Справа № 440/14568/24
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2026-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. ПолтаваСправа № 440/14568/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Молодецького Р.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом Селянського (фермерського) господарства "Дослідне" до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області про скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Селянське (фермерське) господарство "Дослідне" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області, у якій позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 26 листопада 2024 року №123668 про застосування до Селянського (фермерського) господарства "Дослідне" адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на невідповідність спірної постанови вимогам чинного законодавства. За твердженням позивача водій ОСОБА_1 ніколи не являвся і не являється штатним або позаштатним чи за сумісництвом працівником СФГ "Дослідне" (не перебував у трудових відносинах). СФГ "Дослідне" ніколи не являлося і не являється транспортною компанією. СФГ "Дослідне" не оформлювало і не підписувало жодних товарно-транспортних накладних, пов`язаних зі спірним перевезенням вантажу. Отже, господарство не являлося не лише автоперевізником, але й замовником (платником) такого перевезення. ТТН №GLOBI019976 від 31.10.2024, яка згадується у спірному акті перевірки, вбачається, що її фактично оформлено ТОВ "Цукрагропром", а не позивачем та, останній її не підписував (не акцептував). Транспортний засіб, зазначений як у акті перевірки, так й у оскаржуваній постанові належить фізичній особі (гр. ОСОБА_1 ) на праві приватної власності. 31.10.2024 ОСОБА_1 , як фізична особа звернувся до СФГ "Дослідне" з приводу придбання ним для власних потреб жому (сирого) у кількості 5,22 тн., на підставі чого було оформлено рахунок на оплату №124 від 31.10.2024 та видаткову накладну №210 від 31.10.2024. На підставі вищеперелічених документів ОСОБА_1 здійснював самовивіз товару власним (приватним) автотранспортом. Про проведення спірної перевірки та складання акту АР №048487 від 31.10.2024 стало відомо СФГ "Дослідне" лише після його отримання з Відділу державного нагляду (контролю) Державної служби України з безпеки на транспорті у Полтавській області. ОСОБА_1 , (окрім того, що не перебував з позивачем у трудових або інших договірних відносинах, пов`язаних з придбанням ним у останнього товару), не являвся і не являється суб`єктом господарювання (фізичною особою - підприємцем). Водій ОСОБА_1 та ТОВ "Цукрагропром" до участі при розгляді відповідачем справи перед винесення оскаржуваної постанови не залучалися. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, відповідач належним чином та в межах наданих йому повноважень не з`ясував дійсних обставин, не надав їх оцінки та, як наслідок ухвалив неправомірну, незаконну, необґрунтовану, безпідставну оскаржувану постанову.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.12.2024 позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

12.12.2024 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, якою позивачем усунув недоліки позовної заяви, визначені ухвалою суду від 02.12.2024.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/14568/24. Вирішено проводити розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

У наданому до суду відзиві на позов представник Державної служби України з безпеки на транспорті просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Свою позицію мотивувала посиланням на відповідність спірної постанови вимогам чинного законодавства. Вказувала, що положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок з забезпечення дотримання вимог чинного законодавства у сфері перевезення вантажів автомобільним транспортом. При цьому, положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а на водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів. Порушення норм, визначених положеннями Закону №2344-ІІІ, на момент проведення рейдової перевірки, знайшло своє відображення в акті від 31.10.2024 №048487. Під час перевірки було виявлено порушення вимог статті 48 Закону №2344-ІІІ, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 цього Закону. Як наслідок, за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом було складено постанову від 26.11.2024 №123668 про застосування до СФГ "Дослідне" адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону №2344-ІІІ. Позивачем за змістом позовної заяви не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування фактів виявлених порушень, зокрема, не надано доказів на підтвердження наявності у водія транспортного засобу на момент проведення перевірки індивідуальної контрольної книжки чи копії графіка змінності. Поряд з цим, для визначення особи автомобільного перевізника посадові особи Укртрансбезпеки мають враховувати всі обов`язкові для здійснення вантажних перевезень документи, що надаються водієм під час проведення перевірки, у тому числі документи, що підтверджують його використання на законних підставах, а також товарно-транспортну накладну чи інший визначений законодавством документ на вантаж. Так, 31.10.2024 водієм транспортного засобу було пред`явлено посадовим особам Укртрансбезпеки посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також товарно-транспортну накладну №GLOBI019976 від 31.10.2024, відповідно до якої автомобільним перевізником, замовником та вантажоодержувачем вказано Селянське (фермерське) господарство "Дослідне", , вантажовідправником ТОВ "Цукорагропром". Жодних інших документів (договорів, актів, заявок тощо), у тому числі видаткової накладної №210 від 31.10.2024, на яку посилається позивач в позовній заяві, які б підтверджували використання транспортного засобу для здійснення перевезень іншою особою, а не позивачем, на момент проведення перевірки пред`явлено не було. З огляду на зміст документів, які були надані під час проведення 31.10.2024 рейдової перевірки транспортного засобу, зокрема, товарно-транспортної накладної №GLOBI019976 від 31.10.2024 (відомості про яку зазначені безпосередньо в акті проведення перевірки), представники Укртрансбезпеки не мали сумнівів щодо перебування такого транспортного засобу в розпорядженні позивача, а не в користуванні інших осіб. Відтак, зважаючи на наявність в матеріалах справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт товарно-транспортної накладної №GLOBI019976 від 31.10.2024, відповідно до якої автомобільним перевізником вказано СФГ "Дослідне" та дійсність якої позивачем не спростовано (зокрема, не надано жодних доказів на підтвердження своїх тверджень про помилковість вказівки його в ТТН), посадовими особами відповідача було цілком правомірно визначено особу автомобільного перевізника у спірних правовідносинах саме за позивачем та притягнуто останнього до відповідальності за допущене порушення.

