Справа № 200/5610/25
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2026 року Справа№200/5610/25

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (письмове провадження) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 )

про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів

УСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , через свого представника Біленка Є.Л., звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням місяця - січня 2008 року для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за періоди з 01.01.2016 по 28.02.2018 в розмірі 83625,23 грн.

04 серпня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

15 серпня 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.

З 22 серпня 2025 року по 12 вересня 2025 року суддя знаходився у щорічній відпустці, з 22 жовтня 2025 року про 24 жовтня 2025 року суддя знаходився у додатковій відпустці, 21 листопада 2025 року суддя знаходився у відпустці, з 22 листопада 2025 року по 28 листопада 2025 року суддя знаходився у відрядженні, з 30 грудня 2025 року по 07 січня 2026 року суддя знаходився у відпустці.

Дослідивши матеріали адміністративної справи суд встановив їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце мешкання: АДРЕСА_1 .

Позивач в обґрунтування позовної заяви зазначає, що позивач у період з 03.08.2015 по 11.09.2017 проходив військову службу на посадах ІНФОРМАЦІЯ_1 та з 30.12.2017 по 17.03.2023 на посадах його структурного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_3 .

19.07.2025 року позивач звернувся до відповідача з вимогою повідомити чи проводив відповідач за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 розрахунок та виплату індексації грошового забезпечення позивача виходячи при розрахунку індексації з базового місяця нарахування індексації січень 2008 року відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку індексації грошових доходів населення» від 07.07.2003 №1078.

Відповідач листом №09/02/1071 від 22.07.2025 підтвердив, що не проводив своєчасно нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, відмовив у її виплаті та надав довідку про суми нарахованого та виплаченого грошового забезпечення позивача.

Пунктом 5 Порядку №1078 в редакції від 15.12.2015 встановлено, що місяцем з якого починається нарахування індексації грошового забезпечення є місяць в якому відбулося підвищення тарифних ставок.

Відповідно до абзацу 2 п. 5 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених тарифних ставок (окладів). По суті, місяць у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) є місяцем з якого починається обчислення індексу споживчих цін при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», яка набрала чинності 01.01.2008 та втратила чинність 01.03.2018 (далі Постанова № 1294), встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком №1 до Постанови №1294

