Справа № 200/2135/24
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

12 березня 2026 року Справа №200/2135/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши в письмовому провадженні заяву представника ОСОБА_1 , подану в порядку ст. 383 КАС України, у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20.05.2024 року, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2024 року, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 (надалі ВЧ НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 29.01.2020 по 20.05.2023 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення за 2023 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану щорічну основну відпустку, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби та звільненням з неї, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023, з урахуванням виплачених сум.

26 лютого 2026 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 , подана в порядку ст. 383 КАС України про:

- визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 у неподанні заявки до розпорядника коштів вищого рівня за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців», що безпосередньо унеможливлює виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року у справі №200/2135/24 в частині здійснення виплати нарахованого грошового забезпечення;

- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року у справі №200/2135/24 підготувати та подати заявку на фінансування до розпорядника коштів вищого рівня за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців».

Заява обґрунтована тим, що на виконання рішення суду Військовою частиною НОМЕР_1 здійснено розрахунок суми заборгованості грошового забезпечення, що не було виплачено за час служби, зокрема така сума становить 247 816,64 грн. Військовою частиною НОМЕР_1 надіслано заявку-замовлення розпорядникам коштів вищого рівня №3751 від 18.09.2024, №3965 від 06.10.2024. Наразі рішення суду у справі №200/2135/24 досі не виконано. Військова частина у своїх відповідях і в поясненнях посилається на відсутність коштів по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки». Представник позивача наголошує, що подання відповідачем до вищого командування заявки на фінансування вказаного судового рішення суду за кодом економічної класифікації видатків 2800 «Інші поточні видатки» унеможливлює повне виконання рішення суду та реального відновлення порушених прав. Застосований відповідачем спосіб виконання рішення суду не повинен позбавляти позивача права на належне відрахування із таких сум (недоплаченої заробітної плати) єдиного соціального внеску та врахування такого до страхового стажу для призначення пенсії.

Невиплата грошового забезпечення за належним кодом економічної класифікації видатків (КЕКВ 2112) унеможливлює належне подання податкової та соціальної звітності (зокрема додатка Д1 до податкового розрахунку), внаслідок чого не відображається інформація про сплату єдиного соціального внеску (ЄСВ) до Реєстру застрахованих осіб та така інформація відповідно буде відсутня у системі Пенсійного фонду України. Тож, спосіб виконання рішення суду щодо нарахування та виплати грошового забезпечення позивача за час служби включає не лише формальне нарахування відвідних сум, а також з огляду на їх правову природу (заробітна плата), належне подання податкової та соціальної звітності (зокрема додатка Д1 до податкового розрахунку) для повного відображається інформація про сплату єдиного соціального внеску (ЄСВ) в Реєстрі застрахованих осіб.

Ухвалою суду від 02.03.2026 року прийнято до провадження заяву представника ОСОБА_1 , подану в порядку ст. 383 КАС України.

06 березня 2026 року до суду надійшли заперечення відповідача з приводу заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду, в яких представник зазначив, що вимога про встановлення способу виконання рішення суду шляхом застосування коду 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців» є неможливою для виконання та може призвести до істотного порушення прав інших осіб. Бюджетні асигнування за КЕКВ 2112 передбачаються виключно на поточні виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які перебувають на дійсній службі, та розраховані на їхнє утримання протягом бюджетного року. Використання коштів, призначених для поточного грошового забезпечення чинних військовослужбовців, для погашення заборгованості за минулі періоди відповідно до судового рішення призведе до виникнення дефіциту та унеможливить своєчасне та повне забезпечення грошовим забезпеченням, а також додатковою винагородою особового складу, який виконує обов`язки військової служби. Такий спосіб виконання рішення створює реальну загрозу фінансовій стабільності та боєздатності військової частини, а також порушує принцип цільового використання бюджетних коштів, оскільки кошти за КЕКВ 2112 мають чітко визначене призначення для діючих військовослужбовців. Враховуючи викладене, заявлена позивачем заява про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду суперечить нормам бюджетного законодавства та є необґрунтованим, оскільки Інструкція Міністерства фінансів України № 333 прямо визначає КЕКВ 2800 як належний код для виконання судових рішень та всіх пов`язаних з цим податкових та соціальних відрахувань. У зв`язку з чим, представник відповідача просив в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду відмовити в повному обсязі.

