Справа № 240/28008/25
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2026-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Житомир справа № 240/28008/25

категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Романченка Є.Ю., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Житомирської митниці про визнання протиправними, скасування рішення та картки відмови,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА101000/2025/000183/2 від 03.11.2025 року та картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА101020/2025/001141 від 03.11.2025 року винесені Житомирською митницею.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що рішення відповідача про коригування митної вартості та картка відмови є протиправними, оскільки на підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару за ціною договору разом з митною декларацією декларант надав необхідні і достатні документи, які підтверджують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування.

Зауважує, що додатково витребувані документи носять виключно інформаційний характер, а обов`язок щодо їх надання на запит відповідача в силу частини третьої статті 53 МК України виникає лише за умови наявності таких документів у позивача.

Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Вказані суб`єктом контролю розбіжності не є аргументованими та переконливими, жодним чином не впливають на правильність визначення митної вартості за основним методом, а тому, на думку позивача, їх не слід брати до уваги, оскільки митним органом не здійснений повний та всебічний аналіз поданих документів. Відтак, сумніви у достовірності заявленої митної вартості - необґрунтованими.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 18.12.2025 вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у відкрите судове засідання, призначене на 13.01.2026 о 11:30.

05.01.2026 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначено, що по МД 25UА06U9 від 03.11.2025 року відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику АСАУР, зокрема контроль витрат на транспортування та правильності визначення митної вартості.

Так, митним органом встановлено, що заявлена митна вартість товару була нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів.

В результаті опрацювання поданих до митного оформлення документів було встановлено, що документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

08.01.2026 через відділ документального забезпечення суду позивачем подано відповідь на відзив, в якій зауважено, що до митного оформлення було надано всі необхідні документи в яких наявна вся необхідна інформація та відсутні розбіжності.

12.01.2026 від Житомирської митниці надійшли заперечення на відповідь на відзив, що за своїм змістом дублюють надані у відзиві пояснення.

Судові засідання 13.01.2026 та 27.01.2026 відкладені у зв`язку тривалою повітряною тривогою у Житомирській області.

Засідання 03.02.2026 відкладено у зв`язку з першою неявкою представника позивача.

В судовому засіданні 23.02.2026 заслухано пояснення сторін по суті спору та досліджено докази. За згодою представників сторін відбувся перехід до письмового провадження для написання повного тексту рішення.

Заявою від 27.02.2026 представником позивача уточнено суб`єктний склад спору, що наведений у первісній позовній заяві, зокрема щодо стягнення витрат на користь позивача з Житомирської митниці.

У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, 03.11.2025, з метою митного оформлення ввезеного на територію України товару, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано митну декларацію №25UА06U9.

До митної декларації долучено такі документи: рахунок-фактуру (інвойс) №AR250130 від 13.10.2025 року; автотранспортну накладну СМR №13101 від 13.10.2025 року; декларацію про походження товару №AR250130 від 13.10.2025 року; банківський платіжний документ, що підтверджує вартість товару №887 від 01.10.2025; документ що підтверджує вартість перевезення товару №03112025-3 від 03.11.2025 року; зовнішньоекономічний контракт №2025/043 від 08.08.2025року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Специфікація №3 від 08.08.2025 року; заявку на перевезення №148 від 13.10.2025; договір на перевезення №2024/032 від 27.03.2024; копія митної декларації країни відправлення №25PL301010002XR2B9 від 29.10.2025.

За результатами вивчення поданих декларантом документів, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UА101020/2025/001141 від 03.11.2025.

У зв`язку з коригуванням митної вартості Житомирською митницею 02.09.2025 прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації та роз`яснено право щодо випуску товару за рішенням про коригування.

Не погоджуючись із вказаними рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови, вважаючи їх необґрунтованими та протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі - МК України).

Приписами статей 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

За змістом частини першої статті 51, частини першою статті 52 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною другою статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

За приписами статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з частиною першою статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Отже, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зі змісту розділу ІІІ (Митна вартість товарів та методи її визначення) МК України вбачається, що в аспекті реалізації процедур з визначення митної вартості товарів, ключову роль відіграє принцип обґрунтованості.

Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Отже, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

При цьому, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Так, під час здійснення контролю митної вартості за митною декларацією №25UА06U9 від 03.11.2025 відповідач дійшов висновку, що надані до митного оформлення документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, що обраний позивачем.

Зі змісту розділу 33 спірного рішення судом встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів.

