Справа № 420/7410/25
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2026-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7410/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко О.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВИНФОРТ» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення податкових повідомлень-рішень від 11.10.2024 року №UA274, №UA275.

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 13.03.2025 року надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "ВИНФОРТ" до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення податкових повідомлень-рішень від 11.10.2024 року №UA274, №UA275.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі пункту 2 частини другої статті 351 Митного кодексу України та наказу №573 від 27.08.2024, Одеською митницею було проведено невиїзну документальну перевірку, стосовно обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при ввезенні на митну територію товарів за митними деклараціями (далі МД) від 24.12.2019 №UA500070/2019/202747, від 17.02.2020 №UA500070/2020/205769, від 26.10.2020 №UA500500/2020/511951. За результатами перевірки Одеською митницею складено Акт № 41/24/7.10-19/30704028 від 26.09.2024 року, яким начебто встановлені порушення ТОВ «ВИНФОРТ» вимог чинного законодавства України. Товариство не погодившись з висновками перевірки та фактами і даними, викладеними в Акті перевірки, 08.10.2024р. подало заперечення до Акту перевірки з проханням переглянути висновки, викладені в розділі IV Акту перевірки та здійснити розгляд заперечень за участі представників ТОВ «ВИНФОРТ» з повідомленням про розгляд у встановленому МК України порядку та строки. Одеською митницею в супереч вимогам законодавства не розглянуто вище вказане заперечення та 11.10.2024р. прийнято: податкове повідомлення рішення з податку на додану вартість від 11.10.2024 №UA275 на суму грошового зобов`язання 20 252,74 грн; податкове повідомлення рішення з ввізного мита від 11.10.2024 №UA274 на суму грошового зобов`язання 95 205,87 грн. Листом від 16.10.2024 року №7.10-2/19-02/13/18421 Одеською митницею, повідомлено ТОВ «ВИНФОРТ», про залишення без розгляду заперечень з підстав порушення строків їх подання. ТОВ «ВИНФОРТ», не погодившись з вищевказаними ППР та порушенням Одеської митниці щодо нерозгляду заперечень на Акт перевірки, 28.10.2024 року звернулося до Державної митної служби України (Держмитслужби) зі скаргою на ППР. Однак, Держмитслужба рішенням про результати розгляду скарги, залишила ППР Одеської митниці від 11.10.2024 №№ UA274, UA275 без змін, а скаргу ТОВ «ВИНФОРТ» від 28.10.2024 №162/юр без задоволення. Товариство не згодне з прийнятим за скаргою рішенням, та вважає, що ППР Одеської митниці від 11.10.2024 №№ UA274, UA275, є необґрунтованими, незаконними та такими, що підлягають скасуванню. Окрім цього, ТОВ «ВИНФОРТ», переконане, що Одеська митниця, залишаючи без розгляду заперечення ТОВ «ВИНФОРТ» від 08.10.2024 року порушила чинне законодавство України, права, свободи, інтереси Товариства та умисно створила перешкоди для їх реалізації.

У позові вказано, що заперечення на Акт перевірки ТОВ «ВИНФОРТ» було подано в межах строку, встановленого для їх подання, а тому правових підстав залишати їх без розгляду з причин пропуску граничного строку на їх подання у контролюючого органу не було. На думку позивача, прийнявши ППР без розгляду поданих заперечень на Акт перевірки в спосіб, визначений законом, контролюючий орган фактично нівелював право ТОВ «ВИНФОРТ» на врахування його позиції при прийнятті податкових повідомлень-рішень.

Позивач вважає, що спірні ППР прийнято Одеською митницею з порушенням закону, а тому як мінімум лише з цієї підстави є протиправними та підлягають скасуванню. Таке суттєве нехтування законом з боку Одеської митниці, ставить під питання легітимність встановлення наявності/відсутності порушень викладених в Акті перевірки та інші доводи та аргументи контролюючого органу, оскільки Одеською митницею порушено процедуру прийняття податкового повідомлення-рішення, що в свою чергу, є самостійною підставою для його скасування. У спорі, що виник, необхідно враховувати, що прийняття рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником контролюючого органу (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків. Лише їх дотримання може бути належною підставою для прийняття правомірного рішення. Невиконання вимог вищенаведених норм призводить до визнання такого спірного рішення незаконним та відсутності правових наслідків такого. За таких обставин, позивач вважає, що контролюючий орган залишаючи без розгляду заперечення ТОВ «ВИНФОРТ» від 08.10.2024 року, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не в спосіб, визначений чинним законодавством України.

Як зазначено у позові, висновки Одеської митниці викладені в Акті перевірки, які стали підставою прийняття ППР ґрунтуються виключно на підставі наявної у неї інформації без врахування письмових заяв, зауважень, пояснень товариства з питань, що стосуються перевірки, без надавання ним всіх наявних у розпорядженні документів та відомостей, що підтверджують процедури декларування та митного оформлення товарів до відповідного митного режиму, а також дотримання вимог законодавства з питань митної справи. У свою чергу, у випадку надання ТОВ «ВИНФОРТ» можливості реалізації своїх прав та виконання покладених на нього обов`язків в рамках проведення перевірки, висновки Акту перевірки за результатами аналізу таких заяв, пояснень, зауважень та документів, могли б істотно відрізнятися. На думку позивача, Сам вид перевірки (документальна невиїзна), без надання підприємству права на подання відповідних пояснень та документів, що стосуються предмету перевірки, позбавляє митний орган можливості об`єктивно здійснити аналіз законності діяльності такого підприємства й дійти обґрунтованих висновків стосовно правопорушення.

Отже, зазначено позивачем, податкові повідомлення-рішення, з приводу правомірності яких виник спір, були прийняті без розгляду у встановлений законом строк заперечень платника податків на акт перевірки та з порушенням його права брати участь у розгляді заперечень, тобто з порушенням статті 354 МК України, які мають характер істотних порушень прав платника, а тому не можуть не впливати на оцінку правомірності цих податкових повідомлень-рішень. Не вирішуючи наперед результат розгляду контролюючим органом наданих позивачем документів та пояснень та їх позитивний чи негативний вплив на встановлені перевіркою обставини, вважаємо, що податкові повідомлення-рішення, з приводу правомірності яких виник спір, не відповідає вимогам частини другої статті 2 КАС України, оскільки прийняті без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (пункт 3), та без урахування права особи (в даному випадку платника податку) на участь у процесі прийняття рішення (пункт 9). Відтак, ці податкові повідомлення-рішення є протиправними.

