Справа № 520/5072/26
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

"12" березня 2026 р. № 520/5072/26

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) до Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області в особі відділу з питань ветеранської політики (пл. Свято-Духівська, буд.2, м. Богодухів, Богодухівський р-н, Харківська обл., 62103, ) про визнання протиправним рішення, визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області в особі відділу з питань ветеранської політики, в якому просить суд:

- визнати протиправним рішення (у формі листа-відповіді) відділу з питань ветеранської політики Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області від 11.02.2026 № 01-09/67 про відмову у видачі ОСОБА_1 нового посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни;

- визнати протиправною та скасувати вимогу Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області (відділу з питань ветеранської політики) про вилучення у ОСОБА_1 посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни серія НОМЕР_2 ;

- зобов`язати Богодухівську районну державну адміністрацію Харківської області (відділ з питань ветеранської політики) видати ОСОБА_1 посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни II групи відповідно до рішення Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 30.12.2025 № 33/25/4181/Р.

Крім того, в прохальній частині позову, крім позовних вимог, позивач просить забезпечити позов шляхом:

- вжити заходів забезпечення позову: заборонити Богодухівській районній державній адміністрації Харківської області та будь-яким підпорядкованим їй органам до набрання рішенням суду законної сили вживати будь-які дії, спрямовані на позбавлення, обмеження або припинення статусу ОСОБА_1 як особи з інвалідністю внаслідок війни, у тому числі повідомляти державні органи про «втрату» ним такого статусу.

Суд дослідивши подану заяву, зазначає наступне.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову позивачем зазначено, що існує реальна небезпека, що до набрання рішенням суду законної сили відповідач повідомить державні органи (ПФУ, НАЗК тощо) про «втрату» позивачем статусу, що спричинить незаконне припинення виплати пенсії, скасування пільг та інших гарантій, передбачених законодавством для зазначеної категорії осіб. Такі наслідки матимуть незворотній характер для позивача і потребують судового захисту.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахування вищенаведених положень КАС України, розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.

Розглядаючи заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову, які передбачені частиною першою статті 151 КАС України можливі лише за наявності обставин, що визначені частиною другою статті 150 КАС України.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Підстави забезпечення позову, передбачені частини другої статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.04.2020 у справі №580/2403/19.

За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Суд зазначає, що можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.02.2019 у справі №826/13306/18.

Варто відзначити, що обставини протиправності дій посадових осіб Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області в особі відділу з питань ветеранської політики, які оскаржуються позивачем можуть бути встановлені лише за результатами розгляду справи по суті та дослідження усіх доказів, наданих як позивачем так і відповідачем.

Таким чином, наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності відповідача може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності під час розгляду адміністративної справи по суті.

Сам факт прийняття суб`єктом владних повноважень (відповідачем) рішень, вчинення дій чи бездіяльності, які на думку заявника порушують його права та інтереси, не може автоматично свідчити про те, що таке рішення дії/бездіяльність є очевидно протиправними і що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання майбутнього рішення суду, адже факт порушення прав та інтересів особи (позивача) підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Крім того, суд бере до уваги, що позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів забезпечення позову, які він просить застосувати у поданій заяві, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Отже, наведені позивачем у заяві про забезпечення позову аргументи, на цій стадії судового процесу не дають підстав уважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Суд зазначає, що підстави забезпечення позову не можуть ґрунтуватися на ймовірних припущеннях і повинні підтверджуватись належними та допустимими доказами.

У даному ж випадку доводи заявника носять загальний характер, не підтверджені конкретними доказами реальної загрози порушень прав, свобод чи інтересів позивача, а тому не свідчать про наявність підстав для застосування забезпечення позову у спосіб, який просить позивач.

Окремо суд зазначає, що заявлений позивачем засіб забезпечення позову - заборонити Богодухівській районній державній адміністрації Харківської області та будь-яким підпорядкованим їй органам до набрання рішенням суду законної сили вживати будь-які дії, спрямовані на позбавлення, обмеження або припинення статусу ОСОБА_1 як особи з інвалідністю внаслідок війни, у тому числі повідомляти державні органи про «втрату» ним такого статусу, є таким, що фактично спрямований на невизначене коло суб`єктів владних повноважень, а тому виходить за межі предмета спору та не є співмірним з позовними вимогами.

З огляду на це обраний заявником захід забезпечення позову не має безпосереднього зв`язку із предметом спору, не є необхідним для гарантування виконання можливого рішення суду та порушує принцип пропорційності, що суперечить положенням ст.ст.150-154 КАС України.

Отже, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а відтак задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 150-152, 248, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Рубан В.В.