Справа № 640/17928/20
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2026-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 березня 2026 року Справа №640/17928/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Комунального підприємства «Київський метрополітен» про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі за адміністративним позовом Комунального підприємства «Київський метрополітен» до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

09.05.2025 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду, по даній справі, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2025 року, ухвалено:

- адміністративний позов Комунального підприємства «Київський метрополітен» (03056, м.Київ, просп.Перемоги, 35, ) до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби (01001, м.Київ, вул.Городецького, 13, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково;

- визнати протиправними дії Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби щодо невжиття заходів з повернення Комунальному підприємству «Київський метрополітен» неправомірно стягнутого виконавчого збору в сумі 151 486 582,34 грн.;

- зобов`язати Міністерство юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби сформувати та подати до відповідного Управління Державної казначейської служби України подання щодо повернення Комунальному підприємству «Київський метрополітен» помилково стягнутого виконавчого збору в сумі 151 486 582,34 грн.;

- в іншій частині позовних вимог відмовити.

11.12.2025 року видано виконавчий лист, з виконання якого 14.01.2026 року відкрито виконавче провадження №79985756.

05.01.2026 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року у справі №640/17928/20 - залишено без руху.

17.02.2026 року від Комунального підприємства «Київський метрополітен» надійшла заява, в якій заявник просить:

- встановити судовий контроль за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року по справі №640/17928/20;

- зобов`язати Міністерство юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби подати звіт про виконання рішення суду по справі №640/17928/20 протягом 10 днів з дня отримання ухвали суду.

В обґрунтування заяви зазначено, що позивач декілька разів звертався до відповідача із запитами щодо виконання рішення суду по даній справі, відповідей по суті на які, надано не було.

20.02.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду призначено розгляд вказаної заяви в порядку письмового провадження з 27.02.2026 року.

Відповідач правом надання пояснень щодо заяви не скористався, ухвалу від 20.02.2026 року доставлено до його електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» - 20.02.2026 року.

За приписами ст.ст. 129 та 129-1 Конституції України, обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Ч.ч. 2-3 ст.14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Крім того, за ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до приписів ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-VIII судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

У рішенні від 15.05.2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для виконання.

Згідно з ч.ч.1,2,4 ст.382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. У заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності). Відсутність виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення не перешкоджає розгляду заяви.

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи.

Суд зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню рішення суду та відновленню порушених прав особи позивача.

Згідно ч.2 ст.382-1 КАС України за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки, з огляду на зазначені вище положення КАС України, відсутність виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення не перешкоджає розгляду заяви, при цьому, доказів вчинення будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду по даній справі, яке набрало законної сили 19.11.2025 року, станом на дату постановлення даної ухвали відповідачем не надано, суд вважає, що наявні достатні правові підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про його виконання.

Відповідно до ч.3 ст.382-1 КАС України встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Таким чином, враховуючи положення ч.3 ст. 382-1 КАС України, суд вважає, що необхідним і достатнім буде встановлення відповідачу строку для подання звіту протягом 30 днів з дня отримання даної ухвали.

З огляду на вищевикладене, заява позивача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 382, 382-1 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Комунального підприємства «Київський метрополітен» про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі за адміністративним позовом Комунального підприємства «Київський метрополітен» до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Міністерство юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби протягом 30 днів з дня отримання даної ухвали подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду по даній справі.

У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Відповідно до ст.256 та ч.6 ст.382-1 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремо оскарженню не підлягає.

Суддя М.В. Дєєв