У запереченнях на заяву Військової частини НОМЕР_1 щодо виконання рішення суду у справі №200/2135/24 представник позивача зазначив, що заперечення Військової частини НОМЕР_1 є необґрунтованими, оскільки: відповідач неправильно тлумачить Інструкцію №333, ігноруючи офіційне роз`яснення ДКСУ, яке прямо розмежовує сферу застосування КЕКВ 2112 та КЕКВ 2800; Роз`яснення ДКСУ від 02.12.2025 №15-06-06/26645, доведене листом МОУ №220/13/28114 від 08.12.2025, є офіційним тлумаченням компетентного органу, а не «рекомендаційним листом»; правова природа присуджених виплат як грошового забезпечення вже встановлена судом при розгляді справи по суті та не може змінюватися відповідачем на етапі виконання; застосування КЕКВ 2800 завдає позивачу реальних соціальних та пенсійних втрат, несумісних із метою судового захисту.

Вивчивши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Пунктом 5 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) закріплено принцип обов`язковості судових рішень.

За приписами ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі статтею 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

На підставі положень статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною шостою ст. 383 КАС України за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Як встановлено ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Таким чином, у контексті спірних правовідносин постановлення окремої ухвали є наслідком неналежного виконання суб`єктом владних повноважень обов`язку щодо виконання судового рішення.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи вбачається, що для відновлення права ОСОБА_1 судом було прийнято рішення про зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 29.01.2020 по 20.05.2023 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення за 2023 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану щорічну основну відпустку, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби та звільненням з неї, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023, з урахуванням виплачених сум.

На виконання рішення суду відповідачем здійснено перерахунок грошового забезпечення позивача, здійснено розрахунок суми заборгованості грошового забезпечення у розмірі 247 816,64 грн, надіслані заявки-розрахунки в потребі в коштах для військовослужбовців, звільнених з військової служби (переміщених до інших військових частин), виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за напрямом грошового забезпечення А0989 на грудень 2025 року, на січень 2026 року, на лютий 2026 року.

Згідно пункту 8 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Наказом Міністерства фінансів України № 333 від 12.03.2012 затверджено Інструкцію щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету (далі - Інструкція №333).

Підпунктом 1.1 пункту 1 вказаної Інструкції передбачено, що економічна класифікація видатків бюджету призначена для розмежування видатків бюджетних установ та одержувачів бюджетних коштів за економічними характеристиками операцій, які здійснюються відповідно до функцій держави та місцевого самоврядування. Економічна класифікація видатків бюджету забезпечує єдиний підхід до всіх учасників бюджетного процесу з точки зору виконання бюджету.

Пунктом 2 Інструкції №333 затверджено коди економічної класифікації поточних видатків поточних витрат розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів, у тому числі код 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців».

За правильність віднесення видатків до поточних або капітальних відповідає розпорядник (одержувач) бюджетних коштів. (підпункт 1.8 пункту 1 Інструкції №333).

Суд зазначає, що правомірність дій відповідача щодо віднесення нарахованого позивачу грошового забезпечення до конкретного виду економічної класифікації видатків бюджету не було предметом спору у даній справі, не було предметом перевірки судом, а тому, враховуючи, що Військовою частиною НОМЕР_1 в межах законодавчо встановленої компетенції вчинено дії, спрямовані на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.05.2024 року у справі №200/2135/24, у суду відсутні підстави для задоволення заяви представника ОСОБА_1 та постановлення окремої ухвали.

Відповідно до ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 248, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву представника ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду залишити без задоволення.

2. Повний текст ухвали складено 12 березня 2026 року.

3. Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Чучко В.М.