Справа № 520/3498/26
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2026-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 520/3498/26
ХАРКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"11" березня 2026 р. м. Харків
Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Спірідонов М.О., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), Командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання незаконними і протиправними та скасування наказів, стягнення недоотриманого грошового забезпечення, моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Командира військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

1. ВИЗНАТИ незаконним і протиправним та скасувати наказ від 25.11.2024 № 293 командира військової частини НОМЕР_1 щодо накладення на позивача стягнення СУВОРА ДОГАНА. ВИЗНАТИ таке рішення як мобінг/босінг та дискримінацію позивача як людини, громадянина і військовослужбовця.

2. ВИЗНАТИ незаконним і протиправним та скасувати наказ від 30.11.2024 № 307 командира військової частини НОМЕР_1 щодо накладення на позивача стягнення СУВОРА ДОГАНА. ВИЗНАТИ таке рішення як мобінг/босінг та дискримінацію позивача як людини, громадянина і військовослужбовця.

3. ВИЗНАТИ незаконним і протиправним та скасувати наказ від 31.12.2024 № 415 командира військової частини НОМЕР_1 щодо накладення на позивача стягнення ДОГАНА. ВИЗНАТИ таке рішення як мобінг/босінг та дискримінацію позивача як людини, громадянина і військовослужбовця.

4. ВИЗНАТИ незаконним і протиправним та скасувати наказ від 11.12.2024 № 136 командира військової частини НОМЕР_1 щодо накладення на позивача стягнення ПОПЕРЕДЖЕННЯ ПРО НЕПОВНУ СЛУЖБОВУ ВІДПОВІДНІСТЬ. ВИЗНАТИ таке рішення як мобінг/босінг та дискримінацію позивача як людини, громадянина і військовослужбовця.

5. СТЯГНУТИ з військової частини НОМЕР_1 протиправно недотримане позивачем грошове забезпечення у повному обсязі за період з листопада 2024 року по січень 2025 року у розмірі 37065,63 грн.

6. СТЯГНУТИ з командира військової частини НОМЕР_1 (з осіб, що виконували його обов`язки в період жовтень 2024 січень 2025 пропорційно) коштів в розмірі 576 мінімальних заробітних плат (далі МЗП), що складає на час подання позову 4980672,00 грн., на користь позивача на відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу його протиправним рішенням з ознаками дискримінації та мобінгу/босінгу позивача як людини, громадянина та військовослужбовця, у підпорядкуванні якого позивач перебував, яку позивачу було заподіяно внаслідок видання незаконних та протиправних наказів командира військової частини НОМЕР_1 : від 25.11.2024 №293; від 30.11.2024 №307; від 31.12.2024 №415; від 11.12.2024 №136 про накладення на позивача дисциплінарних стягнень .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2026 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати поважні підстави для поновлення строку.

02.03.2026 року, на виконання зазначеної ухвали суду, позивачем було надано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в якій зокрема зазначено, що про зазначені стягнення позивачу стало відомо 19.01.2026 року, про що свідчить відповідний підпис на листі ознайомлення зі службовою карткою.

Розглянувши подану заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Предметом позову в даній справі є визнання протиправними та скасування наказу від 25.11.2024 № 293 командира військової частини НОМЕР_1 щодо накладення на позивача стягнення СУВОРА ДОГАНА; наказу від 30.11.2024 № 307 командира військової частини НОМЕР_1 щодо накладення на позивача стягнення СУВОРА ДОГАНА; наказу від 31.12.2024 № 415 командира військової частини НОМЕР_1 щодо накладення на позивача стягнення ДОГАНА; наказу від 11.12.2024 № 136 командира військової частини НОМЕР_1 щодо накладення на позивача стягнення ПОПЕРЕДЖЕННЯ ПРО НЕПОВНУ СЛУЖБОВУ ВІДПОВІДНІСТЬ.

Правовідносини з приводу строків звернення до адміністративного суду унормовані, зокрема, ст. 122 КАС України, відповідно до якої позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами

Таким чином, чинне законодавство обмежує право позивача на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, визначено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків пов`язане з необхідністю досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Отже, дотримання строку звернення з позовом, є однією з умов реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У свою чергу, приписами ч. 3 статті 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пунктом 17 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Отже, поданий на розгляд суду спір належить до категорії спорів з приводу проходження публічної служби.

Відповідно до ч.5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином суд зазначає, що позивач саме з 25.11.2024 року, 30.11.2024 року, 31.12.2024 року, 11.12.2024 року знав або повинен був дізнатися про оскаржувані накази № 293 командира військової частини НОМЕР_1 щодо накладення на позивача стягнення СУВОРА ДОГАНА; № 307 командира військової частини НОМЕР_1 щодо накладення на позивача стягнення СУВОРА ДОГАНА; № 415 командира військової частини НОМЕР_1 щодо накладення на позивача стягнення ДОГАНА; № 136 командира військової частини НОМЕР_1 щодо накладення на позивача стягнення ПОПЕРЕДЖЕННЯ ПРО НЕПОВНУ СЛУЖБОВУ ВІДПОВІДНІСТЬ, відповідно.

Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Дисциплінарний статут, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) і цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту визначено, що за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Усі дисциплінарні стягнення, крім пониження у військовому званні, пониження в посаді, звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, накладені на військовослужбовців і не зняті до дня звільнення їх у запас чи відставку, вважаються знятими з дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Згідно із статтею 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення. Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.

Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Таким чином, підставою для застосування до військовослужбовця дисциплінарного стягнення є вчинення ним, зокрема, такого дисциплінарного проступку як невиконання (неналежне виконання) службових обов`язків або порушення військової дисципліни.

Отже суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що про оскаржувані накази він дізнався лише 19.01.2026 року, про що свідчить відповідний підпис на листі ознайомлення зі службовою карткою, оскільки чинним законодавством передбачено порядок повідомлення про дисциплінарні стягнення.

Крім того суд зазначає, що згідно ст. 104 Дисциплінарного статуту встановлено, що безпосередні командири зобов`язані доповідати по команді про заохочення та дисциплінарні стягнення:

а) щодо військовослужбовців рядового, сержантського (старшинського) складу - командирам рот та їм рівним - щоденно;

б) щодо військовослужбовців молодшого та старшого офіцерського складу - командирам військових частин - щотижня;

в) щодо командирів військових частин, військовослужбовців вищого офіцерського складу - до вищого штабу - щомісяця.

Суд окремо звертає увагу, що відповідно до ст. 109 Дисциплінарного статуту Кожний військовослужбовець один раз на рік, а також у разі переведення на нове місце служби повинен ознайомитися із своєю службовою карткою й розписатися про це. У разі переведення військовослужбовця службова картка пересилається до нового місця служби.

Таким чином підпис позивача на листі ознайомлення зі службовою карткою, не свідчить про фактичний час ознайомлення позивача з оскаржуваними наказами.

Також суд не погоджується з доводами позивача, що про оскаржувані накази позивач дізнався лише 19.01.2026 року, оскільки накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення такого як догана чи сувора догана тягне за собою певні відрахування з премії.

Також Попередження про неповну службову відповідність (ППСВ) це суворе дисциплінарне стягнення, що вказує на неналежне виконання обов`язків. Воно діє 6 місяців та, тягне за собою втрату премій, обмеження кар`єрного зростання та є останнім попередженням перед звільненням.

А отже про оскаржувані накази від 25.11.2024 № 293 командира військової частини НОМЕР_1 щодо накладення на позивача стягнення СУВОРА ДОГАНА; від 30.11.2024 № 307 командира військової частини НОМЕР_1 щодо накладення на позивача стягнення СУВОРА ДОГАНА; від 31.12.2024 № 415 командира військової частини НОМЕР_1 щодо накладення на позивача стягнення ДОГАНА; від 11.12.2024 № 136 командира військової частини НОМЕР_1 щодо накладення на позивача стягнення ПОПЕРЕДЖЕННЯ ПРО НЕПОВНУ СЛУЖБОВУ ВІДПОВІДНІСТЬ позивач знав або повинен був дізнатися одразу після їх винесення.

Також згідно КП "ДСС" судом встановлено, що 31.12.2024 року позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд:

- визнати незаконним і протиправним та скасувати п.1 витягу з наказу від 20.11.2024 №287 (з адміністративно-господарчої діяльності) тимчасового виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 щодо накладення на ОСОБА_1 стягнення ДОГАНА, визнати таке рішення як дискримінацію позивача.

- визнати незаконним і протиправним та скасувати п.1 витягу з наказу від 25.11.2024 №297 (з адміністративно-господарчої діяльності) тимчасового виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 щодо накладення на ОСОБА_1 стягнення СУВОГА ДОГАНА, визнати таке рішення як дискримінацію позивача.

- визнати незаконним позбавлення ОСОБА_1 частки премії за листопад 2024 року на підставі п.1 витягу з наказу від 20.11.2024 №287 (з адміністративно- господарчої діяльності) та п.1 витягу з наказу від 25.11.2024 №297 (з адміністративно- господарчої діяльності) тимчасового виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 недотримане позивачем грошове забезпечення у повному обсязі за листопад 2024 року у повному обсязі - зі 100% премії.

- стягнути тимчасового виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 коштів в розмірі 576 мінімальних заробітних плат, що складає на час подання позову 4089600,00 грн., на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, заподіяної протиправним рішенням з ознаками дискримінації ОСОБА_1 як людини, громадянина та військовослужбовця, у підпорядкуванні якого він перебуває, яку йому було заподіяно внаслідок видання незаконних та протиправних наказів командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарчої діяльності) від 20.11.2024 №287 та від 25.11.2024 №293 про накладення на нього дисциплінарних стягнень.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 року по справі № 520/35870/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним і протиправним та скасування витягу з наказу - задоволено частково.

Визнано незаконним і протиправним та скасовано п.1 витягу з наказу від 20.11.2024 №287 (з адміністративно-господарчої діяльності) тимчасового виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 щодо накладення на ОСОБА_1 стягнення ДОГАНА.

Визнано незаконним і протиправним та скасовано п.1 витягу з наказу від 25.11.2024 №297 (з адміністративно-господарчої діяльності) тимчасового виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 щодо накладення на ОСОБА_1 стягнення СУБОТА ДОГАНА.

Відмовлено в задоволені інших вимог.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.08.2025 року апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, рішення ХОАС від 06.03.2025 залишено без змін.

Вказане вище свідчить про обізнаність позивача про накладені на нього дисциплінарні стягнення, в тому числі з оскаржуваними наказами № 293 командира військової частини НОМЕР_1 щодо накладення на позивача стягнення СУВОРА ДОГАНА; № 307 командира військової частини НОМЕР_1 щодо накладення на позивача стягнення СУВОРА ДОГАНА; № 415 командира військової частини НОМЕР_1 щодо накладення на позивача стягнення ДОГАНА; № 136 командира військової частини НОМЕР_1 щодо накладення на позивача стягнення ПОПЕРЕДЖЕННЯ ПРО НЕПОВНУ СЛУЖБОВУ ВІДПОВІДНІСТЬ, однак про штучне вибіркове оскарження їх позивачем.

Інших обставин та доказів на їх обґрунтування позивач у заяві про поновлення процесуального строку не зазначив.

Частиною першою та другою статті 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки позивач не навів будь-яких обставин і не надав відповідних доказів, які б свідчили про об`єктивну неможливість вчасного звернення до суду, отже не обґрунтував поважність причин пропуску строку звернення до суду, суд не вбачає жодних належних підстав для визнання причин пропуску такого строку поважними та його поновлення, у зв`язку з чим вважає наявними підстави для повернення позову у зв`язку з пропуском місячного строку звернення до суду із цим позовом.

Суд зазначає, що така позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 16.10.2019 по справі № 520/2559/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як зазначено в п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також у рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим в пункті 47 Рішення ЄСПЛ, Високий Суд вказав, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначено: право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Отже, у разі оскарження рішення суб`єкта владних повноважень з пропуском строку на таке оскарження, позивачем мають бути наведені переконливі підстави для поновлення пропущеного процесуального строку.

З огляду на зазначене, суд відмовляє позивачу у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду як цілком необґрунтованої.

Згідно ч. 8 цієї статті повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 123, 169, 248, 256, 293-295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), Командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання незаконними і протиправними та скасування наказів, стягнення недоотриманого грошового забезпечення, моральної шкоди - повернути позивачу.

Копію ухвали направити позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Спірідонов М.О.