Документи, подані для митного оформлення містять розбіжності не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а саме:

Відповідно до пункту 3.1. Контракту №2025/043 від 08.08.2025 (далі-Контракт) оплата товару повинна бути здійснена на умовах попередньої оплати.

Умови оплати узгоджуються в Специфікації на кожну окрему поставку. Відповідно до умов викладених в специфікації №3 від 08.08.2025 до Контракту оплата здійснюється: 100% попередня оплата. До митного оформлення надана Платіжна інструкція в іноземній валюті №887 від 01.10.2025 року на суму 224 000 євро. В графі призначення платежу цієї інструкції наявне посилання на специфікації 1, 3 від 08.08.2025, однак митному органу не відомо суму попередньої оплати здійсненої за специфікацією №3 від 08.08.2025. Також Платіжна інструкція не може бути використана для підтвердження митної вартості, оскільки платіжна інструкція в іноземній валюті - це розпорядження щодо виконання платіжної операції, яку ініціатор має право відкликати до списання коштів з рахунку платника або до настання дати валютування платіжної інструкції, тому не є підтвердженням фактичного переказу коштів на рахунок продавця. Документів, які підтверджують факт оплати товару, а саме SWIFT копій банку до митного оформлення не надано.

До митного оформлення надано CMR №13101 від 13.10.2025 в якій зазначено два перевізника EAST LINE PROJECT та FОР Тоmchuk Andrii. Однак до митного оформлення надано заявка на перевезення №148 від 13.10.2025 виконавцем з перевезення є Forklift Group SP z.o.o. Документу щодо перевезення товару компанією EAST LINE PROJECT до митного оформлення надано не було.

Також, відповідно до наданої заявки №148 від 13.10.2025 вартість зберігання на складі та розвантажувально-навантажувальні роботи входять у вартість фрахту. Однак, згідно довідки про транспортні витрати №03112025-3 від 03.11.2025 навантажувально-розвантажувальні роботи включені у вартість товару.

Відповідно до довідки про транспортні витрати №03112025-3 від 03.11.2025 перевезення товару по маршруту м. Жижин (Польща) до кордону митного оформлення Калькуляції транспортних витрат №03112025-3/1 від 03.11.2025 відсутні відомості щодо здійснення навантажувально-розвантажувальних робіт.

Таким чином, відомості про витрати на транспортування оцінюваного транспортного засобу не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган можливості перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до ч.10 ст.58 Митного кодексу України є складовою митної вартості.

Окрім цього, згідно із ст. 254 Митного кодексу України митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок. Враховуючи наведене вище, відомості про ціну продажу товару, викладені декларації країни відправлення № 25РLРL01010002ХR2В9 від 29.10.2025, можуть бути використані під час перевірки числових значень заявленої митної вартості у випадку надання митному органу перекладу на українську мову даного документу.

Відповідно до ч.3 ст. 53 Митного кодексу України не надані такі додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом):

3) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією;

4) переклад копії митної декларації країни відправлення.

З метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваних товарів проведено консультацію, в ході якої декларанту запропоновано інформацію щодо вартості схожого товару.

Методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість товару визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч.3 ст.64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожих товарів: МД №24UA42U1 від 08.07.2025 - «1. Трактор колісний для сільськогосподарських робіт, що був у використанні: - Марка - JОНN DЕЕRЕ, - Модель - 7310R; - С/н трактора - 1RW7310RТНS092272: - Тип двигуна- Дизель; -серійний номер двигуна- RG6090U036126: - Календарий рік виготовлення- 2017: - Модельний рік виготовлення - 2017; - що був у використанні; - Потужність 228 кВт. Колір - зелений з жовтим. Призначення: для використання у сільському господарстві.

Торгова марка: JОНN DЕЕRЕ. Виробник: DЕЕRЕ&СОМРАNУК виробництва: США.» - 75 552 ЕUR за одиницю з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Джерело інформації: Митний кодекс України від 13.03.2012 №4495-VI, інформація щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено, які містяться в ціновій базі ЄАС ДМСУ.

Як попередньо зазначалось судом, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу щодо застосування судом статей 53, 54 МК України у подібних правовідносинах, зокрема у постанові від 23.10.2021 у справі №815/4821/16 та від 14.09.2023 у справі № 817/1799/16.

На спростування тверджень відповідача, що згідно контракту у наявних правовідносинах оплата має здійснюватись на умовах попередньої оплати позивачем наведено наступне.

