісію тощо); докази проведення належного медичного огляду та обстеження ОСОБА_1 (медична книжка, медична характеристика тощо); пояснення щодо методик, діагностик, результатів досліджень, за якими військово-лікарська комісія визнала ОСОБА_1 придатним до військової служби; копію протоколу (або витяг з книги протоколів) засідання військово-лікарської комісії.
Ухвали суду від 26.11.2025 та від 09.02.2026 отримані відповідачем, про що свідчать довідки про доставку електронного листа.
Суд зазначає, що ненадання відповідачами витребуваних судом документів, свідчить про те, що відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не виконали свій обов`язок щодо доказування правомірності своїх дій щодо дотримання процедури прийняття оскарженої довідки ВЛК.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Крім того, відзиву на позовну заяву відповідач також не надав.
Поважних причин, що перешкоджали відповідачу надати витребувані судом документи та відзив на позовну заяву відповідач не вказав та не обґрунтував, суд таких причин не встановив.
Розглядаючи по суті цей спір про оскарження довідки ВЛК, суд перевірив законність висновку ВЛК в межах дотримання процедури прийняття цього висновку та дійшов висновку про те, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не виконав свій обов`язок щодо доказування правомірності своїх дій щодо дотримання процедури прийняття оскарженої постанови ВЛК, оформленої довідкою від 13.06.2025 р., та фіксації результатів засідання ВЛК, у зв`язку з чим дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Суд враховує, що частиною четвертою статті 159 КАС України закріплено, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
За таких обставин суд виходить з того, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи та неодноразово зобов`язаним ухвалами суду надати витребувані докази, не подав відзиву та жодних документів на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову, що суд враховує при оцінці доводів сторін та наявних матеріалів справи.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що під час проведення медичного огляду позивача та прийняття постанови військово-лікарською комісією не було забезпечено повного, всебічного та об`єктивного дослідження стану здоров`я позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Беручи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову з викладених вище підстав.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Керуючись ст. 241-246, 250 КАС України, суд,
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.В. Савченко