Справа № 400/827/26
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2026-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 р. № 400/827/26
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенко В. В. за участю секретаря судового засідання М`ялик В.С. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005, вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.05.2025 №0-1408-UA0029942,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області з вимогами про визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 07.05.2025 року № 0-1408-UA0029942, видане ОСОБА_1 , яким виявлено порушення абзацу "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що на праві приватної власності йому належить лише один об`єкт нежитлової нерухомості, а саме нежитлова будівля сільськогосподарського призначення площею 143,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 є (додатки 3-5). Абзац "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПКУ: Не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Таким чином, в розумінні абз. «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України право на пільгу зі сплати податку мають особи (як юридичні, так і фізичні), які безпосередньо займаються сільськогосподарською діяльністю, тобто, зайняті у процесі виробництва, переробки власновиробленої сільськогосподарської продукції та її подальшої реалізації. З 28.09.2016 року позивача зареєстрований як фізична особа-підприємець. Згідно поданої ним декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2024 рік, задекларований дохід, отриманий від зареєстрованих видів діяльності, зокрема: 01.11 «Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур»; 01.13 «Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів»; 01.50 «Змішане сільське господарство»; 46.21 «Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин» та інші. Постійно проживаючи в сільській місцевості, позивач щороку вирощую кукурудзу, картоплю, тощо. Розводить кроликів, має на утриманні курей, свиней. З 2015 року в його володінні перебуває трактор МТЗ-80 1979 р.в., який він активно використовує у своїй сільськогосподарській діяльності. Вищезгадану "Нежитлову будівлю" сільськогосподарського призначення використовує для зберігання кукурудзиння, тюків сіна, соломи (кормів для тварин). Тобто використовує за призначенням у своїй господарській діяльності. Тому на підставі вищевикладеного вважає себе сільськогосподарським товаровиробником. Нежитлова будівля сільськогосподарського призначення підпадає під дію підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПКУ, тобто не є об`єктом оподаткування.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію у відзиві обґрунтував тим, що не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку (підпункт «ж» підпункт 266.2.2 пункт 266.2 статті 266 Кодексу). Оскільки фактичне головне призначення кожного конкретного об`єкта нерухомості обчислюється на підставі документів, що підтверджують право власності, у порядку, визначеному Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, із використанням Методики ідентифікації за головною класифікаційною ознакою будівель багатофункціонального призначення, то платникам податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за отриманням необхідного висновку щодо ідентифікації об`єкта нерухомості звертаються до органу, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно будівельного контролю та нагляду. Висновок щодо приналежності до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) ОСОБА_1 не надавався. Поряд з цим, об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_3 є, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не зазначається в звіті 20-ОПП, відповідно зазначений об`єкт не використовується для провадження господарської діяльності.

В судовому засіданні 10.03.2026 в режимі відеоконференції позивач та представник відповідача підтримали власні позиції, викладені у процесуальних заявах по суті справи.

Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 28.09.2016 зареєстрований як фізична особа-підприємець. Основним видом діяльності підприємця ОСОБА_1 є змішане сільське господарство, вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів, вирощування овочів і зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння опійних культур.

З 31.07.2013 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлову будівлю цукрового складу за адресою: АДРЕСА_3 -є, загальною площею 143,6 кв.м.

Підприємець ОСОБА_1 у зазначеному приміщенні цукрового складу займається розведенням свиней, а також зберігає сільськогосподарський інструмент та корми.

07.05.2025 уповноваженою особою Головного управління ДПС у Миколаївській області за об`єктом нерухомості зерносховища за адресою: Миколаївська область, Кривоозерський район, смт. Криве Озеро, вулиця Тельмана, 49-є, загальною площею 143,6 кв.м, обраховано податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2024 рік в розмірі 20795 гривень та прийняло відповідне податкове повідомлення-рішення № 0-1408-UA0029942.

Відповідно до ст.266 Податкового кодексу України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до п.266.2.1. ст.266 ПК України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до п.п. «ж» п. 266.2.2. ст.266 ПК України будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Таким чином, для застосування пільги передбаченої п.п. «ж» п. 266.2.2. ст.266 ПК України, необхідно дотримання двох умов: перше віднесення об`єкту нерухомості до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271), друге платник податків повинен бути сільськогосподарським товаровиробником.

Щодо першої умови, то відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності зазначений об`єкт має найменування «цукровий склад». Відповідно до Рішення виконкому Кривоозерської селищної ради №24 від 30.05.2018 «Про зміну об`єкту» зазначений об`єкт також має назву «цукровий склад» при цьому в ньому прямо зазначено, що він є «нежитловим об`єктом сільськогосподарського призначення». Відповідно до технічного паспорту зазначений об`єкт має найменування «нежитлова будівля сільськогосподарського призначення».

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) відносяться - будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, |наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні |ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін. Цей клас не включає:- споруди зоологічних та ботанічних садів (2412).

Таким чином, класифікатор прямо визначає склад, як будівлі класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271).

Враховуючи, що з документів позивача, це не просто склад, а склад цукровий, а також має сільськогосподарське призначення, у суду не викликає сумніву відповідність зазначеного об`єкту коду 1271. При цьому, ПК України не висуває вимог, щодо того, якими самими документами платником податків повинно бути підтверджено відповідність об`єкту нерухомості відповідному класу.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000. Суд першої інстанції установивши, що нежитлові будівлі, які належать позивачу на праві власності, за вимогами ДК 018-2000 віднесені до класу (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», використовуються ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником. Зокрема, зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.05.2023 у справі №80/10802/22.

За таких обставин, суд вважає доведеним наявність першої умови для надання пільги, передбаченої п.п. «ж» п. 266.2.2. ст.266 ПК України.

Щодо другої умови, то в цілому відповідач не заперечував відповідність позивача цьому статусу, оскільки він є фізичною особою-підприємцем та декларує у податковій звітності за 2024 рік, в тому числі і отримання доходу від видів діяльності пов`язаних з сільським господарством. Разом з тим, відповідач вказує, що позивач є платником єдиного податку, а тому з його декларації неможливо встановити що отримані доходи протягом звітного періоду були саме доходами від сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ним задекларовано отримання загального доходу за 2024 рік у розмірі 126698,50 гривень. При цьому, у розділі І. Загальні показники підприємницької діяльності, відображені КВЕД, які відносяться до сільськогосподарського товарного виробництва: вирощування зернових культуру (крім рису), бобових культур і насінні олійних культур, вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів, змішане сільське господарство. Та обставина, що форма податкова декларації не передбачає відокремлення отриманого доходу по кожному з КВЕДу, жодним чином не повинно погіршувати становища платника податків, оскільки зазначені форми податкової звітності розробляється та запроваджуються відповідачем.

Щодо аргументу відповідача про відсутність зазначеного приміщення у в звіті 20-ОПП. З цього приводу, суд враховує пояснення позивача, надані в судовому засіданні про те, що ним дійсно не було своєчасно поданий звіт 20-ОПП, але на теперішній час він зазначений недолік усунув. Докази подання звіту 20-ОПП позивач з відображенням зазначеного нежитлового приміщення позивач продемонстрував в судовому засіданні. У будь-якому випадку, ст.266 ПК України не висуває вимоги, для застосування пільги на сплату податку, наявність об`єкту нерухомості у звіті 20-ОПП. У випадку, якщо позивач допустив порушення щодо подання цієї звітності, відповідач не позбавлений можливості вирішити питання про притягнення його до відповідальності саме за це. Але, зазначений факт не впливає, на думку суду, на наявність чи відсутність підстав для застосування п.«ж» п. 266.2.2. ст.266 ПК України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у цьому випадку обидві умови для застосування пільги, передбаченої п.п. «ж» п. 266.2.2. ст.266 ПК України, є в наявності, а тому, позивач має право на звільнення від сплати податку на нерухомість за зазначеним об`єктом.

Позов належить задовольнити у повному обсязі, в спірне податкове повідомлення-рішення необхідно визнати протиправним та скасувати.

Сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1331,20 гривень підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,547) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 07.05.2025 року №0-1408-UA0029942.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,547) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1331,20 (одна тисяча триста тридцять одна грн двадцять коп) гривень.

4.Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 11.03.2026