Надана до митного оформлення платіжна інструкція в іноземній валюті №887 від 01.10.2025 року на суму 224 000 євро стосується двох специфікацій, а саме: №1 та №3. Специфікація №3 від 08.08.2025 року стосується товару який став предметом винесення рішення про коригування митної вартості №UА101000/2025/000183/2 від 03.11.2025 року, що в свою чергу є спірним у наявних правовідносинах.

З метою роз`яснення суми у платіжній інструкції під час консультації декларантом додано Специфікацію №1 від 08.08.2025 року, по якій також було винесено рішення про коригування митної вартості.

Звертаємо увагу суб`єкта владних повноважень, що платіжна інструкція в іноземній валюті №887 від 01.10.2025 року включає в себе дві суми за двома одиницями товару, що ввозились різними партіями та за різними специфікаціями.

Такий документ має всі необхідні реквізити, такі як: найменування платника, найменування отримувача, сума, номери банківських рахунків, призначення платежу та відмітки банку.

Наведені вище обставини спростовують твердження відповідача про наявність суперечностей у вартості ввезеного товару.

Щодо невідповідності перевізника в CMR та у фактичній заявці на перевезення слід зазначити наступне.

Позивач зауважує, що між ним та Forklift Group SP z.o.o. укладено контракт №2024/032 від 27.03.2024 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні.

Умови такого контракту не виключають право Forklift Group SP z.o.o. залучати сторонніх перевізників для здійснення перевезення вантажу який належить Замовнику.

Відповідно до заявки на перевезення №148 від 13.10.2025 року до договору на перевезення №2024/032 від 27.03.2024 року ставка за перевезення становила 875 євро дана вартість відображена також в рахунку від компанії Forklift Group SP z.o.o. №ТК2500148 від 14.10.2025 року.

Наведене свідчить, що відображення у CMR інформації про перевізника EAST LINE PROJECT жодним чином не впливає на визначення транспортних витрат.

Відсутність у позивача договору з третіми особами, пов`язаного з доставкою товару, не може свідчити про недостовірність відомостей, викладених в інших документах, поданих позивачем на підтвердження заявленої ним митної вартості товару.

Щодо твердження відповідача про наявність розбіжностей у документах щодо включення навантажувально-розвантажувальних робіт у фрахт чи у вартість товару, та щодо відсутності у довідці про транспортні витрати відомостей про навантажувальні роботи.

Так, згідно довідки про транспортні витрати №03112025-3 від 03.11.2025 перевезення товару по маршруту м.Жижин (Польща) до кордону митного оформлення калькуляції транспортних витрат №03112025-3/1 від 03.11.2025 відсутні відомості щодо здійснення навантажувально-розвантажувальних робіт, оскільки такі включені у митну вартість.

Відтак, вимога суб`єкта контролю надати додаткові докази на підтвердження транспортних витрат визнається судом необґрунтованою.

Слід зауважити, досліджені судом докази, що попередньо надавались до митного оформлення не містять жодних розбіжностей щодо ціни товару, та підтверджують інформацію наведену у попередньому документі.

Судом не приймається до уваги твердження митного органу про відсутність перекладу декларації країни відправлення, що позбавляє можливості перевірити числове значення митної вартості.

В даному випадку позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товару згідно з вимогами частин четвертої п`ятої статті 58 Митного кодексу України.

Більш того, слід врахувати, що в частині сьомій статті 54 Митного кодексу України прямо зазначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Таким чином, суд вважає, що у відповідача були відсутні підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару та відмови в митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю.

З урахуванням встановлених вище обставин, митним органом на підставі статті 64 МК України було проведено коригування митної вартості товару за резервним методом визначення митної вартості.

При цьому, матеріали справи не містять, та відповідачем не наведено належних та достатніх аргументів з приводу того, що подані позивачем документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості товару, чи є недостатніми для визначення митної вартості товару за основним методом (ціною договору).

У правовій позиції, висловленій у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа 21-591а15) вказано, що митному органу необхідно витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Аналізуючи застосування митним органом резервного методу для визначення митної вартості товару, суд зазначає наступне.