Також, у позові вказано, що податкові повідомлення - рішення прийняті на підставі Акту перевірки, яким начебто встановлено порушення частини п`ятої статті 280, частини першої статті 281 Митного кодексу України, Доповнення 1 до середземноморські преференційні правила походження, та пункту 190.1 статті 190 Регіональної Конвенції про пан-євро-Податкового кодексу України. Підставою для такого висновку Одеської митниці став лист уповноваженого органу Литовської Республіки від 15.02.2022 №(15.7/22)3B-1058 з результатами перевірки сертифікатів з перевезення товару EUR.1, зокрема, від 17.02.2020 №А032767, від 16.01.2020 №A032764, від 08.10.2020 №A032791. Такий висновок контролюючого органу, як стверджує позивач, є передчасним та необґрунтованим, спростовується наявними документами та фактами, що мають юридичне значення. Як стверджує позивач, приписами чинного законодавства не передбачено обов`язку декларанта перевіряти дані, що зазначені в товаросупровідних документах при заповненні митних декларацій, у тому числі і сертифікатів з перевезення товару форми EUR.1 від 17.02.2020 №А032767, від 16.01.2020 №A032764, від 08.10.2020 №A032791 (у даному випадку), а отже у ТОВ «ВИНФОРТ» не було підстав не враховувати дані, які надав сам постачальник (відправник/експортер), який володів зазначеним товаром, а також підстав не враховувати ті дані, які були перевірені митницею Литовської Республіки при оформленні експортної декларації. При митному оформленні, ТОВ «ВИНФОРТ», товарів за МД від 24.12.2019 №UA500070/2019/202747, МД від 17.02.2020 №UA500070/2020/205769, МД від 26.10.2020 №UA500500/2020/511951, у митного органу не виникло сумнівів щодо належності та достатності для здійснення митного оформлення товарів згідно поданих ТОВ « ВИНФОРТ» разом із декларацією документів. Контролюючим органом, не зазначено в Акті перевірки, наявність доказів визнання недійсними сертифікатів з перевезення товару форми EUR.1 від 17.02.2020 №А032767, від 16.01.2020 №A032764, від 08.10.2020 №А032791 чи про притягнення експортера до відповідальності за фальсифікацію офіційних документів. Отже, сертифікати з перевезення товару форми EUR.I від 17.02.2020 №А032767, від 16.01.2020 №A032764, від 08.10.2020 №A032791 є чинними документами, що підтверджують походження товару з країни Європейського Союзу та надає пільги зі сплати митних платежів. Вищевказані сертифікати містять повну інформацію щодо задекларованого товару, будь-які розбіжності в документах про країну походження товару відсутні. Сертифікати були видані експортеру MARE MAGNUM SRL (Італія) за його зверненням, а тому саме він несе відповідальність за достовірність інформації, викладеної у цих сертифікатах, необхідної для підтвердження походження товару. В матеріалах перевірки відсутні будь-які документи, які б підтверджували факт офіційного звернення уповноваженого органу Республіки Литви до експортера за наданням належних документів на підтвердження статусу походження товару, чи відповіді експортера, тобто, відсутня інформація про звернення уповноваженого органу до експортера. MARE MAGNUM SRL листом від 18 лютого 2025 року, підтверджено факт продажу товарів на підставі Договору №243-ММ/ від 01.04.2019, де ТОВ «ВИНФОРТ» (Україна) -покупець, а MARE MAGNUM SRL (Монтальчіно, Італія) продавець (лист та оригінал перекладу листа на українську мову з англійської, додаються). Окрім цього, листом від 18 лютого 2025 року MARE MAGNUM SRL підтвердила, що товари (Big Boys Zinfandel IGT Puglia 2018, Big Boys Zinfandel IGT Puglia 2019, Big Boys Chardonnay IGT 2018, Tonno Catarratto Chardonnay Organic IGT 2018, II Conte Montepulciano d'Abruzzo Organic DOC 2019, Crudo Catarratto-Zibibbo Organic IGT 2019, Crudo Prosecco Organic DOC Treviso 2019) до яких застосовано преференції по сплаті ввізного мита, походять з Італії, а товар Cycliste Cotes du Rhone Villages ORG AOC 2019 походить з Франції. З огляду на вищенаведене, та наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що країною походження товарів, №UA500070/2019/202747, МД від 17.02.2020 №UA500070/2020/205769, МД від 26.10.2020 Італія, тому в МД від 24.12.2019 №UA500500/2020/511951 ТОВ «ВИНФОРТ» обгрунтовано вказав преференцію на товар, що ввозиться в Україну та походить з країни ЄС, а отже оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними.

Ухвалою суду від 18.03.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі.

04.04.2025 року від представника Одеської митниці до суду надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що Одеська митниця вважає адміністративний позов ТОВ «ВИНФОРТ» таким, що не підлягає задоволенню.

З покликанням на обставини справи, що встановлені при перевірці за результатами якої складено акт від 26.09.2024 №41/24/7.10-19/30704028 відповідач вказує, що до Держмитслужби Одеською митницею листом від 19.12.2019 №7.10-08/7.10-15- 03/1/4/487 з метою перевірки направлявся сертифікат з перевезення товару EUR.1 від 22.08.2019 №А 032757, стосовно якого отримано відповідь уповноваженого органу Литви щодо непідтвердження преференційного походження товару, зазначеного у вищевказаному сертифікаті з перевезення товару EUR.1. Зазначений сертифікат надавався ТОВ «ВИНФОРТ» для відновлення режиму вільної торгівлі на товар «вино...», відправником якого виступав JSC «BENNET DISTRIBUTORS» (Литва), торгівельна марка Італія, виробник товару «MARE MAGNUM SRL» (Італія). З результатами проведеної перевірки митних оформлень виявлено випадки подання ТОВ «ВИНФОРТ» Одеській митниці сертифікатів з перевезення товару форми EUR.1, ВИДАНИХ ЗГОДОМ УПОВНОВАЖЕНИМ ОРГАНОМ Литви експортеру «MARE MAGNUM SRL» (Італія) на товар «вино…», зокрема, сертифікатів з перевезення товару форми EUR.1 від 17.02.2020 №А 032767, від 16.01.2020 № А 032764, від 08.10.2020 № А 032791. У зв`язку із чим, на підставі статті 32 Доповнення І «Щодо визначення поняття походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, Одеською митницею направлено лист від 21.05.2021 № 7.10-1/15-03/4/6434 «Щодо перевірки документа про преференційне походження товару» до Департаменту митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Держмитслужби з документами про преференційне походження товарів з ЄС для здійснення їх перевірки, зокрема, сертифікати з перевезення товару форми EUR.1 від 17.02.2020 №А 032767, від 16.01.2020 № А 032764, від 08.10.2020 № А 032791, видані уповноваженим органом Литовської республіки. До Одеської митниці листом Держмитслужби України від 26.04.2022 №15/15- 03/7/1236 надіслано лист уповноваженого органу Литовської республіки від 15.02.2022 № (15.7/22) 3В-1058 з результатами перевірки сертифікатів з перевезення товару EUR.1, зокрема від 17.02.2020 №А 032767, від 16.01.2020 № А 032764, від 08.10.2020 № А 032791. Відповідно до листа уповноваженого органу Литовської республіки від 15.02.2022 № (15.7/22) 3В-1058, за результатом проведеної перевірки, товари, зазначені в сертифікатах з перевезення товару EUR.1 від 17.02.2020 №А 032767, від 16.01.2020 № А 032764, від 08.10.2020 № А 032791 не є товарами преференційного походження з Європейському Союзу у розумінні Доповнення І до Регіональної конвенції про панєвро-середземноморські преференційні правила походження в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами і не має права на застосування преференційного режиму. Таким чином, вказано у відзиві, експортером не доведено походження товарів, на які розповсюджуються вищеперелічені сертифікати з перевезення товару EUR.1. У зв`язку із тим, що статус походження товарів у сертифікатів з перевезення товару EUR.1 від 17.02.2020 №А 032767, від 16.01.2020 № А 032764, від 08.10.2020 № А 032791, не підтверджено, до товарів не може бути застосований преференційний режим.

У відзиві вказано, що митними органами Литовської Республіки разом із відповіддю надіслані копії сертифікатів з перевезення товару форми EUR.1 від 17.02.2020 №А 032767, від 16.01.2020 № А 032764, від 08.10.2020 № А 032791 з відміткою у графі 14 «Результат перевірки», що виконана перевірка довела, що зазначені вище сертифікати не відповідає вимогам щодо достовірності й правильності. Як стверджує відповідач, у відповіді уповноваженого органу Литовської республіки від 15.02.2022 № (15.7/22) 3В-1058 чітко вказано про непідтвердження преференційного походження товарів, зазначених у сертифікатах з перевезення товару EUR.1 від 17.02.2020 №А 032767, від 16.01.2020 № А 032764, від 08.10.2020 № А 032791 за результатами проведеної перевірки.