Керуючись Порядком № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з січня 2008 як місяця останнього підвищення посадового окладу. В січні 2016 прожитковий мінімум складав 1378,00 грн, коефіцієнт індексації 171,2, а отже сума індексації грошового забезпечення за січень 2016 складає 2359,14 грн. В лютому 2016 прожитковий мінімум складав 1378,00 грн, коефіцієнт індексації 171,2, а отже сума індексації грошового забезпечення за лютий 2016 складає 2359,14 грн. В березні 2016 прожитковий мінімум складав 1378,00 грн, коефіцієнт індексації 171,2, а отже сума індексації грошового забезпечення за березень 2016 складає 2359,14 грн. В квітні 2016 прожитковий мінімум складав 1378,00 грн, коефіцієнт індексації 171,2, а отже сума індексації грошового забезпечення за квітень 2016 складає 2359,14 грн. В травні 2016 прожитковий мінімум складав 1450,00 грн, коефіцієнт індексації 171,2, а отже сума індексації грошового забезпечення за травень 2016 складає 2482,40 грн. В червні 2016 прожитковий мінімум складав 1450,00 грн, коефіцієнт індексації 186,9, а отже сума індексації грошового забезпечення за червень 2016 складає 2710,05 грн. В липні 2016 прожитковий мінімум складав 1450,00 грн, коефіцієнт індексації 186,9, а отже сума індексації грошового забезпечення за липень 2016 складає 2710,05 грн. В серпні 2016 прожитковий мінімум складав 1450,00 грн, коефіцієнт індексації 186,9, а отже сума індексації грошового забезпечення за серпень 2016 складає 2710,05 грн. В вересні 2016 прожитковий мінімум складав 1450,00 грн, коефіцієнт індексації 186,9, а отже сума індексації грошового забезпечення за вересень 2016 складає 2710,05 грн. В жовтні 2016 прожитковий мінімум складав 1450,00 грн, коефіцієнт індексації 186,9, а отже сума індексації грошового забезпечення за жовтень 2016 складає 2710,05 грн. В листопаді 2016 прожитковий мінімум складав 1450,00 грн, коефіцієнт індексації 186,9, а отже сума індексації грошового забезпечення за листопад 2016 складає 2710,05 грн. В грудні 2016 прожитковий мінімум складав 1600,00 грн, коефіцієнт індексації 198,6 а отже сума індексації грошового забезпечення за грудень 2016 складає 3177,60 грн. В січні 2017 прожитковий мінімум складав 1600,00 грн, коефіцієнт індексації 198,6, а отже сума індексації грошового забезпечення за січень 2017 складає 3177,60 грн. В лютому 2017 прожитковий мінімум складав 1600,00 грн, коефіцієнт індексації 198,6, а отже сума індексації грошового забезпечення за лютий 2017 складає 3177,60 грн. В березні 2017 прожитковий мінімум складав 1600,00 грн, коефіцієнт індексації 210,0, а отже сума індексації грошового забезпечення за березень 2017 складає 3360,00 грн. В квітні 2017 прожитковий мінімум складав 1600,00 грн, коефіцієнт індексації 210,0, а отже сума індексації грошового забезпечення за квітень 2017 складає 3360,00 грн. В травні 2017 прожитковий мінімум складав 1684,00 грн, коефіцієнт індексації 210,0, а отже сума індексації грошового забезпечення за травень 2017 складає 3536,40 грн. В червні 2017 прожитковий мінімум складав 1684,00 грн, коефіцієнт індексації 221,5, а отже сума індексації грошового забезпечення за червень 2017 складає 3730,06 грн. В липні 2017 прожитковий мінімум складав 1684,00 грн, коефіцієнт індексації 221,5, а отже сума індексації грошового забезпечення за липень 2017 складає 3730,06 грн. В серпні 2017 прожитковий мінімум складав 1684,00 грн, коефіцієнт індексації 221,5, а отже сума індексації грошового забезпечення за серпень 2017 складає 3730,06 грн. В вересні 2017 прожитковий мінімум складав 1684,00 грн, коефіцієнт індексації 231,4, а отже сума індексації грошового забезпечення за вересень 2017 складає 3896,78 грн. В жовтні 2017 прожитковий мінімум складав 1684,00 грн, коефіцієнт індексації 231,4, а отже сума індексації грошового забезпечення за жовтень 2017 складає 3896,78 грн. В листопаді 2017 прожитковий мінімум складав 1684,00 грн, коефіцієнт індексації 231,4, а отже сума індексації грошового забезпечення за листопад 2017 складає 3896,78 грн. В грудні 2017 прожитковий мінімум складав 1762,00 грн, коефіцієнт індексації 241,7 а отже сума індексації грошового забезпечення за грудень 2017 складає 4258,75 грн. В січні 2018 прожитковий мінімум складав 1762,00 грн, коефіцієнт індексації 241,7 а отже сума індексації грошового забезпечення за січень 2018 складає 4258,75 грн. В лютому 2018 прожитковий мінімум складав 1762,00 грн, коефіцієнт індексації 241,7 а отже сума індексації грошового забезпечення за лютий 2018 складає 4258,75 грн.

В загальному підсумку розмір заборгованості зі сплати індексації грошового забезпечення складає 83625,23 грн.

Сторона позивача також зазначила, що за попереднім приблизним розрахунком розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу складає 8600,00 гривень. Повний розрахунок понесених позивачем витрат буде надано відповідно до вимог ч.2 п.7 статті 139 КАС України протягом п`яти діб з дня проголошення рішення суду.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Відповідач проти задоволення адміністративного позову заперечує та зазначає, що позовну заяву підписано ОСОБА_2 . У доданих до позову матеріалах відсутній ордер на надання правничої (правової) допомоги та свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю. Відповідно до частини 7 статті 59 КАС України у разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог закону та Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Дана норма не надає право ОСОБА_2 на підписання позову від імені позивача без наявності статусу адвоката. До матеріалів справи надана копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, виданого Берестень В.В., який не підписував позовну заяву від імені позивача.