Згідно з Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Прийняте рішення про коригування митної вартості товарів відповідач обґрунтовує тим, що метод за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не застосований відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України у зв`язку із тим, що документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до ст.53 МК України, містять розбіжності, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Для розрахунку митної вартості імпортованого товару застосовано резервний метод, який ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару: за МД №24UA42U1 від 08.07.2025 - « 1. Трактор колісний для сільськогосподарських робіт, що був у використанні: - Марка - JОНN DЕЕRЕ, - Модель - 7310R; - С/н трактора - 1RW7310RТНS092272: - Тип двигуна- Дизель; -серійний номер двигуна- RG6090U036126: - Календарий рік виготовлення- 2017: - Модельний рік виготовлення - 2017; - що був у використанні; - Потужність 228 кВт. Колір - зелений з жовтим. Призначення: для використання у сільському господарстві. Торгова марка: JОНN DЕЕRЕ. Виробник: DЕЕRЕ&СОМРАNУК виробництва: США.» - 75 552 ЕUR.

Як визначено у рішенні про коригування митної вартості товарів №UА101000/2025/000183/2 від 03.11.2025 року, митницею проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Відповідач надав опис схожого товару за МД №24UA42U1 від 08.07.2025, однак не відомо за яким методом здійснено митне оформлення подібного товару, які документи подавались під час розмитнення, митним органом не враховано різницю технічного стану транспортних засобів та партію придбаного товару.

У Постанові Верховного Суду від 05.05.2022 у справі № 2040/6019/18 також міститься висновок про те, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Наявність у відповідача інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і єдиною підставою його незастосування є, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

При здійсненні митного оформлення для підтвердження митної вартості та її визначення за основним методом контролюючому органу надано всі необхідні та достатні документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, які чітко ідентифікували товар та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Відтак, декларація МД №24UA42U1 від 08.07.2025 не може вважатися об`єктивним джерелом інформації в цілях коригування митної вартості товару, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. До того ж, вищезазначена декларація не розкриває умов поставки товару, що безпосередньо впливає на його митну вартість під час митного оформлення.

Звертаємо увагу, що у наявних правовідносинах, матеріалами справи підтверджено надання позивачем до митного оформлення товару документів, що містять у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Натомість відповідачем не доведені неповнота, неточність чи недостатність наданих позивачем з митною декларацією документів та наведених в них відомостей для визначення митної вартості товарів за основним методом, а, отже, і підстави для застосування другорядного методу визначення митної вартості товарів при недоведеності неможливості її визначення за основним - відсутні.

Сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно.

Водночас, митний орган належно не обґрунтував своє рішення про коригування митної вартості товару та не вказав, чому документи, надані декларантом згідно з переліком, передбаченим статтею 53 МК України, унеможливлюють застосування першого (основного) методу визначення митної вартості товару.

З огляду на наведене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що рішення митного органу №UА101000/2025/000183/2 від 03.11.2025 року про коригування митної вартості товару слід визнати протиправним і скасувати.

Враховуючи, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА101020/2025/001141 від 03.11.2025 року складена на підставі рішення про коригування митної вартості №UА101000/2025/000183/2 від 03.11.2025 року, протиправність якого встановлена судом, тому така картка також підлягає скасуванню як протиправна.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 слід задовольнити.

Питання про розподіл судових витрат судом вирішується відповідно до ст.139 КАС України.

Витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 3028,00 грн, сплаченого судового збору, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці.

Щодо стягнення на користь позивача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VІ гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Так, з матеріалів справи вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу у цій справі становлять у 6000,00 грн.

Суд звертає увагу, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Досліджуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу на предмет їх обґрунтованості та пропорційності, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30.09.2020 у справі №360/3764/18, за якою при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, викладеної, зокрема, у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Таким чином, аналізуючи документи надані представником позивача на підтвердження витрат на правничу (правову) допомогу, та заперечення сторони відповідача на заяву про компенсацію витрат на правничу допомогу, враховуючи категорію та складність справи, ціну та предмет позову, а також те, що розгляд справи відбувся з викликом сторін у судове засідання, виходячи з обсягу та характеру доказів у справі, суд вважає розмір вартості наданих послуг є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та результатом розгляду справи, а отже, вимоги про відшкодування 6000,00 грн витрат на правничу допомогу є обґрунтованими.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246,256 КАС України, суд

вирішив:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Житомирської митниці (вул. Перемоги, 25,м. Житомир,Житомирська обл., Житомирський р-н,10003. РНОКПП/) про визнання протиправними, скасування рішення та картки відмови, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА101000/2025/000183/2 від 03.11.2025 року та картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА101020/2025/001141 від 03.11.2025 року, винесені Житомирською митницею.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Житомирської митниці на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці витрати на правову (правничу) допомогу в сумі 6000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Ю. Романченко

11.03.26