У відповіді на відзив на позовну заяву позивач наполягав на тому, що відповідачем не надано переконливих документальних доказів того, що спірне перевезення вантажу здійснювалося саме позивачем, у тому числі, як юридичною особою, на комерційній основі чи за власний кошт. Навпаки, обома сторонами до матеріалів справи у сукупності додані докази того, що: (а) безпосереднє перевезення вантажу здійснювалося водієм - фізичною особою ОСОБА_1 (на підставі водійського посвідчення відповідної категорії); (б) транспортний засіб, яким здійснювалося таке перевезення на законних підставах належить також цій самій фізичній особі ОСОБА_1 на праві приватної власності (свідоцтво про реєстрацію ТЗ); (в) право власності на товар від позивача до ОСОБА_1 перейшло до початку такого перевезення (згідно видаткової накладної №210 від 31.10.2024р.); (ґ) також цей товар був переданий ОСОБА_1 до початку здійснення ним перевезення (ТТН №GLOBI019976 від 31.10.2024р.). Матеріали справи (видаткова накладна №210 від 31.10.2024р. та ТТН №GLOBI019976 від 31.10.2024р.) містять докази про вручення товару безпосередньо його набувачеві - ОСОБА_1 . При цьому, згадана ТТН не містить даних про вручення цього товару позивачеві, як перевізнику. Також, в матеріалах справах відсутні докази щодо наявності: (а) у позивача обов`язку доставити товар ОСОБА_1 і, до того ж, транспортним засобом, який належить останньому на праві власності; (б) будь-якої домовленості між позивачем (продавцем) і ОСОБА_1 (покупцем) про доставку останньому товару; (в) домовленості між позивачем та ТОВ "Цукрагропром" (вантажовідправником) про доставку товару ОСОБА_1 на будь-якій основі; (ґ) факту передачі (вручення) товару позивачеві будь-ким, як автоперевізнику, для його доставки покупцю - ОСОБА_1 .

У запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву представник Державної служби України з безпеки на транспорті наполягає на тому, що виявлення факту порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт та встановлення наявності підстав для притягнення особи до відповідальності за виявлене порушення відбувається саме на момент проведення рейдової перевірки на основі пред`явлених водієм документів. В свою чергу, формування та збір документів для перевезення завершується на початку руху та всі документи щодо перевезення мають бути наявні у водія, саме на місці зупинки (події) мають бути надані первинні документи, інші документи, на підставі яких здійснюється перевезення, та саме на підставі цих, а не складених в інший час документів та наявних поза місцем події, встановлюються фактичні обставини, зокрема, щодо перевізника. Особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема, інформацію про автомобільного перевізника. В свою чергу відомості щодо перевізника зазначаються в товарно-транспортній накладній, яка надається працівникам Укртрансбезпеки для перевірки, оскільки під час руху основним документом, який надає відомості про автомобільного перевізника і про перевезення вантажу, є товарно-транспортна накладна, яка використовується для внутрішніх перевезень в межах України. Таким чином, ТТН підтверджує факт надання послуг з перевезення товарів якщо таке перевезення здійснюється на договірних умовах. Жодним нормативним актом не визначено обов`язку оформити ТТН для здійснення перевезення для власних потреб. 31.10.2024 водієм транспортного засобу було пред`явлено посадовим особам Укртрансбезпеки посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також товарно-транспортну накладну №GLOBI019976 від 31.10.2024, відповідно до якої автомобільним перевізником, замовником та вантажоодержувачем вказано Селянське (фермерське) господарство "Дослідне", , вантажовідправником ТОВ "Цукорагропром". Жодних інших документів (договорів, актів, заявок тощо), у тому числі видаткової накладної №210 від 31.10.2024, на яку посилається позивач в позовній заяві, які б підтверджували використання транспортного засобу для здійснення перевезень іншою особою, а не позивачем, на момент проведення перевірки пред`явлено не було.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

31.10.2024 на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) №008280 від 25.10.2024 відповідно до Графіка проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області Укртрансбезпеки у період з 28.10.2024 по 02.11.2024, на виконання окремого доручення Укртрансбезпеки від 05.05.2018 №320/03/13-18, посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області за адресою а/ш Т-1716, с. Коломицівка, Глобинська громада, Полтавська область було проведено перевірку додержання суб`єктами господарювання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а саме, перевірку транспортного засобу марки ЗИЛ-ММЗ, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія та власника ТЗ ОСОБА_1 .

За результатами проведеної перевірки встановлено порушення перевізником СФГ "Дослідне" вимог законодавства про автомобільний транспорт, про що складено відповідний акт проведення перевірки №048487 від 31.10.2024.

Так, за змістом акту проведення перевірки №048487 від 31.10.2024 посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області було перевірено транспортний засіб марки ЗИЛ-ММЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію громадянину ОСОБА_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та виявлено порушення СФГ "Дослідне" вимог законодавства про автомобільний транспорт, а саме, статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" - при здійсненні вантажних перевезень згідно ТТН №GLOBI019976 від 31.10.2024 перевізник не забезпечив водія необхідними документами, а саме: на момент проведення перевірки відсутня індивідуальна контрольна книжка водія (т/з не обладнано тахографом)", відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ (перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Водій транспортного засобу ОСОБА_1 зі змістом вказаного вище акту та виявлених порушень ознайомлений, що засвідчив власним підписом, жодних пояснень та/або заперечень з приводу виявленого порушення чи обставин проведення перевірки або вказаних в акті відомостей не надав.

07.11.2024 на адресу позивача: 38200, Полтавська область, Кременчуцький район, смт. Семенівка, вул. Волі (Воїнів-Інтернаціоналістів), буд. 170, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та підтверджена самим позивачем в позовній заяві, рекомендованим листом з повідомленням про вручення №080 відповідно до списку згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих направлено повідомлення за вих. №98393/36/24-24 від 07.11.2024 про призначення розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт на 26.11.2024 та необхідність з`явитися до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області для участі у розгляді справи та надання пояснень/заперечень.

Зазначене поштове відправлення №080 отримане позивачем 09.11.2024, тобто завчасно за 17 днів до призначеної дати розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що підтверджується роздруківкою даних сервісу відстеження поштових відправлень офіційного веб-сайту оператора поштового зв`язку АТ "Укрпошта".

26.11.2024 у призначений час позивач чи його уповноважений представник для участі у розгляді справи не з`явились, попередньо направивши на адресу Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області письмові заперечення, що учасниками справи не заперечується.

За наслідками розгляду справи зважаючи на допущене порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ, Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області 26.11.2024 винесено постанову №123668 про застосування до СФГ "Дослідне" адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000,00 грн за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону №2344-ІІІ.

Вказана постанова разом із супровідним листом за вих. №106021/36/24-24 від 27.11.2024 відповідно до списку згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих №7337 надіслана рекомендованим листом з повідомленням про вручення №233 на ту ж саму адресу позивача: 38200, Полтавська область, Кременчуцький район, смт. Семенівка, вул. Волі (Воїнів-Інтернаціоналістів), буд. 170, та згідно даних сервісу відстеження поштових відправлень були отримані позивачем 02.12.2024.