Таким чином, зазначено Одеською митницею, статус походження товарів, які зазначені у сертифікатах з перевезення товару EUR.1 від 17.02.2020 №А 032767, від 16.01.2020 № А 032764, від 08.10.2020 № А 032791, не підтверджено у відповідності до вимог Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, тобто до товарів №1,2 за МД від 24.12.2019 №UA500070/2019/202747, до товарів №1,2 від 17.02.2020 №UA500070/2020/205769, товарів №2-6 за МД від 26.10.2020 №UA500500/2020/511951 не може бути застосований преференційний режим з надання звільнення від оподаткування по сплаті ввізного мита.

Враховуючи викладене, за результатами перевірки встановлено відсутність в рамках Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-свро-середземноморські преференційні правила походження підстав для надання преференційного режиму до товарів , оформлених за МД від 24.12.2019 №UA500070/2019/202747 (товари №1,2), від 17.02.2020 №UA500070/2020/205769 (товари за №1,2), від 26.10.2020 №UA500500/2020/511951 (товари №2-6). Вказані товари, повинні бути оподатковані ввізним митом за ставками згідно з Митним тарифом України. У відзиві вказано, що посилання позивача на лист експортера MARE MAGNUM SRL від 18.02.2025 не можна вважати беззаперечним доказом, що товари до яких застосовано преференцію, є товарами преференційного походження з Європейському Союзу у розумінні Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами. За результатами перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, з урахуванням отриманої інформації (документів) від уповноваженого органу Литовської республіки відповідно до частини чотирнадцятої статті 354 МКУ встановлено факт неправомірного застосування режиму вільної торгівлі та застосування зменшеної ставки мита до товарів, оформлених за МД від 24.12.2019 №UA500070/2019/202747 (товари №1,2), від 17.02.2020 №UA500070/2020/205769 (товари за №1,2), від 26.10.2020 №UA500500/2020/511951 (товари №2-6) у розумінні Доповнення 1 до Конвенції в рамках Угоди. Встановлені порушення призвели до заниження ТОВ «ВИНФОРТ» податкових зобов`язань по сплаті митних платежів за МД від 24.12.2019 №UA500070/2019/202747 (товари №1,2), від 17.02.2020 №UA500070/2020/205769 (товари за №1,2), від 26.10.2020 №UA500500/2020/511951 (товари №2-6), на загальну суму 110 469,37 грн, (ввізного мита на суму 92 057,79 грн. податку на додану вартість на суму 18 411,58 гривень).

З урахуванням вищевикладеного, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

04.04.2025 року від представника Одеської митниці до суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

08.04.2025 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що позивач не погоджується з доводами відповідача, не погоджується з обставинами викладеними у відзиві та правовою оцінкою обставин викладених в ньому.

У відповіді на відзив, зокрема, зазначено, що ТОВ «ВИНФОРТ» здійснив імпорт товару з країн Європейського Союзу, що підтверджується належними документами, зокрема: · Сертифікатами походження товару форми EUR.1 від 17.02.2020 №А032767, від 16.01.2020 №А032764, від 08.10.2020 №А032791. · Митними деклараціями від 24.12.2019 №UA500070/2019/202747, від 17.02.2020 №UA500070/2020/205769, від 26.10.2020 №UA500500/2020/511951., що містять відомості про походження товару та підтверджують відповідність його митного статусу правилам преференційного режиму. · Інвойсами, які є комерційними документами, що містять детальну інформацію про постачальника, умови поставки та країну походження товару. · Контрактом №243-ММ/S від 01.04.2019 на поставку товару, укладеним між імпортером та виробником/постачальником у країні ЄС, що підтверджує країну походження товару, оскільки містить посилання на виробника та відповідні умови угоди. В якості додаткового доказу про походження товару, ТОВ «ВИНФОРТ» додано до позовної заяви лист від експортера MARE MAGNUM SRL від 18 лютого 2025 року, який містить письмове підтвердження від виробника, що товар походить з Італії. Італія є країною, що входить до Європейського Союзу, що є загальновідомим фактом і не потребує доказування. Позивач вважає, що сукупність вищевказаних документів, а саме сертифікатів форми EUR.1, митних декларацій, інвойсів, контракту, листа від експортера MARE MAGNUM SRL - містять достатню інформацію для ідентифікації походження товару.

16.04.2025 року від представника відповідача до суду надійшли заперечення, в яких вказано, що Одеська митниця не погоджується з аргументами, викладеними у відповіді позивача на відзив Одеської митниці та відхиляє їх.

Ухвалою суду від 11.03.2026 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи №420/7410/25 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін - відмовити.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою, відзивом на позов, відповіддю на відзив, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення та перевіривши їх наданими доказами, суд встановив таке.

Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИНФОРТ" () зареєстровано як юридична особа 17.12.1999 року (Дата запису: 19.10.2004, Номер запису: 0002054) та здійснює такі види діяльності за КВЕД: 46.34 Оптова торгівля напоями (основний); 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах; 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах; 56.30 Обслуговування напоями.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що товариством з обмеженою відповідальністю "ВИНФОРТ" було ввезено на митну територію України товари, що підтверджується митними деклараціями: від 24.12.2019 №UA500070/2019/202747, від 17.02.2020 №UA500070/2020/205769 (товари за №1,2), від 26.10.2020 №UA500500/2020/511951.

Зазначені товари вино виноградне, країна походження яких заявлена як Європейський Союз (EU).

Зі змісту графи 2 наведених митних декларацій вбачається, що відправником товару (експортером) виступала компанія BENNET DISTRUBUTORS (м.Вільнюс, Литва), а одержувачем відповідно до графи 8 митних декларацій є ТОВ «ВИНФОРТ».

Під час митного оформлення зазначені товари були задекларовані із застосуванням преференції Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС за кодом 410, у зв`язку з чим було нараховано та сплачено ввізне мито за преференційними ставками від митної вартості товарів у межах дії норм статті 15 Доповнення I Підтвердження походження до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження.

Для підтвердження права на застосування зазначеної преференції під час митного оформлення товарів декларантом були надані сертифікати з перевезення товарів форми EUR.1, а саме: від 17.02.2020 №А 032767, від 16.01.2020 № А 032764, від 08.10.2020 № А 032791.

Судом встановлено, що на підставі пункту 2 частини 2 статті 351 Митного кодексу України, Одеською митницею проведено невиїзну документальну перевірку згідно наказу Одеської митниці від 27.08.2024 року № 573 стосовно обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при ввезені на митну територію України товарів за МД від 24.12.2019 року №UA500070/2019/202747, від 17.02.2020 року №UA500070/2020/205769, від 26.10.2020 року №UA500500/2020/511951.

ТОВ «ВИНФОРТ» листом Одеської митниці від 28.08.2024 №7.10-2/19-02/13/15547 направлено повідомлення про проведення невиїзної документальної перевірки, про дату початку її проведення із зазначенням місця проведення та питання, які будуть перевірятись, шляхом направлення рекомендованим листом із повідомлення про вручення з відміткою про отримання 02.09.2024 (штрих кодовий ідентифікатор Укрпошти 344).

Перевірка проводилась з 16.09.2024 по 23.09.2024 та тривала 6 робочих днів.

За результатами перевірки складено Акт від 26.09.2024 року №41/24/7.10-19/30704028 (а.с.26-35).