Відповідач вважає, що докази права підпису Біленко Є.Л. позовної заяви від імені позивача у доданих до позовної заяви матеріалах відсутні.

По суті позовних вимог сторона відповідача зазначила, що для виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в січні 2016 року лютому 2018 року фінансового ресурсу в Міністерстві оборони України не було. Фінансування на виплату індексації не здійснювалося. Зазначене підтверджується листами Департаменту фінансів Міністерства оборони України (№248/3/9/1/2 від 04.01.2016 року, №248/3/9/1/940 від 16.08.2017 року, №248/1485 від 26.03.2018 року, №248/7/9/1/1661 від 19.12.2017 року), якими головний розпорядник бюджетних коштів довів до підпорядкованих частин відповідні роз`яснення та надав їм вказівки щодо припинення нарахування індексації до окремого розпорядження. Окремо слід зазначити, що механізм нарахування та виплати індексації у поточному році за попередні роки Порядком № 1078 не передбачений.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів було визначено міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року керівництвом Міністерства оборони України було прийнято рішення про збільшення розміру грошового забезпечення у грудні 2015 року за рахунок підвищення розміру щомісячної премії для реалізації зазначеної постанови та підтримання купівельної спроможності військовослужбовців. У зв`язку з вищезазначеним грудень 2015 року став базовим місяцем для нарахування індексації військовослужбовцям Збройних Сил України. Для проведення подальшої індексації індекс споживчих цін мав розраховуватися з січня 2016 року.

Відповідач зазначає, що позивач був зарахований до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_5 03.08.2015 року, а тому базовим місяцем для нього став серпень 2015 року, як наслідок застосовувати до його грошового забезпечення базовий місяць січень 2008 року немає підстав. Отже, дії ІНФОРМАЦІЯ_6 в частині не нарахування індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року є правомірними та такими, що відповідають вимогам законодавства.

Дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

За даними архівної відомості з січня 2016 року по грудень 2020 року, у спірний період індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо повноважень представника позивача.

Згідно з частиною першою статті 55 КАС України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частини третьої статті 55 КАС України, юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Згідно з частиною першою та третьою статті 59 КАС України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Статтею 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Незалежність адвокатури гарантується.

Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Відповідно до частини другої статті 57 КАС України, у справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 59 КАС України, повноваження представників сторін та інших учасників справи можуть бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - це адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно з частинами другою та третьою статті 12 КАС України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ці ж категорії справ зазначено і в частині четвертій статті 12 КАС України, згідно з якою вони розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження.

Предметом оскарження в цій справі є нарахування та виплата складових грошового забезпечення, отже, така справа не віднесена до категорії тих, розгляд яких не може здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження, а розглядається виключно за правилами загального позовного провадження.

За таких обставин суд вважає, що у справі, яка розглядається представником позивача може бути не тільки адвокат, а й зокрема, будь-яка фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 КАС України має адміністративну процесуальну дієздатність.

Аналогічна правова позиція виснувана Верховним Судом у постанові від 28 липня 2025 року у справі № 320/46816/23.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року №1845/0/15-21 затвердженого Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи (далі - Положення ЄСІТС).

Відповідно до пунктів 24 - 34 вказаного Положення, підсистема "Електронний суд" (далі - Електронний суд) - підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, між користувачем цієї підсистеми та Вищою радою правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи.

Документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо), пов`язані з розглядом справ у суді, можуть подаватися до суду в електронній формі виключно з використанням підсистеми «Електронний суд», якщо інше не визначено процесуальним законодавством чи цим Положенням.

Електронні документи створюються із застосуванням вбудованого текстового редактора шляхом заповнення форм документів, передбачених Інструкцією користувача Електронного суду, підписуються кваліфікованим електронним підписом (підписами) його підписувача (підписувачів) та надсилаються засобами відповідної підсистеми ЄСІТС.

До створених в Електронному суді документів користувачі можуть додавати інші файли (зображення, відеофайли тощо). Відповідні додані файли (додатки) підписуються кваліфікованим електронним підписом користувачів разом зі створеними в Електронному суді документами, до яких вони додаються.

Технічні вимоги щодо форм електронних документів та їхніх додатків, обмеження щодо їхнього розміру, формату та інших характеристик встановлюються Інструкцією користувача Електронного суду.

Дата та час підписання документа в Електронному суді, а також дата та час його надсилання автоматично зберігаються і не підлягають корегуванню.

У разі подання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

У випадку, коли інший учасник справи відповідно до внесених ідентифікаційних даних про нього має зареєстрований Електронний кабінет, функціонал Електронного суду в автоматичному режимі надає суду та учаснику справи доказ надсилання до Електронних кабінетів інших учасників справи поданих до суду документів.

В іншому випадку засобами Електронного суду користувача інформують про відсутність в іншого учасника справи зареєстрованого Електронного кабінету.

Користувач ЄСІТС може уповноважити іншого користувача на вчинення дій із використанням Електронного суду в інтересах довірителя, надавши засобами відповідної підсистеми ЄСІТС такому повіреному довіреність в електронній формі відповідно до вимог процесуального законодавства.

Користувач ЄСІТС, який підтвердив свої повноваження адвоката, має можливість видати ордер на конкретну справу для отримання в автоматичному режимі доступу до документів у справі або загальний ордер (без зазначення номера справи) для представлення інтересів фізичних та юридичних осіб, які не мають власних зареєстрованих Електронних кабінетів. За наявності у користувача зареєстрованого Електронного кабінету ордер не створюється. Після отримання адвокатом доступу до конкретної справи до Автоматизованої системи документообігу суду в автоматичному режимі засобами ЄСІТС надсилається відповідне повідомлення із зазначенням інформації про справу та адвоката.

Надання довіреності в електронній формі здійснюється засобами Електронного кабінету шляхом створення електронного документа встановленої форми, в якому визначається обсяг повноважень повіреного.

Довіреність в електронній формі, підписана кваліфікованим електронним підписом довірителя, надає можливість повіреному виконувати визначений довірителем перелік дій засобами Електронного суду. Повірений, якому довірителем видана довіреність в електронній формі із правом передоручення, може надати таку довіреність іншому користувачу на вчинення дій в інтересах довірителя (передоручення).

Від імені юридичної особи видавати довіреності в електронній формі мають право особи, зазначені у відомостях Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо такої юридичної особи у графі "Прізвище, ім`я, по батькові, дати обрання (призначення) осіб, що обираються (призначаються) до органу управління такої юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або такі, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи". Від імені іноземної юридичної особи електронні довіреності видаватися не можуть.

Довіреність в електронній формі, що підтверджує повноваження представника, та електронні документи, на підставі яких відбувалось передоручення прав первинного довірителя (за їх наявності), автоматично додаються до документів, відправлених представником засобами Електронного суду.

Питання повноважень та юридичної сили документів, створених у підсистемі «Електронний суд», вже неодноразово досліджувалося Верховним Судом, зокрема, у постановах від 19 жовтня 2021 року у справі №640/32183/20, від 20 грудня 2021 року у справі №560/9405/21, від 29 червня 2023 року у справі №340/807/21, від 27 березня 2024 року у справі №201/5028/23, від 25 січня 2023 року у справі №235/8501/21.

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу ХІ «Підсистема електронного суду» Положення про АСДС (в редакції рішення Ради суддів України №17 від 2 березня 2018 року) у всіх місцевих та апеляційних судах України з 22 грудня 2018 року обмін електронними документами між судом, фізичними особами та учасниками судового процесу забезпечується засобами підсистеми «Електронний суд».

Учасники судового процесу за допомогою зареєстрованого Електронного кабінету можуть надсилати копії електронних документів іншим учасникам судової справи, крім випадків, коли інший учасник не має зареєстрованого електронного кабінету, подавати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, а також отримувати судові рішення та інші електронні документи.

Відповідно до пунктів 9-11 розділу XI «Підсистема електронного суду» Положення про АСДС, в редакції рішення РСУ №17, шляхом формування, підписання та направлення до підсистеми електронного доручення, встановленої адміністратором форми (з правом передоручення або без такого права), особа, що зареєструвала електронний кабінет, може уповноважити представника (іншу фізичну особу, що має зареєстрований електронний кабінет) на подання документів від свого імені або від імені довірителя по судовій справі, судовому провадженню або зверненню. Електронні доручення, що підтверджують повноваження підписанта автоматично додаються підсистемою до кожного документу, ним відправленого.

Шляхом формування, підписання та направлення до підсистеми електронного доручення, встановленої адміністратором форми (з правом передоручення або без такого права), особа, що зареєструвала електронний кабінет в межах отриманих повноважень може надати іншій фізичній особі доступ до документів по судовій справі, судовому провадженню або зверненню.

Шляхом формування, підписання та направлення до підсистеми електронного повідомлення, встановленої адміністратором форми, автор доручення може його скасувати.

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що електронне доручення, яке можливо надати за допомогою підсистеми «Електронний суд», видається за наявності у відповідної особи довірителя та його представника особистих електронних кабінетів у підсистемі «Електронний суд», що передбачає наявність у таких осіб електронного цифрового підпису. Електронне доручення видається лише за умови його підписання електронним ключем довірителем за допомогою алгоритмів, визначених у підсистемі «Електронний суд». Надалі таке електронне доручення автоматично додається до позовної заяви, яка подана представником від імені довірителя через підсистему «Електронний суд», при цьому у користувачів відсутня можливість будь-яким чином впливати на зміст та вигляд такого електронного доручення, тобто воно формується підсистемою «Електронний суд» самостійно, відповідно до обраного обсягу повноважень представника.

Особливості подання до суду довіреності для цілей підтвердження повноважень представника у разі звернення до суду в електронній формі встановлені у частині сьомій статті 59 КАС України та пункті 9 розділу XI Положення про АСДС, зі змісту яких вбачається, що учасник справи може уповноважити представника на подання документів від свого імені шляхом формування, підписання та направлення до підсистеми «Електронний суд» електронного доручення за формою, установленою адміністратором системи, примірник якого додається підсистемою до кожного відправленого (підписаного) представником документу автоматично. Довіреність, видана із дотриманням зазначених правил, як електронний документ не вимагає будь-якого засвідчення і є належним документом, що підтверджує повноваження представника у суді. При цьому, у випадку звернення до суду через підсистему «Електронний суд» суди мають перевіряти відповідність вчиненої представником дії наданому представнику обсягу повноважень, визначеному в електронному дорученні.

Як свідчать матеріали справи, позовну заяву від імені позивача підписано електронним цифровим підписом та подано до суду через підсистему "Електронний суд" Біленком Є.Л.

На підтвердження своїх повноважень Біленко Є.Л., як представник позивача, надав довіреність від 10.03.2025 року, якою йому надано повноваження представляти інтереси позивача в судах України (в тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях) з усіма правами, які надано законом стороні по справі, в тому числі з правом підписувати, подавати, доповнювати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи, а також пред`являти виконавчі документи, видані у формі електронного документа, на примусове виконання до органів державної виконавчої служби (приватних виконавців).

Вказана довіреність сформована в системі «Електронний суд», отже до наведених обставин належить застосовувати частину сьому статті 59 КАС України.

Аналогічна позиція виснувана у постанові Верховного Суду від 30 квітня 2025 року у справі № 280/8882/24.

Відтак, суд дійшов висновку, що повноваження представника позивача підтверджені в установленому законом порядку.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Згідно ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 42 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (надалі - Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року №1282-ХІІ (надалі Закон №1282-ХІІ) визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Статтею 1 Закону №1282-ХІІ встановлено, що для цілей цього Закону терміни вживаються в такому значенні:

індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг;

індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання;

поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Перелік об`єктів індексації установлений ст. 2 Закону №1282-ХІІ, згідно з якою індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, у тому числі оплата праці (грошове забезпечення).

Також згідно ст. 2 Закону №1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статті 4 Закону № 1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 5 Закону № 1282-ХІІ встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Водночас, положеннями статті 6 Закону № 1282-ХІІ визначено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (у 2016 році - 103 відсотка).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Разом з тим, пунктом 2 Порядку № 1078 закріплено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу.

Крім того, положеннями пункту 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

У разі коли особа працює/служить неповний робочий/службовий час, сума індексації визначається з розрахунку повного робочого часу/кількості календарних днів у місяці, а виплачується пропорційно відпрацьованому/службовому часу.

Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що У разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (вказана норма застосовується із 01.12.2015).

Тобто, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці.

Суд наголошує, що відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Так, положеннями Закону № 1282-ХІІ та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації.

Пунктом 6 Порядку № 1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. Тобто, мова йде про фінансові ресурси бюджетів всіх рівнів.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, від 7 серпня 2019 року у справі №825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі №620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №815/2465/17 від 17 лютого 2020 року.

Більш того, в рішенні Конституційного суду України № N 7-рп/2004 від 17.03.2004 по справі № 1-13/2004 зазначено, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України (254к/96-ВР) виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України (254к/96-ВР) перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (Рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 N 8-рп/99 (v008p710-99) у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 N 5-рп/2002 (v005p710-02) у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій). Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба в Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (Рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 N 5-рп/2002 (v005p710-02) у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Щодо позовних вимог відносно застосування січня 2008 року в якості базового місяця для визначення індексу споживчих цін при розрахунку та виплаті індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 року до 28 лютого 2018 року, суд зазначає наступне.

Згідно п. 10-1 Порядку № 1078, у редакції, чинній до 15.12.2015, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу.

Згодом, Порядок № 1078 доповнено пунктом 10-2 згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 526 від 13.06.2012, яка діє в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015.

Пункт 10-2 Порядку № 1078 (в редакції від 15.12.2015) встановлює, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Тож, з 15.12.2015 положення пункту 10-2 Порядку № 1078 застосовуються до новоприйнятих працівників.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що з 15.12.2015 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а з моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу (далі - постанова № 1294), яка набрала чинності 01.01.2008 та втратила чинність 01.03.2018, встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені, зокрема, Додатками № 1-7 до Постанови №1294.

01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - постанова № 704), якою було затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

В постанові від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21 Верховний Суд сформував висновок, згідно якого внаслідок внесених змін Порядок проведення індексації грошових доходів населення у редакції, що застосовується з 1 грудня 2015 року, не містить поняття «базовий місяць» і передбачає уніфікований підхід до обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації всіх працівників. Для проведення індексації з 1 грудня 2015 року замість терміну «базовий місяць» використовується поняття «місяць підвищення доходу», яке має інший зміст.

Місяць підвищення доходу - це місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Місяць підвищення доходу при зростанні заробітної плати визначається тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). Тож з 1 грудня 2015 року зростання заробітної плати за рахунок інших постійних її складових, без підвищення тарифної ставки (окладу), не призводить до визначення нового місяця підвищення доходу.

У цьому полягає одна з основних відмінностей поняття «місяць підвищення доходу» від терміну «базовий місяць», позаяк визначення останнього залежало також від факту зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.

Водночас вилучення терміну «базовий місяць» та запровадження поняття «місяць підвищення доходу» не вплинуло на правило обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Як у «базовому місяці», так і у «місяці підвищення доходу» індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення подальшої індексації здійснюється наростаючим підсумком із наступного місяця.

Отже, з урахуванням наведених нормативних положень, розрахунок індексації грошового забезпечення позивача як військовослужбовця з 1 грудня 2015 року не прив`язаний до місяця прийняття (виходу) на військову службу.

Відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.

З матеріалів адміністративної справи суд встановив, що з січня 2008 року посадовий оклад позивача не змінювався до березня 2018 року.

Враховуючи викладене, для обчислення індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року місяцем підвищення доходу є січень 2008 року.

Такий висновок суду кореспондує правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21, від 26 січня 2022 року у справі №400/1118/21, від 20 квітня 2022 року у справі №420/3593/20, відносно тлумачення у подібних правовідносинах пунктів 2, 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення при розв`язанні питання про місяць, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення.

Водночас, в постанові Верховного Суду від 29.11.2021 року по справі № 120/313/20-а, в якій колегія суддів зазначила, що Верховний Суд раніше вже звертав увагу на те, що місяць, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу), є базовим для проведення індексації (пункт 26 постанови від 5 лютого 2020 року у справі №825/565/17) та додатково зауважив, що за змістом пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, підставою для встановлення чи зміни базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення є підвищення тарифної ставки (окладу) військовослужбовця, отже, базовий місяць для такої індексації визначається нормативно і відповідач не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, обираючи інакший місяць базовим, ніж той, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу).

Тому у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретну дію на користь позивача - провести індексацію його грошового забезпечення, враховуючи нормативно визначений місяць підвищення доходу. Якщо відповідач цієї дії не вчиняє, останнього можна зобов`язати до її вчинення у судовому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21, в якій суд зазначив, що на основі усталеної практики тлумачення поняття дискреційних повноважень та з огляду на об`єкти, підстави й умови для проведення індексації, що встановлені статтями 2, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», пунктами 1-1, 2, 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, повноваження військової частини стосовно визначення січня 2008 року місяцем підвищення доходу особи, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення не є дискреційними.

Поряд з цим, відповідачем підтверджено, що в період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року він не нараховував та не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення у тому числі без застосування місяця підвищення доходу - січня 2008 року.

Щодо обчислення суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року суд зазначає наступне.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року № 928-VIII, установлено у 2016 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2016 року - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII, установлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень, з 1 травня - 1684 гривні, з 1 грудня - 1762 гривні.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 7 грудня 2017 року № 2246-VIII, установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня.

Перевіривши розрахунки сторони позивача в розрізі приписів Порядку № 1078 суд встановив:

- в січні 2016 прожитковий мінімум складав 1378,00 грн, коефіцієнт індексації 171,2, сума індексації грошового забезпечення за січень 2016 складає 2359,14 грн (1378 грн х 1,712);

- в лютому 2016 прожитковий мінімум складав 1378,00 грн, коефіцієнт індексації 171,2, сума індексації грошового забезпечення за лютий 2016 складає 2359,14 грн (1378 грн х 1,712);

- в березні 2016 прожитковий мінімум складав 1378,00 грн, коефіцієнт індексації 171,2, сума індексації грошового забезпечення за березень 2016 складає 2359,14 грн (1378 грн х 1,712);

- в квітні 2016 прожитковий мінімум складав 1378,00 грн, коефіцієнт індексації 171,2, сума індексації грошового забезпечення за квітень 2016 складає 2359,14 грн (1378 грн х 1,712);

- в травні 2016 прожитковий мінімум складав 1450,00 грн, коефіцієнт індексації 171,2, сума індексації грошового забезпечення за травень 2016 складає 2482,40 грн (1450,00 грн х 1,712);

- в червні 2016 прожитковий мінімум складав 1450,00 грн, коефіцієнт індексації 186,9, сума індексації грошового забезпечення за червень 2016 складає 2710,05 грн (1450,00 грн х 1,869);

- в липні 2016 прожитковий мінімум складав 1450,00 грн, коефіцієнт індексації 186,9, сума індексації грошового забезпечення за липень 2016 складає 2710,05 грн (1450,00 грн х 1,869);

- в серпні 2016 прожитковий мінімум складав 1450,00 грн, коефіцієнт індексації 186,9, сума індексації грошового забезпечення за серпень 2016 складає 2710,05 грн (1450,00 грн х 1,869);

- в вересні 2016 прожитковий мінімум складав 1450,00 грн, коефіцієнт індексації 186,9, сума індексації грошового забезпечення за вересень 2016 складає 2710,05 грн (1450,00 грн х 1,869);

- в жовтні 2016 прожитковий мінімум складав 1450,00 грн, коефіцієнт індексації 186,9, сума індексації грошового забезпечення за жовтень 2016 складає 2710,05 грн (1450,00 грн х 1,869);

- в листопаді 2016 прожитковий мінімум складав 1450,00 грн, коефіцієнт індексації 186,9, сума індексації грошового забезпечення за листопад 2016 складає 2710,05 грн (1450,00 грн х 1,869);

- в грудні 2016 прожитковий мінімум складав 1600,00 грн, коефіцієнт індексації 198,6 сума індексації грошового забезпечення за грудень 2016 складає 3177,60 грн (1600,00 грн х 1,986);

- в січні 2017 прожитковий мінімум складав 1600,00 грн, коефіцієнт індексації 198,6, сума індексації грошового забезпечення за січень 2017 складає 3177,60 грн (1600,00 грн х 1,986);