Позивач не погодився з винесеною постановою та оскаржив її до суду.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 (далі Положення - №103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно пункту 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок №1567) та визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Пунктом 15 Порядку №1567 встановлений виключний перелік підстав під час проведення рейдової перевірки, серед яких зазначено, зокрема, перевірка наявності визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону.

Згідно з пунктом 20 Порядку №1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3 (пункт 21 Порядку №1567).

Таким чином, визначальним для відповідальності згідно з Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-III (далі також Закон №2344-III) є те, що автомобільним перевізником не дотримано вимог законодавства.

Як слідує з матеріалів справи, за змістом акту проведення перевірки №048487 від 31.10.2024 інспектором 31.10.2024 під час рейдової перевірки було перевірено транспортний засіб марки ЗИЛ-ММЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію громадянину ОСОБА_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Водієм інспектору було пред`явлено, зокрема, товарно-транспортну накладну №GLOBI019976 від 31.10.2024, згідно з якою транспортним засобом марки ЗИЛ-ММЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , транспортувався вантаж - жом сирий, автомобільним перевізником, замовником та вантажоодержувачем зазначено Селянське (фермерське) господарство "Дослідне", , а вантажовідправником - ТОВ "Цукорагропром".

Під час перевірки інспектором виявлено порушення автомобільним перевізником СФГ "Дослідне" вимог законодавства про автомобільний транспорт, а саме, статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", так як при здійсненні вантажних перевезень згідно ТТН №GLOBI019976 від 31.10.2024 перевізник не забезпечив водія необхідними документами, а саме, на момент проведення перевірки відсутня індивідуальна контрольна книжка водія (т/з не обладнано тахографом).

Відповідальність за вказане порушення передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ, згідно з яким перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас, розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт передбачає повне та всебічне дослідження усіх обставин проведення перевірки та виявленого порушення, а також наявних у справі доказів. Тобто, лише за наявності підстав для притягнення перевізника до відповідальності виноситься постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу.

В свою чергу, письмові та/або усні заперечення перевізника під час розгляду справи не мають заздалегідь встановленої сили і оцінюються керівником територіального органу Укртрансбезпеки разом із іншими наявними у справі доказами та матеріалами.

Судовим розглядом встановлено, що у спірному випадку під час розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт інспектором було встановлено факт наявності в діях позивача порушення в частині здійснення перевезення вантажів за відсутності обов`язкових документів, а також встановлено, що доводи позивача у наданих письмових поясненнях не підтверджені жодними належними та допустимими доказами та не спростовують факту наявності порушення, у зв`язку з чим відповідачем було прийнято постанову №123668 від 26.11.2024 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу.

Суд вважає безпідставними доводи позивача, викладені в позовній заяві, про нібито упередженість посадових осіб відповідача під час розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Суд наголошує, що згідно з положеннями статті 34 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен, зокрема: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати контроль їх технічного і санітарного стану, забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Відповідно до вимог статті 48 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Формулювання "інші документи, передбачені законодавством" передбачає необхідність звернення до інших нормативно-правових актів, якими регулюються ті чи інші суспільні відносини в сфері перевезень, для визначення необхідних для здійснення внутрішніх вантажних перевезень документів.

Відтак, перелік документів, наведений у статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", не є вичерпним.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 11.02.2020 по справі №820/4624/17.

В свою чергу, відповідно до положень статті 49 Закону №2344-ІІІ водій транспортного засобу зобов`язаний, серед іншого, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Таким чином, положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а на водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів.

Відповідно до пункту 1.2 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 (далі Положення №340), це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Дане Положення розроблено, у тому числі, відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті та Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), що також перевіряється під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) відповідно до Порядку №1567.

Згідно частини 3 статті 10 даної Конвенції традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.

Приписи пункту "а" частини 1 статті 10 вказаної Конвенції, є універсальними для будь-якого транспортного засобу, на якому використовується наймана праця водія.

Пунктом 6.1 Положення №340 передбачено, що, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Водночас, відповідно до пункту 6.3 Положення №340 водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Суд відмічає, що пункт 6.3 Положення №340 поширюється на всі транспортні засоби, що не обладнані тахографом, але використовуються для здійснення перевезень пасажирів та/або вантажів.

При цьому, слід звернути увагу на те, що чинним законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії водіїв не передбачена.

В цьому контексті щодо доводів позивача про те, що водій транспортного засобу ОСОБА_1 не є найманим працівником СФГ "Дослідне", суд вважає за доцільне наголосити на тому, що обов`язок перевізника забезпечувати належні умови праці та здійснювати контроль та дотриманням водіями встановлених режимів праці та відпочинку водіями транспортних засобів не залежить від того, на якій правовій основі такі водії залучаються до виконання робіт з керування транспортними засобами - як наймані працівники, за цивільно-правовими відносинами чи на інших умовах. Зокрема, норми Порядку №1567, не передбачають обов`язку посадових осіб Укртрансбезпеки під час проведення перевірки встановлювати наявність тих чи інших зв`язків, зокрема, трудових чи цивільно-правових, між автомобільним перевізником та водієм.

Чинним же законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії водіїв не передбачена.

Натомість, пункт 7.1 Положення №340 визначає, що органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.

Таким чином, нормами чинного законодавства чітко передбачено обов`язок автомобільного перевізника із забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних обов`язкових документів для здійснення перевезень пасажирів та/або вантажів, зокрема, індивідуальної контрольної книжки водія чи копії графіка змінності. Відсутність вказаних документів та/або ненадання їх для перевірки є порушенням вимог законодавства про автомобільний транспорт та є підставою для притягнення перевізника до відповідальності.

Матеріалами справи підтверджується, що під час проведення перевірки 31.10.2024 у водія транспортного засобу були відсутні (не надалися для перевірки посадовим особам Відповідача) відповідні документи на підтвердження дотримання встановлених режимів праці та відпочинку, зокрема, за змістом акту №048487 під час проведення перевірки інспектором було виявлено повну відсутність у водія транспортного засобу документів щодо обліку режиму праці та відпочинку, що, в свою чергу, унеможливлює здійснення контролю за дотриманням таким водієм встановлених режимів праці та відпочинку.

Зокрема, перевізником не забезпечено водія індивідуальною контрольною книжкою чи копією графіка змінності водіїв, які мали б бути в наявності у водія транспортного засобу у разі необладнання його тахографом.

Відтак, в ході проведення рейдової перевірки посадовими особами Укртрансбезпеки було встановлено, що позивачем, як автомобільним перевізником, жодним чином не виконано встановлені законодавством вимоги щодо здійснення обліку та контролю за дотриманням режимів праці та відпочинку водієм транспортного засобу та забезпечення останнього відповідними обов`язковими для здійснення перевезень документами.

У спірному випадку СФГ "Дослідне" не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування фактів виявлених порушень, зокрема, не надано доказів на підтвердження наявності у водія транспортного засобу на момент проведення перевірки індивідуальної контрольної книжки чи копії графіка змінності.

В цьому контексті суд зазначає, що відповідно до положень чинного законодавства виявлення факту порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт та встановлення наявності підстав для притягнення особи до відповідальності за виявлене порушення відбувається саме на момент проведення рейдової перевірки на основі пред`явлених водієм документів.

Зокрема, формування та збір документів для перевезення завершується на початку руху та всі документи щодо перевезення мають бути наявні у водія, саме на місці зупинки (події) мають бути надані первинні документи, інші документи, на підставі яких здійснюється перевезення, та саме на підставі цих, а не складених в інший час документів та наявних поза місцем події, встановлюються фактичні обставини, зокрема, щодо перевізника.

Носієм доказової інформації щодо встановлених таким чином обставин, є первинні документи контролю, що складаються контролюючим органом, акти, довідки - відповідно до зазначених вище правил і процедур, передбачених вищезгаданими профільними нормативно-правовими актами.

Тобто, визначальним при вирішенні питання щодо наявності у діях перевізника складу порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт в частині здійснення перевезень пасажирів чи вантажів автомобільним транспортом за відсутності обов`язкових для здійснення таких перевезень документів є не просто встановлення наявності у перевізника того чи іншого документу, а й встановлення факту відсутності його саме на момент проведення перевірки.

Отже, оскільки на момент проведення рейдової перевірки 31.10.2024 у водія під час керування транспортним засобом, необладнаним тахографом, була відсутня індивідуальна контрольна книжка та копія графіка змінності водіїв, зазначене формує в діяльності позивача, як автомобільного перевізника, склад порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт та є підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу згідно абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ.

Слід відмітити, що фактична відсутність у водія вказаних документів не заперечується позивачем за змістом позовної заяви, останнім лише стверджується про нібито непричетність його до здійснюваних перевезень та відсутність статусу автомобільного перевізника у спірних правовідносинах.

У позовній заяві СФГ "Дослідне" зазначено про те, що у спірних правовідносинах воно не є автомобільним перевізником в розумінні Закону №2344-ІІІ, оскільки СФГ "Дослідне" ніколи не являлося і не являється транспортною компанією. Також, СФГ "Дослідне" ніколи не замовляло ні у водія ОСОБА_1 (або за його участю), ні у вантажовідправника ТОВ "Цукрагропром" здійснення ними будь-яких вантажних перевезень товару СФГ "Дослідне", не оформлювало і не підписувало жодних товарно-транспортних накладних, пов`язаних зі спірним перевезенням вантажу. Відтак, позивач вважає, що не є суб`єктом відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, адже у спірних відносинах не являється автомобільним перевізником у розумінні Закону №2344-ІІІ, а тому не може нести відповідальність на підставі статті 60 цього Закону, оскільки за порушення законодавства про автомобільний транспорт адміністративно-господарські штрафи застосовуються саме до автомобільних перевізників.

Разом з тим, в частині доводів позивача про неправомірність притягнення його до відповідальності за виявлене порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, оскільки останній на момент проведення перевірки не мав статусу автомобільного перевізника у спірних правовідносинах, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 48 Закону №2344-ІІІ документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Таким чином, в розумінні використання, надання в оренду транспортного засобу мають виконуватись визначені законодавчі дії, зокрема, які відображені у визначенні належного користувача транспортного засобу, фізичної або юридичної особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, та несе передбачену законом відповідальність.

Відповідно, для визначення особи автомобільного перевізника посадові особи Укртрансбезпеки мають враховувати всі обов`язкові для здійснення вантажних перевезень документи, що надаються водієм під час проведення перевірки, у тому числі документи, що підтверджують його використання на законних підставах, а також товарно-транспортну накладну чи інший визначений законодавством документ на вантаж.

Як вже зазначалося вище, 31.10.2024 водієм транспортного засобу було пред`явлено посадовим особам Укртрансбезпеки посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також товарно-транспортну накладну №GLOBI019976 від 31.10.2024, відповідно до якої автомобільним перевізником, замовником та вантажоодержувачем вказано Селянське (фермерське) господарство "Дослідне", , вантажовідправником ТОВ "Цукорагропром".

Жодних інших документів (договорів, актів, заявок тощо), у тому числі видаткової накладної №210 від 31.10.2024, на яку посилається позивач в позовній заяві, які б підтверджували використання транспортного засобу для здійснення перевезень іншою особою, а не позивачем, на момент проведення перевірки пред`явлено не було, так само як і не надавалося під час розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт.

В свою чергу, положеннями статті 1 Закону №2344-ІІІ (абзац 83) встановлено, що товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 №363 (далі - Правила №363), товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 у справі №815/3310/17 зазначив, що товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто товарно-транспортна накладна є доказом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг.

Таким чином, ТТН підтверджує факт надання послуг з перевезення товарів якщо таке перевезення здійснюється на договірних умовах. Жодним нормативним актом не визначено обов`язку оформити ТТН для здійснення перевезення для власних потреб.

При цьому, договірні умови здійснення перевезень включають не тільки укладення безпосередньо договору про надання відповідних послуг, а й зобов`язання сторони щодо перевезення (доставки) товару в рамках інших господарських правовідносин, у тому числі щодо реалізації товару.

Таким чином, у даному випадку, на місці події (зупинки) за наданими водієм транспортного засобу матеріалами та відомостями складено акт №048487 від 31.10.2024, який є носієм доказової інформації (доказової бази), та встановлено, що перевізником у даному випадку є СФГ "Дослідне".

Відтак, з огляду на зміст документів, які були надані під час проведення 31.10.2024 рейдової перевірки транспортного засобу, зокрема, товарно-транспортної накладної №GLOBI019976 від 31.10.2024 (відомості про яку зазначені безпосередньо в акті проведення перевірки), представники Укртрансбезпеки не мали сумнівів щодо перебування такого транспортного засобу в розпорядженні позивача, а не в користуванні інших осіб.

Зокрема, як зазначає Верховний Суд в постанові від 18.01.2024 у справі №420/10853/22, відомості щодо перевізника зазначаються в товарно-транспортній накладній, яка надається працівникам Укртрансбезпеки для перевірки, оскільки під час руху основним документом, який надає відомості про автомобільного перевізника і про перевезення вантажу, є товарно-транспортна накладна, яка використовується для внутрішніх перевезень в межах України.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 19.10.2023 у справі №640/27759/21, в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити з того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника. Основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності. Нові докази, які подають заінтересовані особи, зокрема до суду, який розглядає відповідний спір, після визначення контролюючим органом належного перевізника та його притягнення до адміністративної відповідальності мають оцінюватися з розумною критикою та із чітким застосуванням критеріїв належності, допустимості, достовірності та достатності таких нових доказів, а також їх взаємозв`язку із документами, які були надані контролюючому органу в момент перевірки. Тільки такий підхід забезпечить дотримання принципу належного виконання учасниками спірних правовідносин вимог законодавства, яке регулює перевезення пасажирів та вантажів, та реалізацію принципу правової визначеності у спорах щодо встановлення дійсного автомобільного перевізника компетентним органом, який контролює дотримання державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

З приводу доводів позивача в позовній заяві про те, що 31.10.2024 перевезення вантажу фактично здійснювалися водієм ОСОБА_1 для власних потреб, а вказівка в ТТН №GLOBI019976 від 31.10.2024 СФГ "Дослідне" в якості автомобільного перевізника була помилковою та відповідні обставини повідомлялися позивачем Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області у письмових запереченнях на акт проведення перевірки, суд вважає за доцільне зауважити, що позивачем ні разом з поданими запереченнями на час розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, ні разом з позовною заявою не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного. Зокрема, не надано жодних доказів на підтвердження помилковості вказівки позивача в якості автомобільного перевізника в наданій ТТН (не надано жодного підтвердження від вантажовідправника щодо допущених помилок під час оформлення ТТН чи взагалі доказів звернення позивача до вантажовідправника щодо вказаних в ТТН даних або ж звернення до відповідних правоохоронних органів щодо підробки документів, так само як і не надано жодних пояснення від водія транспортного засобу із вказівкою його контактних даних).

Згідно позовної заяви "товар належав позивачеві та зберігався після завершення переробки давальницької сировини (буряку) на складі вантажовідправника цукрового заводу (ТОВ «ЦУКРАГРОПРОМ»), розташованого по вул. Заводській, 1 у місті Глобине Полтавської області". Згадувана адреса місця зберігання також зазначена у ТТН №GLOBI019976 від 31.10.2024, як пункт навантаження.

Відтак, відповідні твердження позивача є виключно суб`єктивними припущеннями останнього, не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами, а тому не могли бути враховані під час розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт та винесення постанови.

Стосовно доводів позивача в позовній заяві про те, що СФГ "Дослідне" ніколи не являлося і не являється транспортною компанією, то судом такі доводи оцінюються критично, оскільки відповідно до положень статті 1 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник визначається як фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Тобто норми вказаного Закону передбачають надання статусу автомобільного перевізника для осіб, що здійснюють не тільки договірні перевезення, а й перевезення для власних потреб.

Зокрема, чинна редакція абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ передбачає ширше коло осіб, до яких можуть бути застосовані адміністративно-господарські штрафи - "особи, які здійснюють перевезення пасажирів та вантажів", а не лише «"особи, які надають послуги з перевезень пасажирів та вантажів" (відповідна редакція абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ втратила чинність ще 01.10.2021, тобто більше ніж за 2 роки до дати проведення перевірки).

Водночас, позивач згідно відомостей з відкритих джерел Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань значиться юридичною особою, один із видів господарської діяльності якого є КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт, що включає в себе усі види перевезень вантажним автомобільним транспортом (у тому числі перевезення лісоматеріалів; перевезення великогабаритних вантажів; рефрижераторні перевезення; перевезення великовагових вантажів; перевезення непакованих вантажів (навалом або наливом), включаючи перевезення автоцистернами, у т.ч. збирання молока на фермах; перевезення автомобілів; перевезення відходів і брухту без діяльності щодо їх збирання або утилізації; оренду вантажних автомобілів з водієм; вантажні перевезення транспортними засобами з використанням людської або тваринної сили; надання послуг водія без власного вантажного автотранспортного засобу).

Також позивач у відповіді на відзив зазначив, що представник відповідача, який склав та підписав відзив, м`яко кажучи вводить суд в оману, вказуючи на те, що нібито під час проведення перевірки та розгляду справи (складення відповідачем оскаржуваної постанови) не було надано видаткову накладну №210 від 31.10.2024.

З цього приводу суд зазначає, що стороною відповідача за змістом поданого до суду відзиву на позовну заяву було зазначено про ненадання відповідної видаткової накладної саме на момент проведення рейдової перевірки.

Водночас, з приводу неврахування даного документу, що надавався з письмовими запереченнями на акт проведення перевірки, під час розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт вище по тексту даних додаткових пояснень було зазначено про причини такого неврахування (видаткова накладна не містить відомостей про особу автомобільного перевізника, що здійснює перевезення вантажів, а, відтак, не є документом, що підтверджує особу автомобільного перевізника).

В свою чергу, твердження позивача про те, що видаткову накладну №210 від 31.10.2024 було надано під час проведення перевірки не відповідають дійсності, адже під час проведення рейдової перевірки 31.10.2024 відповідний документ для перевірки посадовим особам відповідача водієм транспортного засобу не надався та не було зазначено про наявність у нього такого документу.

Зазначене підтверджується, зокрема, відеозаписом проведення рейдової перевірки з портативного відеореєстратора інспектора.

Щодо тверджень позивача про нібито безпідставність посилань відповідача на норми Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 (далі Положення №340), оскільки згідно пункту 1.4. цього ж Положення №340 воно не поширюється на перевезення вантажів, які здійснюються, зокрема, фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв, то суд зауважує на помилковість таких висновків, так як відповідно до фактичних обставин даної справи згідно наданої в ході проведення рейдової перевірки товарно-транспортної накладної №GLOBI019976 від 31.10.2024 автомобільним перевізником, замовником та вантажоодержувачем вказано Селянське (фермерське) господарство "Дослідне", (юридична особа).

З огляду на зазначене та враховуючи те, що на момент проведення рейдової перевірки 31.10.2024 водієм транспортного засобу не було надано жодних документів на підтвердження здійснення перевезень іншою особою, відмінною від позивача, та відповідні фактичні обставини справи не були спростовані представником позивача на час розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, на який останній не з`явився, посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області було цілком правомірно винесено оскаржувану постанову та притягнуто СФГ "Дослідне", як автомобільного перевізника згідно наданої товарно-транспортної накладної, до відповідальності шляхом застосування адміністративно-господарського штрафу.

Верховний Суд в постанові від 14.12.2023 у справі №340/5660/22 висловив позицію, відповідно до якої за відсутності інших документів, які спростовують інформацію зазначену в ТТН про автомобільного перевізника, встановлення особи перевізника здійснюється відповідно до вказаних в ТТН відомостей щодо такої особи, які є обов`язковими при її оформленні.

При цьому, відповідно до положень частини 5 статті 242 КАС України, частин 5, 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, зважаючи на наявність в матеріалах справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт товарно-транспортної накладної №GLOBI019976 від 31.10.2024, відповідно до якої автомобільним перевізником вказано СФГ "Дослідне" та дійсність якої позивачем у ході судового розгляду цієї справи не спростовано (зокрема, не надано жодних доказів на підтвердження своїх тверджень про помилковість вказівки його в ТТН), оскаржувана постанова від 26.11.2024 №123668, винесена Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області, про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000,00 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ, винесена відповідно до чинного законодавства уповноваженим державним органом, в рамках повноважень, визначених Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), та щодо належного суб`єкта за наявності встановленого факту порушення.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Суд дійшов висновку про доведеність вчинення позивачем порушення законодавства про автомобільний транспорт, а також те, що Відділ державного нагляду (контролю) у Полтавській області приймаючи оскаржувану постанову, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Тобто позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається належними та допустимими доказами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

Резюмуючи викладене, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог СФГ "Дослідне" повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Селянського (фермерського) господарства "Дослідне" (вул. Воїнів Інтернаціоналістів, буд. 170, смт Веселий Поділ, Семенівський район, Полтавська область, 38250, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Фізкультури, буд. 9, м. Київ, 03150, ), Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Європейська, 155, м. Полтава, Полтавська область, 36008), про скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.І. Молодецький