Документальною невиїзною перевіркою встановлено порушення ТОВ «ВИНФОРТ» ():

1. частини п`ятої статті 280, частини першої статті 281 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (зі змінами та доповненнями), підпункту (а) пункту 1 статті 15 Доповнення І до Регіональної Конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, та неправомірно застосовано преференцію до товарів, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на загальну суму 92057,79 гривень;

2. пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (3 змінами та доповненнями), що призвело до заниження податкового зобов`язання по сплат податку на додану вартість на загальну суму 18411,58 гривень

При проведенні перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування під час митного оформлення товарів за МД від 24.12.2019 №UA500070/2019/202747, від 17.02.2020 №UA500070/2020/205769, від 26.10.2020 №UA500500/2020/511951 за встановлено таке.

Митне оформлення товарів за №1,2 за МД від 24.12.2019 №UA500070/2019/202747, за № 1,2 за МД 17.02.2020 №UA500070/2020/205769, товарів №2-6 за МД від 26.10.2020 №UA500500/2020/511951 здійснено із застосуванням преференції по сплаті ввізного мита за кодом « 410-товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС (абзац перший ч. 1 ст. 29 додатка І-А «Тарифний графік України» до глави 1 розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони)» (далі -преференція по сплаті ввізного мита за кодом « 410») по сплаті мита на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами підприємницької діяльності з кодом виду надходжень « 020» (далі ввізне мито).

ТОВ «ВИНФОРТ» за МД від 24.12.2019 №UA500070/2019/202747 здійснено митне оформлення 2-х товарів із застосуванням преференції по сплаті ввізного мита за кодом « 410» (країна відправлення Литва, країна походження -Італія): Товар №1 « 1.Вино виноградне PGI сп. не більш як 15% об.% «BIG BOYS ZINFANDEL IGT PUGLIA 2018» 0,75 л сухе червоне 13% -1260 пл. (мар.спец.мар.акциз.збору типу AI) Всього: 210 карт.коробів-1260 пл. Торговельна марка «MARE MAGNUM» : Виробник «MARE MAGNUM SRL». Країна виробництва IT» за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2204 21 80 00 у кількості -945л., фактурною вартістю 4 429,38 Євро (або 114 180,17 грн за курсом на день оформлення МД 25,777911 грн за Євро), митною вартістю за основним методом у розмірі 129 457,40 грн. Товар №2 « 1. Вино виноградне PGI сп. не більш як 15% об.% : «TONNO CATARRATTO CHARDONNAY ORGANIC IGT 2018» 0,75 л. сухе біле 13% -630 пл. (мар.спец.мар.акциз.збору типу AI) Всього :105 карт.коробів -630 пл.Торговельна марка «MARE MAGNUM» : Виробник «MARE MAGNUM SRL». Країна виробництва IT» за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2204 21 79 00 у кількості -472,5 л., фактурною вартістю 2 214,12 Євро (або 57 075,39 грн за курсом на день оформлення МД 25, 777911 за Євро), митною вартістю за основним методом у розмірі 64 264,68 грн.

Преференцію по сплаті ввізного мита за кодом « 410» застосовано на підставі сертифікату з перевезення товару форми EUR.1 від 16.01.2020 № А 032764, зазначеного у графі 44 МД за кодом документу « 0954», у зв`язку із чим до товарів була застосована зменшена ставка ввізного мита, а саме:

до товару№ 1 за кодом згідно з УКТ ЗЕД 0,1 Євро за 1 літр у розмірі 2 436,01 грн (пільгова ставка ввізного мита без застосування преференції 0,3 Євро за 1 літр)

до товару № 2 за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2204 21 79 00 0,1 Євро за 1 літр у розмірі 1 218.01 грн (пільгова ставка ввізного мита без застосування преференції 0,3 Євро за 1 літр).

При цьому, вказано в акті, відповідно до даних, наведених у графі 47 «Нарахування мита та митних платежів» МД від 24.12.2019 № UA500070/2019/202747 сума ввізного мита, що нарахована умовно (спосіб розрахунку 06 «Сума податку, нарахована умовно, у зв`язку із звільненням від оподаткування, передбаченим Митним кодексом України, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України при поміщенні товарів у митні режими Імпорту (випуск у вільний обіг), експорту» (далі - сп.розрахунку « 06») за товарами та яка не сплачена до бюджету складає:

за товаром № 1 - 4872,03 грн;

за товаром № 22436,01 гривень.

ТОВ «ВИНФОРТ» за МД від 17.02.2020 №UA500070/2020/205769 здійснено митне оформлення 4-х товарів, у тому числі товарів за №1,2 із застосуванням преференції по сплаті ввізного мита за кодом «410» (країна відправлення Литва, країна походження - Італія): Товар №1 « 1.Вино виноградне PGI сп. не більш як 15% об.% «BIG BOYS ZINFANDEL IGT PUGLIA 2018» 0,75 л сухе червоне 13% -2520 пл.»ALLEGRO PRIMITIVO ORGANIC IGT PUGLIA 2017» 0,75 СУХЕ ЧЕРВОНЕ 14% -630 ПЛ. «CHOCOLATE TUBE PRIMITIVO IGT PUGLIA 2018» 0,75 л. сухе червоне 14,5% -630 пл. мар.спец.мар.акциз.збору типу AI) Всього: 630 карт.коробів -3780 пл. Торговельна марка «MARE MAGNUM» : Виробник «MARE MAGNUM SRL». Країна виробництва IT» за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2204 21 80 00 у кількості -2 835 л., фактурною вартістю 13 599,11 Євро (або 360 300,00 грн за курсом на день оформлення МД 26, 4944 за Євро), митною вартістю за основним методом у розмірі 387 883,30 грн. Товар №2 « 1. Вино виноградне PGI сп. не більш як 15% об.% BIG BOYS CHARDONNAY IGT 2018» 0,75 сухе біле 13% -456 пл.. «TONNO CATARRATTO CHARDONNAY ORGANIC IGT 2018» 0,75 сухе біле 13%-630 пл. (мар.спец.мар.акциз.збору типу AI) Всього: 181 карт.коробів -1086 пл. Торговельна марка «MARE MAGNUM» : Виробник «MARE MAGNUM SRL». Країна виробництва IT» за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2204 21 79 00 у кількості -814,5 л., фактурною вартістю 3 857,67 Євро (або 95 053,17 грн за курсом на день оформлення МД 26, 4944 за Євро), митною вартістю за основним методом у розмірі 102 532,24 грн.

Преференцію по сплаті ввізного мита за кодом « 410» застосовано на підставі сертифікату з перевезення товару форми EUR.1 від 17.02.2020 №A 032767, поданого під час митного оформлення зазначених товарів, та зазначеного у графі 44 за кодом документу « 0954», у зв`язку із чим до товарів була застосована зменшена ставка ввізного мита, а саме:

до товару № 1 за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2204 21 80 00 - 0,05 Євро за 1 літр у розмірі 3 755,58 грн (пільгова ставка ввізного мита без застосування преференції 0,3 Євро за 1 літр);

до товару № 2 за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2204 21 79 00 - 0,05 Євро за 1 літр у розмірі 1 078,98 грн (пільгова ставка ввізного мита без застосування преференції 0,3 Євро за 1 літр).

При цьому, вказано в акті, відповідно до даних, наведених у графі 47 «Нарахування мита та митних платежів» МД від 17.02.2020 № UA500070/2020/205769 сума ввізного мита, що нарахована умовно (сп. розрахунку « 06») за товарами та яка не сплачена до бюджету складає:

за товаром №1 - 18 777,91 грн;

за товаром №2 - 5 394,93 гривень.

ТОВ «ВИНФОРТ» за МД від 26.10.2020 №UA500500/2020/511951 здійснено митне оформлення 7-ми товарів, у тому числі товарів за №2-6 із застосуванням преференції по сплаті ввізного мита за кодом « 410» (країна відправлення Литва, країна походження -Італія): Товар №2 « 1. Вино виноградне PGI сп. не більш як 15% об.% BIG BOYS ZINFANDEL IGT PUGLIA 2019» 0,75 сухе червоне 14,5% -1890 пл.. (мар.спец.мар.акциз.збору типу AI) Всього: 315 карт.коробів -1890 пл. Торговельна марка «MARE MAGNUM» : Виробник «MARE MAGNUM SRL». Країна виробництва EU» за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2204 21 80 00 у кількості -1 417,5 л., фактурною вартістю 6 643,87 Євро (або 222 895,20 грн за курсом на день оформлення МД 33 549 за Євро), митною вартістю за основним методом у розмірі 243 973,49 грн. Товар №3 « 1. Вино виноградне PDO вироблене в регіоні Abruzzo (Італія), спирту не більш як 15 об.% «II CONTE MONTEPULCIANO DABRUZZO ORGANIC DOC 2019» 0,75 л сухе червоне 13,5% -660 пл. (мар.спец.мар.акциз.збору типу AI) Всього: 55 карт.коробів -660 пл. Торговельна марка «MARE MAGNUM» : Виробник «MARE MAGNUM SRL». Країна виробництва EU» за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2204 21 78 00 у кількості -495 л., фактурною вартістю 2 650,08 Євро (або 88 907,54 грн за курсом на день оформлення МД 33 549 за Євро), митною вартістю за основним методом у розмірі 96 268,26 грн. Товар №4 « 1. Вино виноградне PDO вироблене в регіоні Vollee du Rhone (Франція), спирту не більш як 15 об.% «CYCLISTE COTES DU RHONE VILLAGES ORG AOC 2019» 0,75 л сухе червоне 14% -660 пл. (мар.спец.мар.акциз.збору типу AI) Всього: 55 карт.коробів -660 пл. Торговельна марка «MARE MAGNUM» : Виробник «MARE MAGNUM SRL». Країна виробництва EU» за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2204 21 46 00 у кількості -495 л., фактурною вартістю 3 310,08 Євро (або 111 049,88 грн за курсом на день оформлення МД 33 549 за Євро), митною вартістю за основним методом у розмірі 118 410,60 грн. Товар №5 « 1. Вино виноградне PGI сп. не більш як 15 об.% «CRUDO CATARRATTOZIBIBBO ORGANIC IGT 2019» 0,75 л сухе біле 12,5% -660 пл. (мар.спец.мар.акциз.збору типу AI) Всього: 55 карт.коробів -660 пл. Торговельна марка «MARE MAGNUM» : Виробник «MARE MAGNUM SRL». Країна виробництва EU» за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2204 21 79 00 у кількості -495 л., фактурною вартістю 1 988,89 Євро (або 66 725,27 грн за курсом на день оформлення МД 33 549 за Євро), митною вартістю за основним методом у розмірі 73 220,17 грн. Товар №6 « 1. Вино ігристе PDO, Prosecco(просекко) «CRUDO PROSECCO ORGANIC DOC TREVISO 2019» 0,75 л сухе біле 11,5% -1 152 пл. (мар.спец.мар.акциз.збору типу AI) Всього:192 карт.коробів -1 152 пл. Торговельна марка «MARE MAGNUM» : Виробник «MARE MAGNUM SRL». Країна виробництва EU» за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2204 10 15 00 у кількості -864 л., фактурною вартістю 4 625, 59 Євро (або 155 183,92 грн за курсом на день оформлення МД 33 549 за Євро), митною вартістю за основним методом у розмірі 168 031,87 грн.

Преференцію по сплаті ввізного мита за кодом « 410» застосовано на підставі сертифікату з перевезення товару форми EUR.1 від 08.10.2020 № А. 032791, поданого підприємством під час митного оформлення товарів, та зазначеного у графі 44 за кодом документу « 0954», у зв`язку із чим до товарів була застосована зменшена ставка ввізного мита, а саме:

до товару № 2 за кодом згідно з УКТ ЗЕД - 0,05 Євро за 1 літр у розмірі 2 377,79 грн(пільгова ставка ввізного мита без застосування преференції - 0,3 Євро за 1 літр);

до товару № 3 за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2204 21 78 00 - 0,05 Євро за 1 літр у розмірі 830,34 грн (пільгова ставка ввізного мита без застосування преференції 0,3 Євро за 1 літр);

до товару № 4 за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2204 21 4600 0,05 Євро за 1 літр у розмірі 830.34 грн (пільгова ставка ввізного мита без застосування преференції - 0,3 Євро за 1 літр);

до товару № 5 за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2204 21 79 00 - 0,05 Євро за 1 літр у розмірі 830,34 грн (пільгова ставка ввізного мита без застосування преференції - 0,3 Євро за 1 літр);

до товару № 6 за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2204 10 1500 -0,25 Євро за 1 літр у розмірі 7 246,58 грн (пільгова ставка ввізного мита без застосування преференції - 1,5 Євро за 1 літр).

При цьому, вказано в акті, відповідно до даних, наведених у графі 47 «Нарахування мита та митних платежів» МД від 26.10.2020 № UA500500/2020/511951 сума ввізного мита, що нарахована умовно (сп. розрахунку « 06») за товарами та яка не сплачена до бюджету складає:

за товаром № 2 складає 11888,92 гри:

за товаром № 3 складає 4151,69 грн;

за товаром № 4 складає 4 151,69 грн;

за товаром № 5 складає 4 151,69 грн;

за товаром № 6 складає 36 232,92 гривень.

Згідно акту перевірки, застосування преференційного режиму до товарів, оформлених ТОВ «ВИНФОРТ» за МД від 24.12.2019 №UA500070/2019/202747 (товари №1,2), від 17.02.2020 №UA500070/2020/205769 (товари за №1,2), від 26.10.2020 №UA500500/2020/511951 (товари №2-6) здійснювалось у відповідності до Доповнення I до Конвенції.

Актом встановлено, що до Держмитслужби Одеською митницею листом від 19.12.2019 №7.10-08/7.10-15- 03/1/4/487 з метою перевірки направлявся сертифікат з перевезення товару EUR.1 від 22.08.2019 №А 032757, стосовно якого отримано відповідь уповноваженого органу Литви щодо не підтвердження преференційного походження товару, зазначеного у вищевказаному сертифікаті з перевезення товару EUR.1. Зазначений сертифікат надавався ТОВ «ВИНФОРТ» для відновлення режиму вільної торгівлі на товар «вино..», відправником якого виступав JSC «BENNET DISTRIBUTORS» (Литва), торгівельна марка Італія, виробник товару «MARE MAGNUM SRL» (Італія).

З результатами проведеної перевірки митних оформлень виявлено випадки подання ТОВ «ВИНФОРТ» Одеській митниці сертифікатів з перевезення товару форми EUR.1, ВИДАНИХ ЗГОДОМ УПОВНОВАЖЕНИМ ОРГАНОМ Литви експортеру «MARE MAGNUM SRL» (Італія) на товар «вино…», зокрема, сертифікатів з перевезення товару форми EUR.1 від 17.02.2020 №А 032767, від 16.01.2020 № А 032764, від 08.10.2020 № А 032791.

В акті вказано, що у зв`язку із чим, на підставі статті 32 Доповнення І «Щодо визначення поняття походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, Одеською митницею направлено лист від 21.05.2021 № 7.10-1/15-03/4/6434 «Щодо перевірки документа про преференційне походження товару» до Департаменту митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Держмитслужби з документами про преференційне походження товарів з ЄС для здійснення їх перевірки, зокрема, сертифікати з перевезення товару форми EUR.1 від 17.02.2020 №А 032767, від 16.01.2020 № А 032764, від 08.10.2020 № А 032791, видані уповноваженим органом Литовської республіки. До Одеської митниці листом Держмитслужби України від 26.04.2022 №15/15- 03/7/1236 надіслано лист уповноваженого органу Литовської республіки від 15.02.2022 № (15.7/22) 3В-1058 з результатами перевірки сертифікатів з перевезення товару EUR.1, зокрема від 17.02.2020 №А 032767, від 16.01.2020 № А 032764, від 08.10.2020 № А 032791.

Перевіркою встановлено, що відповідно до листа уповноваженого органу Литовської республіки від 15.02.2022 № (15.7/22) 3В-1058, за результатом проведеної перевірки, товари, зазначені в сертифікатах з перевезення товару EUR.1 від 17.02.2020 №А 032767, від 16.01.2020 № А 032764, від 08.10.2020 № А 032791 не є товарами преференційного походження з Європейському Союзу у розумінні Доповнення І до Регіональної конвенції про панєвро-середземноморські преференційні правила походження в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами і не має права на застосування преференційного режиму.

Таким чином, вказано в акті перевірки, експортером не доведено походження товарів, на які розповсюджуються вище перелічені сертифікати з перевезення товару EUR.1. У зв`язку із тим, що статус походження товарів у сертифікатів з перевезення товару EUR.1 від 17.02.2020 №А 032767, від 16.01.2020 № А 032764, від 08.10.2020 № А 032791, не підтверджено, до товарів не може бути застосований преференційний режим.

Як зазначено в акті, Митними органами Литовської Республіки разом із відповіддю надіслані копії сертифікатів з перевезення товару форми EUR.1 від 17.02.2020 №А 032767, від 16.01.2020 № А 032764, від 08.10.2020 № А 032791 з відміткою у графі 14 «Результат перевірки», що виконана перевірка довела, що зазначені вище сертифікати не відповідає вимогам щодо достовірності й правильності.

Отже, вказано в акті перевірки, у відповіді уповноваженого органу Литовської республіки від 15.02.2022 № (15.7/22) 3В-1058 чітко вказано про не підтвердження преференційного походження товарів, зазначених у сертифікатах з перевезення товару EUR.1 від 17.02.2020 №А 032767, від 16.01.2020 № А 032764, від 08.10.2020 № А 032791 за результатами проведеної перевірки. Таким чином, статус походження товарів, які зазначені у сертифікатах з перевезення товару EUR.1 від 17.02.2020 №А 032767, від 16.01.2020 № А 032764, від 08.10.2020 № А 032791, не підтверджено у відповідності до вимог Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, тобто до товарів №1,2 за МД від 24.12.2019 №UA500070/2019/202747, до товарів №1,2 від 17.02.2020 №UA500070/2020/205769, товарів №2-6 за МД від 26.10.2020 №UA500500/2020/511951 не може бути застосований преференційний режим з надання звільнення від оподаткування по сплаті ввізного мита.

Перевіркою встановлено порушення частини п`ятої статті 280, частини першої статті 281 МКУ, Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами та неправомірне застосування режиму вільної торгівлі до товарів, оформлених за МД від 24.12.2019 №UA500070/2019/202747 (товари №1,2), від 17.02.2020 №UA500070/2020/205769 (товари за №1,2), від 26.10.2020 №UA500500/2020/511951 (товари №2-6).

Враховуючи викладене, за результатами перевірки встановлено відсутність в рамках Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження підстав для надання преференційного режиму до товарів , оформлених за МД від 24.12.2019 №UA500070/2019/202747 (товари №1,2), від 17.02.2020 №UA500070/2020/205769 (товари за №1,2), від 26.10.2020 №UA500500/2020/511951 (товари №2-6).

Копію акту перевірки від 26.09.2024 року №41/24/7.10-19/30704028 надіслано позивачу засобами поштового зв`язку та отримано останнім 01.10.2024 року на підтвердження чого до суду надано копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №320.

08.10.2024 року позивачем подано заперечення на вказаний акт, які отримано відповідачем 15.10.2024 року.

Листом Одеської митниці від 16.10.2024 року №7.10-2/19-02/13/18421 заперечення позивача на акт перевірки залишено без розгляду.

Судом встановлено, що 11.10.2024 року на підставі акту перевірки від 26.09.2024 року №41/24/7.10-19/30704028 Одеською митницею прийнято:

- податкове повідомлення-рішення №UA274 (а.с.43-44), яким за порушення частини п`ятої ст. 280, частини першої ст. 281 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (зі змінами та доповненнями), підпункту (а) пункту 1 ст. 15 Доповнення І до Регіональної Конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, згідно з підпунктом 54.3.2, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 глави 4 розділу II Податкового кодексу України та пункту 123.1 статті 123 глави 11 розділу II Податкового кодексу України з урахуванням пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання на суму 95205,87 грн, з яких: за податковим зобов`язанням 92057,79 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 3148,08 грн;

- податкове повідомлення-рішення №UA275 (а.с.45-46), яким за порушення частини п`ятої ст. 280, частини першої ст. 281 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (зі змінами та доповненнями), підпункту (а) пункту 1 ст. 15 Доповнення І до Регіональної Конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, та пункту 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), згідно з підпунктом 54.3.2, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 глави 4 розділу ІІ Податкового кодексу України та пункту 123.1 статті 123 глави 11 розділу II Податкового кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання на суму 20252,74 грн, з яких: за податковим зобов`язанням 18411,58 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1841,16 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивачем було подано скаргу, яка рішенням Державної митної служби України від 30.12.2024 року №1/10-06/14/8914 без задоволення, а податкові повідомлення-рішення №UA274, №UA275 без змін.

Вважаючи протиправними та такими, що підлягають скасуванню вищевказані податкові повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд зазначає.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ч.2 ст.1 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі - МК України), відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Пунктом 1 статті 270 Податкового кодексу України передбачено, що правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, митом, крім особливих видів мита, встановлюються цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правила оподаткування особливими видами мита встановлюються законами України "Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту", "Про захист національного товаровиробника від субсидованого імпорту", "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну", окремим законом щодо встановлення додаткового імпортного збору.

Відповідно до частини першої статті 271 МК України мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, згідно з пунктом 190.1 статті 190 ПК України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Ввізне мито, відповідно до положень статті 272 МК України, встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України. Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори. У разі якщо імпорт товару є об`єктом антидемпінгових, компенсаційних або спеціальних заходів, тарифні пільги (тарифні преференції) не встановлюються або зупиняються чи припиняються, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України

Верховною Радою Законом України №1678-VII від 16 вересня 2014 року ратифіковано Угоду від 27 червня 2014 року про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, якою, серед іншого, передбачено поглиблену та всеохоплюючу зону вільної торгівлі між Україною та Європейським Союзом (далі Угода).

Статтею 26 частини 1 глави 1 розділу IV Угоди встановлено, що положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави походження означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I Щодо визначення концепції походження товарів і методів адміністративного співробітництва.

Відповідно до частини першої статті 2 Протоколу І Угоди, з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу:

(a) товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу;

(b) товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 цього Протоколу.

Згідно з абзацом першим пункту 1 статті 6 Протоколу І Угоди в статті 2 цього Протоколу товари, які не є повністю виробленими у вказаній країні, вважаються достатньо обробленими або переробленими у ній, якщо виконуються умови, наведені у Додатку II до цього Протоколу.

Згадані вище умови вказують для всіх товарів, що підпадають під дію цієї Угоди, обробку, яку необхідно виконати з використовуваними у виробництві товару матеріалів іншого походження. Ці умови можуть бути застосовані тільки до вказаних матеріалів. Зі вказаного витікає, що якщо товар, який набув статусу виробленого у вказаній країні завдяки виконанню умов, вказаних у Додатку II, використовується для виготовлення іншого товару, то застосовні для цього другого товару умови не поширюються на перший; також не має значення, чи використовувались для виготовлення першого товару матеріали іншого походження. Зазначено в абзаці 2 наведеного пункту.

Статтею 33 Протоколу І Угоди врегульовано питання щодо перевірки підтверджень походження товару.

Відповідно до пункту 1 статті 33 Протоколу І Угоди подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу.

З метою реалізації положень пункту 1 цієї статті митні органи країни імпорту повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 та інвойс, якщо він був поданий, декларацію інвойс або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, якщо це доречно, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути передані на підтримку запита про перевірку (пункт 2 статті 33 Протоколу I Угоди).

Перевірка має бути здійснена митними органами країни експорту. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними (пункт 3 статті 33 Протоколу І Угоди).

Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути повідомлені про її результати якомога раніше. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та, чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України й відповідають іншим вимогам цього Протоколу (пункт 5 статті 33 Протоколу I Угоди).

Положення аналогічні положенням статті 33 Протоколу І Угоди містяться і в статті 32 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (далі - Доповнення 1 до Регіональної конвенції), до якої України приєдналась відповідно до Закону України від 8 листопада 2017 року №2187-VIII.

Відповідно до пунктів 2 та 6 Протоколу І Угоди товарами, що походять з Європейського Союзу мають вважатися такі, що цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу та товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 цього Протоколу.

Наведені норми дають підстави вважати, що якщо товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені повністю у Європейському Союзі, можуть вважатися такими, що походять з Європейського Союзу за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 Протоколу І Угоди.

За змістом статті 6 Протоколу 1 Угоди та статті 2 цього Протоколу товари, які не є повністю виробленими у вказаній країні, вважаються достатньо обробленими або переробленими у ній, якщо виконуються умови, наведені у Додатку II до цього Протоколу.

Пунктом 1 статті 2 Доповнення І до Регіональної конвенції визначено, що з метою імплементації відповідної Угоди наступні продукти вважаться такими, що вироблені в Договірній Стороні при експорті в іншу Договірну Сторону:

(а) товари цілком вироблені в певній країні відповідно до Статті 4;

(b) товари, отримані в Договірній Стороні, включаючи товари, які не були повністю там вироблені, за умови, що ці матеріали пройшли достатню обробку та переробку в цих Договірних Сторонах відповідно до Статті 5;

(c) майно, що виробляється в Європейському Економічному Просторі (ЄЕП) в рамках значення Протоколу 4 до Угоди про Європейський економічний простір. Такі товари повинні розглядатися, як вироблені в Європейському Союзі, Ісландії, Ліхтенштейні1 чи Норвегії (сторони ЄЕП), при експорті відповідно з Європейського Союзу, Ісландії, Ліхтенштейну чи Норвегії до договірної країни, крім учасників ЄЕП.

Згідно з пунктом 1 статті 5 Доповнення І до Регіональної конвенції з метою виконання положень Статті 2, товари, які не є повністю отриманими, повинні вважатись достатньо обробленими та переробленими у ній, при виконанні умов, викладених у Додатку II.

Пунктом 1 статті 15 Доповнення І до Регіональної конвенції визначено, що товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження:

(a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III а;

(b) сертифікат з перевезення товару EUR-МЕD, зразок якого наведений у Додатку III b;

(c) у випадках, вказаних у Статті 21(1), декларація (надалі іменуватиметься декларацією походження або декларацією походження EUR-МЕD), надана експортером до інвойса. повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати. Текст декларації походження наведений у Додатку IV а і b.

Подібно, відповідно до пункту 1 статті 16 розділу 5 Протоколу I Угоди товари, що походять з Європейського Союзу, товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:

(a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або

(b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься декларацією інвойс, надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу.

Відтак, як Угода, так і Регіональна конвенція чітко визначають, що товар вважається таким, що походить з Європейського Союзу за умови подання сертифікату з перевезення товару EUR.1.

Процедуру видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 встановлює стаття 16 Доповнення І до Регіональної конвенції та стаття 17 Протоколу І Угоди.

Згідно зі статтею 16 Доповнення І до Регіональної конвенції сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-МЕD має бути виданий митними органами Договірної сторони-експортера на письмову заявку експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником.

Для цього експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-МЕD, а також бланк заявки, зразок якої наведений у Додатку III. Ці бланки мають бути заповнені однією з мов, якими складено цю Угоду, і відповідно до норм національного законодавства країни експорту. Якщо ці бланки заповнюються від руки, вони повинні заповнюватися ручкою друкованими літерами. Опис товарів потрібно викласти у виділеній для цього графі, не залишаючи вільних рядків. Якщо графа не заповнена повністю, під останнім рядком опису проставляється горизонтальна лінія, вільне місце перекреслюється (пункт 2 названої статті).

Експортер, який подає заявку про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1 або EUR-МЕD, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів Договірної сторони-експортера, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-МЕD, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цієї Конвенції (продовжується у пункті третьому цієї ж статті).

У пункті сьомому продовжується: Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1 або EUR-МЕD, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також для виконання інших умов цієї Конвенції. Для цих цілей вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть доцільними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї Статті. Вони зокрема повинні перевірити, чи заповнена графа, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню..

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-МЕD має бути виданий митними органами й переданий експортерові одразу ж після здійснення чи забезпечення фактичного експортування товару (п.9 наведеної вище статті Доповнення І до Регіональної конвенції).

Подібно до вищенаведеного, згідно зі статтею 17 Протоколу І до Угоди сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником (п.1).

Для цього експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару EUR.1, а також бланк заяви, зразок якої наведений у Додатку. Ці бланки мають бути заповнені однією з мов, якими складено цю Угоду, і згідно з нормами законодавства країни експорту. Якщо їх заповнюють від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами. Опис товарів потрібно викласти у виділеній для цього комірці, не залишаючи вільних рядків. Якщо комірка заповнена не повністю, під останнім рядком опису потрібно накреслити горизонтальну лінію й перекреслити вільний залишок комірки. Наведене зазначено у пункті другому статті 17 Протоколу І до Угоди.

Експортер, який подає заяву про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу (п.3 статті 17 Протоколу І до Угоди).

У п.5 статті 17 Протоколу І до Угоди зазначено, що митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї статті. Вони зокрема повинні перевірити, чи заповнена комірка, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами й переданий експортерові одразу ж після здійснення чи забезпечення фактичного експортування товару (п.7 статті 17 Протоколу І до Угоди).

Відповідно до пунктів 1, 6, 7 та 8 статті 21 Доповнення І до Регіональної конвенції "Декларація про походження або декларація про походження EUR-МЕD, зазначена в статті 15(1)(с), може бути складена:

(a) уповноваженим експортером відповідно до положень Статті 23, або

(b) експортером на будь-яку партію товару, що складається з однієї або більше одиниць упаковки, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро.

Складання декларації про походження або декларації про походження EUR-МЕD здійснюється експортером шляхом штампування, машинописного чи поліграфічного друкування на інвойсі, повідомленні про доставку чи іншім комерційнім документі декларації, текст якої наведено у Додатку IV а та b, з використанням однієї з мовних версій, викладених у цих Додатках, і відповідно до положень національного законодавства країни експорту. Якщо декларація складена від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами.

Декларації про походження та декларації про походження EUR-МЕD мають бути власноручно підписані експортером, що їх склав. Проте уповноважений експортер у розумінні Статті 22 не повинен підписувати такі декларації, якщо він надав митним органам Договірної сторони-експортера письмове зобов`язання нести повну відповідальність за будь-яку декларацію про походження, у якій він зазначений, так, ніби вона підписана ним власноручно.

Декларація про походження або декларація про походження EUR-МЕD може бути складена експортером тоді, коли товари, яких вона стосується, експортуються, або після експортування за умови подання цієї декларації в країні імпорту не пізніше, ніж протягом двох років після імпортування товарів, яких вона стосується.

Отже, саме митний орган Договірної сторони країни експорту видає сертифікат EUR.1.

Аналіз наведених норм міжнародного законодавства та законодавства України дає підстави для висновку, що однією із передумов для використання переваг, передбачених Угодою про асоціацію, є надання документа, що підтверджує походження товару, зокрема сертифіката з перевезення товару EUR.1

За змістом пункту 5 статті 32 Доповнення І до Регіональної конвенції митні органи, за запитом яких було здійснено перевірку, як мають бути повідомлені про їх результати, так і ці результати (1) повинні чітко вказувати на те чи є перевірені документи достовірними та (2) чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з однієї з Договірних країн і (3) відповідати іншим вимогам Конвенції.

При цьому змістом положень пункту 6 статтю 32 Доповнення І до Регіональної конвенції чітко визначено випадки у разі наявності яких митні органи, що подали запит за відсутності виняткових обставин повинні відмовляти у наданні права на преференції: (1) якщо має місце обґрунтований сумнів, і відповідь на запит про перевірку не надана протягом 10- місяців з дати подання запиту; (2) відповідь на запит не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів.

Висновки митного органу, покладені в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 18.11.2025 №UA470 та №UA471, ґрунтуються на інформації, викладеній у листі митного департаменту при Міністерстві фінансів Литовської республіки від 15.02.2022 року.

Із змісту зазначеного листа вбачається, що компетентний орган іноземної держави повідомив про те, що після перевірки сертифікатів про перевезення товарів ЕUR.1, зокрема, №А032767, №A032764, №A032791, встановлено, що зазначені документи про походження є автентичними, але походження товару не вдалося підтвердити відповідно до положень Протоколу 1 Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом та, відповідно, положень Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження.

Водночас аналіз змісту зазначених відповідей свідчить про те, що уповноважений орган Литовської республіки не встановив факту відсутності походження товарів з Європейського Союзу, а лише вказав, що «походження товару не вдалося підтвердити».

Відповідно до Додатку ІІІа до Доповнення І «Зразок та застосування сертифіката з перевезення товару EUR.1» до Регіональної конвенції у графі 14 «Результат перевірки» сертифіката з перевезення товару EUR.1 зазначається результат проведеної перевірки, що здійснюється шляхом проставлення відмітки у відповідному полі цієї графи, зазначення дати та місця, засвідчення вчинених відміток і записів підписом посадової особи та відбитком печатки уповноваженого органу країни експорту, що здійснював перевірку.

Надані, за твердженням митного органу, разом із листом департаменту при Міністерстві фінансів Литовської республіки від 15.02.2022 року сертифікати у графі 14 містять відмітку навпроти поля про те, що сертифікат «не відповідає вимогам щодо достовірності й правильності».

Однак, вказані результати перевірки не скріплені відповідною печаткою.

Уповноважений орган Литовської республіки не визнав подані сертифікати EUR.1 недійсними, підробленими або такими, що оформлені з порушенням вимог міжнародних договорів, а також не спростував задекларовану позивачем країну походження товарів.

Таким чином, за своїм змістом зазначені листи фіксують процесуальний результат адміністративної перевірки, а не матеріально-правовий висновок щодо походження товару.

Досліджуючи наведені докази через призму їх достатності, належності, допустимості та достовірності, суд зазначає, що відповіді уповноваженого органу іноземної держави не містять документально підтверджених відомостей щодо країни походження товарів, які б відрізнялися від задекларованих, а також не спростовують інформацію, зазначену у сертифікатах EUR.1 та інших товаросупровідних документах.

Крім того, матеріали справи не містять доказів належного виконання митними органами Литовської республіки процедур перевірки, передбачених пунктом 3 статті 32 Доповнення І до Регіональної конвенції, а саме доказів офіційного звернення до експортерів із вимогою надати підтверджуючі документи, доказів перевірки рахунків експортера чи здійснення інших перевірочних заходів, а також доказів отримання або неотримання відповідей на такі запити.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини дев`ятої статті 43 Митного кодексу України та частини шостої статті 34 Протоколу І до Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, наявність виняткових та об`єктивних обставин, які дозволяють достовірно визначити країну походження товару, підлягає обов`язковому врахуванню митними органами, навіть у разі неповноти відповіді компетентного органу іноземної держави.

При цьому сертифікати з перевезення товарів EUR.1, подані позивачем під час митного оформлення, не були анульовані, відкликані чи визнані недійсними у встановленому законом порядку, а матеріали справи не містять жодних доказів їх фальсифікації або незаконного одержання. Відтак такі сертифікати зберігають статус офіційних документів, що породжують передбачені законом правові наслідки.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 09.12.2025 у справі №380/22832/24, яку суд враховує відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України. У цій постанові Верховний Суд наголосив, що непідтвердження походження товару компетентним органом іноземної держави не є тотожним установленню відсутності такого походження, а листи іноземних митних органів підлягають оцінці у сукупності з усіма іншими доказами, наявними у справі. Верховний Суд також зазначив, що ризики неналежної процесуальної поведінки експортера не можуть автоматично покладатися на добросовісного імпортера, який надав усі документи, передбачені законодавством.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що відповідачем не доведено наявність обґрунтованого сумніву щодо задекларованого походження товарів, не встановлено подання позивачем недостовірних документів або інформації, а також не зафіксовано будь-яких розбіжностей між даними, поданими під час митного оформлення, та фактичними обставинами, встановленими під час перевірки.

Розглядаючи дану справу суд враховує наданий позивачем до суду лист виробника товару MARE MAGNUM SRL, що імпортувався за деклараціями від 24.12.2019 №UA500070/2019/202747, від 17.02.2020 №UA500070/2020/205769, від 26.10.2020 №UA500500/2020/511951, в якому вказано, що продукція щодо якої застосовано преференцію за вищевказаними сертифікатами походить з Італії та Франції.

Враховуючи наведене в сукупності, суд дійшов висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень відповідача №UA470, №UA471 від 18.11.2025 та наявність підстав для їх скасування.

Решта доводів висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до суду надано докази сплати ним 3028,00 грн. судового збору.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову в частині вимог про визнання протиправним та скасування рішення, судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. належить стягнути на його користь з Одеської митниці.

Керуючись ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "ВИНФОРТ" до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення податкових повідомлень-рішень від 11.10.2024 року №UA274, №UA275, задовольнити.

Визнання протиправними та скасування податкові повідомлення-рішення Одеської митниці від 11.10.2024 року №UA274, №UA275.

Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ВИНФОРТ" суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИНФОРТ" (пров.Катаєва, 3, м.Одеса, 65012, )).

Відповідач - Одеська митниця (вул.Лип Івана та Юрія, 21 А, м.Одеса, 65078, )

Суддя O.A. Вовченко