- в лютому 2017 прожитковий мінімум складав 1600,00 грн, коефіцієнт індексації 198,6, сума індексації грошового забезпечення за лютий 2017 складає 3177,60 грн (1600,00 грн х 1,986);

- в березні 2017 прожитковий мінімум складав 1600,00 грн, коефіцієнт індексації 210,0, а отже сума індексації грошового забезпечення за березень 2017 складає 3360,00 грн (1600,00 грн х 2,100);

- в квітні 2017 прожитковий мінімум складав 1600,00 грн, коефіцієнт індексації 210,0, сума індексації грошового забезпечення за квітень 2017 складає 3360,00 грн (1600,00 грн х 2,100);

- в травні 2017 прожитковий мінімум складав 1684,00 грн, коефіцієнт індексації 210,0, сума індексації грошового забезпечення за травень 2017 складає 3536,40 грн (1684,00 грн х 2,100).

- в червні 2017 прожитковий мінімум складав 1684,00 грн, коефіцієнт індексації 221,5, сума індексації грошового забезпечення за червень 2017 складає 3730,06 грн (1684,00 грн х 2,215);

- в липні 2017 прожитковий мінімум складав 1684,00 грн, коефіцієнт індексації 221,5, сума індексації грошового забезпечення за липень 2017 складає 3730,06 грн (1684,00 грн х 2,215);

- в серпні 2017 прожитковий мінімум складав 1684,00 грн, коефіцієнт індексації 221,5, а отже сума індексації грошового забезпечення за серпень 2017 складає 3730,06 грн (1684,00 грн х 2,215);

- в вересні 2017 прожитковий мінімум складав 1684,00 грн, коефіцієнт індексації 231,4, а отже сума індексації грошового забезпечення за вересень 2017 складає 3896,78 грн (1684,00 грн х 2,314);

- в жовтні 2017 прожитковий мінімум складав 1684,00 грн, коефіцієнт індексації 231,4, а отже сума індексації грошового забезпечення за жовтень 2017 складає 3896,78 грн (1684,00 грн х 2,314);

- в листопаді 2017 прожитковий мінімум складав 1684,00 грн, коефіцієнт індексації 231,4, сума індексації грошового забезпечення за листопад 2017 складає 3896,78 грн (1684,00 грн х 2,314);

- в грудні 2017 прожитковий мінімум складав 1762,00 грн, коефіцієнт індексації 241,7 сума індексації грошового забезпечення за грудень 2017 складає 4258,75 грн (1762,00 грн х 2,417);

- в січні 2018 прожитковий мінімум складав 1762,00 грн, коефіцієнт індексації 241,7, сума індексації грошового забезпечення за січень 2018 складає 4258,75 грн (1762,00 грн х 2,417);

- в лютому 2018 прожитковий мінімум складав 1762,00 грн, коефіцієнт індексації 241,7, сума індексації грошового забезпечення за лютий 2018 складає 4258,75 грн (1762,00 грн х 2,417);

Загальна сума становить 83625,23 грн (2359,14 грн + 2359,14 грн + 2359,14 грн + 2359,14 грн +2482,40 грн + 2710,05 грн + 2710,05 грн + 2710,05 грн + 2710,05 грн + 2710,05 грн + 2710,05 грн + 3177,60 грн + 3177,60 грн + 3177,60 грн + 3360,00 грн+ 3360,00 грн + 3536,40 грн + 3730,06 грн + 3730,06 грн + 3730,06 грн + 3896,78 грн + 3896,78 грн + 3896,78 грн + 4258,75 грн + 4258,75 грн + 4258,75 грн).

Ураховуючи викладене, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на означене, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. TheUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ст. 9 КАС України, приймаючи до уваги докази наявні у матеріалах справи, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд приходить висновку про ефективність встановленого судом способу захисту порушеного права позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивача звільнено від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, підстави для розподілу судових витрат зі сплати судового збору відсутні.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце мешкання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням місяця - січня 2008 року для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 в розмірі 83625 (Вісімдесят три тисячі шістсот двадцять п`ять) грн 23 коп.

Повний текст рішення складено та підписано 12 березня 2026 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ст. 297 КАС України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко