Справа № 240/6512/24
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2026-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Житомир справа №240/6512/24

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач 1), в якому просить:

- визнати неправомірною відмову, оформлену відповіддю від 28.02.2024 №0600-0216-8/248695, наданою на підставі рішення №34, в призначенні йому пенсії зі зниженням пенсійного віку у відповідності до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити йому пенсію, як потерпілому від аварії на ЧАЕС, зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з моменту його звернення до відповідача, тобто з 19.02.2024.

На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначив, що він має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) та постійно проживав у с.Велика Хайча Овруцького району Житомирської області, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року №106, належало до зони посиленого радіологічного контролю внаслідок аварії на ЧАЕС, станом на 01.01.1993 не менше ніж 4 роки. З огляду на зазначене, позивач вважає, що він має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Однак, рішенням від 28.02.2024 №34 йому було відмовлено у призначенні пенсії через не підтвердження періоду проживання у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4-х років. За висновками пенсійного органу період його проживання у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 становить лише 03 роки 10 місяців 23 дні (з 26.04.1986 по 28.08.1986 та з 12.06.1989 по 01.01.1993). Позивач вважає таке рішення про відмову у призначенні їй пенсії протиправним, та вказує, що при підрахунку періоду його проживання в зоні радіологічного контролю відповідач не врахував, що під час навчання на денному відділенні в Житомирському будівельному технікумі з 01.09.1986 по 07.05.1987 він на вихідні та святкові дні, а також на канікули, що тривали 13 днів (з 29.12.1986 по 10.01.1987) приїжджав до батьків у с. Велика Хайча Овруцького району Житомирської області та фактично там проживав. Крім того, позивач зазначає, що пенсійний орган не взяв до уваги той факт, що під час служби в армії з 22.05.1987 по 22.05.1989 йому надавалась відпустка тривалістю один місяць, яку він проводив у с. Велика Хайча Овруцького району Житомирської області. Також позивач вказав, що строк його служби в армії закінчився 22.05.1989, однак зареєстрував своє місце проживання в с. Велика Хайча Овруцького району Житомирської області він лише 12.06.1989, хоча фактично весь цей час він проживав у вказаному населеному пункті, що складає ще 18 днів проживання в зоні посиленого радіологічного контролю. З огляду на вказані обставини ОСОБА_1 вважає, що строк його проживання станом на 01.01.1993 в зоні посиленого радіологічного контролю становить понад 4 роки, а тому з метою захисту свого права на пенсійне забезпечення ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 15.04.2024 провадження в адміністративній справі №240/6512/24 за позовом ОСОБА_1 було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Крім того, 15.04.2024 суд виніс ухвалу, якою залучив Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до участі в справі, як другого відповідача (далі - відповідач 2).

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подало до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувало проти заявлених позовних вимог. На підтвердження правомірності прийнятого ним рішення від 28.02.2024 №34 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії управління зазначило, що відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю пенсія зі зменшенням пенсійного віку надається за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років. До заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 долучив довідку від 24.01.2024 №85 про те, що був зареєстрований та проживав у с. Велика Хайча Коростенського району Житомирської області з 26.04.1986 по 28.08.1986 та з 12.06.1989 по 31.12.2014. Отже, період проживання ОСОБА_1 в зоні посиленого радіологічного контролю склав 25 років 10 місяців 23 дні (з 26.04.1986 по 28.08.1986, з 12.06.1989 по 31.12.2014). Натомість, період його проживання в цій зоні станом на 01.01.1993 становить лише 3 роки 10 місяців 23 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Оскільки позивачем не підтверджено факт постійного проживання (роботи) в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4 років, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області вважає, що ним правомірно було прийнято рішення від 28.02.2024 №34 про відмову в призначенні йому пенсії, а тому просить відмовити в задоволенні позову.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області також подало до суду відзив на позовну заяву, в якому просило відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог. Аргументуючи свою позицію управління вказало, що 19.02.2024 ОСОБА_1 звернулась до територіального органу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Вказана заява опрацьовувалась за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів. У зв`язку із чим, після реєстрації заяви та сканування копій доданих до неї документів, цю заяву за принципом екстериторіальності розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області. За результатами розгляду заяви саме Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийняло рішення від 28.02.2024 №34, яким відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії через не підтвердження наявності у нього періоду проживання у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4-х років. Враховуючи вказане, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зауважило, що не приймало рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії, а відтак не вчиняло дій, які б могли порушувати його право на належне пенсійне забезпечення.

Крім того, у відзиві Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вказало, що вважає прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області рішення від 28.02.2024 №34 правомірним, оскільки документально підтверджений період проживання позивача на території зони посиленого радіологічного контролю, станом на 01.01.1993 року становить лише 03 роки 10 місяців 23 дні, що є не достатнім для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". З огляду на вказане, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи характер спірних правовідносин, суд вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до норм ст.ст. 257, 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-1993 роках, що підтверджується наявним у нього посвідченням потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) серії НОМЕР_1 , виданим 15.07.1993 Овруцькою райдержадміністрацією.

З метою реалізації свого права на пенсійне забезпечення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення ним 55-річного віку, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою від 19.02.2024 про призначення йому пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до пункту 2 частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як особі, яка постійно проживала в зоні посиленого радіологічного контролю.

Для підтвердження факту постійного проживання на території радіоактивного забруднення, до заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 додав:

- довідку Виконавчого комітету Овруцької міської ради від 24.01.2024 №85, згідно якої він в періоди з 26.04.1986 по 28.08.1986 та з 12.06.1989 по 31.12.2014 був зареєстрований та проживав у селі Велика Хайча Овруцького (наразі Коростенського) району Житомирської області, яке згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю (4 зона) внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

На виконання вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (зі змінами, внесеними постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1) за принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії розглядало Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

За наслідками розгляду цієї заяви та доданих до неї документів Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийняло рішення від 28.02.2024 №34, яким відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до абзацу 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Обґрунтовуючи відмову в призначенні пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в своєму рішенні вказало, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4-х років, мають право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. Однак, заявник станом на 01 січня 1993 року прожив у зоні посиленого радіологічного контролю менше ніж 4 роки, а тому управління дійшло висновку, що підстави для призначення йому пенсії відсутні. Зокрема, за підрахунками управління строк проживання ОСОБА_1 станом на 01 січня 1993 року у зоні посиленого радіологічного контролю становить лише 03 роки 10 місяців 23 дні (з 26.04.1986 по 28.08.1986 та з 12.06.1989 по 01.01.1993).

Про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області рішення від 28.02.2024 №34 ОСОБА_1 було повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 28.02.2024 №0600-0216-8/24869.

Вважаючи відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" протиправною, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи публічно-правовий спір та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Зокрема, частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Водночас, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).

Статтею 49 Закону №796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені в статті 55 Закону №796-XII.

Абзацом першим частини першої статті 55 Закону №796-XII передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

У пункті 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII визначені різні підстави для зниження пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які залежать від зони радіоактивного забруднення, на території якої такі особа проживала/працювала.

Абзац 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII передбачає, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю, мають право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише тим особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

З наведених положень Закону №796-XII вбачається, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі абзацу 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року.

Крім того, особам, які додатково до зазначеної умови постійно проживали у зоні посиленого радіологічного контролю в період з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року, ще встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку в розмірі 2 роки.

Особам, які постійно не працювали/постійно не проживали в зоні посиленого радіологічного контролю з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року, але постійно проживали/постійно працювали у зазначеній зоні протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року, зменшення пенсійного віку здійснюється без застосування початкової величини, та розраховується, як 1 рік зменшення пенсійного віку за 3 роки проживання/роботи в зоні посиленого радіологічного контролю.

Таким чином, виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням, або у зв`язку із роботою в такій місцевості.

В свою чергу, абзац перший частини першої статті 55 Закону №796-XII визначає додаткову умову, для виникнення у особи права призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, яка полягає наявності страхового стажу, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до статті 26 Закону №1058-IV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років.

Відтак, у випадку звернення особи, якій у 2024 році виповнилось 55 роки, за призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до абзацу 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII, така особа повинна мати страховий стаж в розмірі 26 років (31 - 5 = 25, де: 31 років - страховий стаж визначений статті 26 Закону №1058-IV для призначення пенсії за віком у 2024 році; 5 - кількість років зниження пенсійного віку).

Відтак, зміст вищезазначених положень свідчать, що особа, яка постійно проживала або постійно проживає чи постійно працювала або постійно працює у зоні посиленого радіологічного контролю, набуває права на призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до абзацу 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII у випадку дотримання таких умов:

- наявності у цієї особи статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи;

- наявності у цієї особи необхідного періоду проживання (роботи) у зоні посиленого радіологічного контролю, який станом на 1 січня 1993 року повинен становити не менше 4-х років;

- наявності страхового стажу встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу (в спірних правовідносинах такий стаж повинен становити не менше 26 років).

При цьому, виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26 квітня 1986 року. Отже, щодо періоду проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом 4-х років станом на 01 січня 1993 року, то його необхідно обраховувати з 26 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року. Вказане пов`язане із поняттям виникнення зони посиленого радіологічного контролю, яке згідно чинного законодавства нерозривно пов`язано із моментом аварії на Чорнобильській АЕС.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1(у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1) (далі - Порядок № 22-1).

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1(у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1) (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до абзацу дев`ятого підпункту 7 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1 (в редакції, на момент спірних правовідносин) потерпілими від Чорнобильської катастрофи до заяви про призначення пенсії додаються такі документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку:

- для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

- для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;

- посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Під час розгляду справи судом встановлено, що для підтвердження наявності права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до абзацу 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII ОСОБА_1 на виконання вимог п.2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення йому пенсії додала: довідку виконавчого комітету Овруцької міської ради від 24.01.2024 №85, а також посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) серії НОМЕР_2 , видане 15.07.1993.

Згідно з статтею 9 Закону №796-ХІІ (в редакції, чинній на момент видачі позивачу посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до статті 65 Закону №796-ХІІ документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На момент видачі позивачу посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії НОМЕР_2 від 15.07.1993, правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи були врегульовані Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 №501(далі - Порядок №501).

Пунктом 2 Порядку №501 (в редакції, що діяла станом на момент видачі позивачу посвідчення) було передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, наявність у ОСОБА_1 статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи, підтвердженого відповідним посвідченням 4 категорії серії НОМЕР_2 від 15.07.1993, надає йому право користуватися пільгами, передбаченими Законом №796-ХІІ.

При цьому, у позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що наявне у нього посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) є достатнім доказом наявності у нього необхідного для призначення пенсії строку проживання в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4-х років.

Надаючи оцінку вказаним доводам позивача суд зазначає наступне.

Правовими норами пункту 4 частини 1 статті 11 Закону №796-ХІІ визначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Пунктом 6 Порядку №501 (в редакції, чинній на момент видачі позивачу посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії НОМЕР_2 від 15.07.1993) передбачено, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення коричневого кольору, серія В.

Зміст вказаних правових норми свідчить, що статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи, із видачею при цьому посвідчення категорії 4, надається лише тим особам, які станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4-х років. Жодної іншої підстави для видачі особі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, окрім як у зв`язку з її проживанням/роботою на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 01 січня 1993 року не менше чотирьох років, законодавство не передбачає.

Разом з тим, визначеними в абзаці 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII умовами, які є необхідними для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, є не тільки наявність у особи статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи, а ще й проживання (робота) такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4-х років.

Суд зауважує, що наявне у ОСОБА_1 посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії НОМЕР_2 від 15.07.1993 не містить ні інформації про конкретні періоди проживання позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю, а ні інформації про назву населеного в якому він протягом таких періодів проживала.

Для встановлення такої інформації та здійснення пенсійним органом перевірки наявності у особи необхідного для призначення пенсії строку проживання на території радіоактивного забруднення, правові норми абзацу дев`ятого підпункту 7 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1 зобов`язують особу, яка звертається за призначенням пенсії на умовах пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII, надати пенсійному органу разом із заявою про призначення пенсії ще й відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" або документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, які видані органами місцевого самоврядування.

Під час розгляду справи судом встановлено, що до заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 долучав виконавчого комітету Овруцької міської ради від 24.01.2024 №85.

Відповідно до інформації, що зазначена у вказаній довідці, ОСОБА_1 в періоди з 26.04.1986 по 28.08.1986, з 12.06.1989 по 31.12.2014 і по теперішній час проживає в селі Велика Хайча Овруцького (наразі Коростенського) району Житомирської області.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, село Велика Хайча Овруцького району Житомирської області відносилось до зони посиленого радіоекологічного контролю внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Таким чином, відповідно до інформації, вказаної в довідці від 24.01.2024 №85, ОСОБА_1 станом на 01.01.1993 прожив у зоні посиленого радіоекологічного контролю загалом 03 роки 10 місяців 23 дні (з 26.04.1986 по 28.08.1986 та з 12.06.1989 по 01.01.1993).

При цьому, суд зауважує, що зі змісту оскаржуваного рішення від 28.02.2024 №34 вбачається, що вказаний у довідці від 24.01.2024 №85 період проживання позивача в селі Велика Хайча Овруцького району Житомирської області повністю був зарахований до строку його проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що наданою довідкою виконавчого комітету Овруцької міської ради від 24.01.2024 №85 підтверджується лише факт проживання ОСОБА_1 у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 лише протягом 03 років 10 місяців 23 днів (з 26.04.1986 по 28.08.1986 та з 12.06.1989 по 01.01.1993).

Вказане свідчить, що документально підтверджений період проживання позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01 січня 1993 року складає менше 4-х років.

Жодного іншого документу про періоди проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, виданого органами місцевого самоврядування позивач до заяви про призначення пенсії не додавав.

Щодо вказаних в позовній заяві доводів позивача про те, що під час навчання на денному відділенні в Житомирському будівельному технікумі з 01.09.1986 по 07.05.1987 на вихідні та святкові дні, а також на канікули, що тривали з 29.12.1986 по 10.01.1987, він приїжджав до батьків у с. Велика Хайча Овруцького району Житомирської області та фактично там проживав, а також доводів про те, що під час служби в армії з 22.05.1987 по 22.05.1989 йому надавалась відпустка тривалістю один місяць, яку він провів у с. Велика Хайча Овруцького району Житомирської області, суд зазначає, що такі твердження позивача документально не підтверджені. Жодного документу, який містив би інформацію про те, що в період зимових канікул, які тривали з 29.12.1986 по 10.01.1987, чи в період відпустки під час служби в армії ОСОБА_1 фактично проживав у с. Велика Хайча Овруцького району Житомирської області, позивач ні до заяви про призначення пенсії, а ні до суду не надав. Долучена позивачем до матеріалів справи довідка Відокремленого структурного підрозділу "Фаховий коледж будівництва, архітектури та дизайну Поліського національного університету" від 06.02.2024 №7/1 містить лише інформацію про тривалість зимових канікул, але не підтверджує тих обставин, що під час цих канікул позивач фактично проживав у с. Велика Хайча.

Разом з тим, суд звертає увагу, що правові норми абзацу дев`ятого підпункту 7 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1 покладають на особу, яка звертається за призначенням пенсії, обов`язок надати пенсійному органу документи, а саме: відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" чи довідки органів місцевого самоврядування, які підтверджують періоди проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення.

Однак у спірних правовідносинах ОСОБА_1 надав пенсійному органу лише довідку від 24.01.2024 №85, і як вже зазначалось судом, вказаний в цій довідці період проживання позивача в селі Велика Хайча Овруцького району Житомирської області в повному обсязі був зарахований до строку його проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до висновків Верховного Суду, сформованих у постановах від 19 вересня 2019 року у справі №556/1172/17 та від 17 червня 2020 року у справі №572/456/17, виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням, або у зв`язку із роботою в такій місцевості.

Оскільки наданими до заяви про призначення пенсії документами не підтверджується, що станом на 01 січня 1993 року ОСОБА_1 постійно проживав чи працював у зоні посиленого радіоекологічного контролю протягом не менше 4-х років, то суд приходить до висновку, що права на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно абзацу 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" він не має.

Враховуючи вищезазначене правове регулювання та встановлені судом обставини справи суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 28.02.2024 №34 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до абзацу 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яке було обґрунтоване саме відсутністю у нього станом на 01.01.1993 необхідного строку проживання/роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю, є правомірним та не підлягає скасуванню.

Порушень прав позивача з боку Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області під час розгляду даної справи судом також не було встановлено, адже оскаржуване рішення приймалось іншим територіальним органом пенсійного фонду.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене та встановлені обставини справи, які перевірені зібраними доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Керуючись статями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003; ) та до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул.Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008; ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович