Справа № 500/4996/24
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Справа № 500/4996/24

04 березня 2026 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої Подлісної І.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення та додані до неї матеріали по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.01.2025 у справі №500/4996/24 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, яка виплачується військовим на посадах керівних та інструкторсько - викладацького складу у навчальних частинах, з розрахунку на місяць пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу за період з 10.07.2023 року по 10.08.2023 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 розглянути заяву позивача щодо виплати додаткової винагороди, яка виплачується військовим на посадах керівного і інструкторсько-викладацького складу у навчальних частинах відповідно до Наказів МО України № 556 від 26.09.2023 та № 260 від 07.06.2018, і у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

18.02.2025 рішення Тернопільського окружного адміністративного суду по справі №500/4996/24 набрало законної сили.

Тернопільським окружним адміністративним судом 06.03.2025 на заяву ОСОБА_1 було видано виконавчий лист зі строком пред`явлення до 19.02.2028.

14 січня 2026 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Ухвалою суду від 15.01.2026 призначено судове засідання з розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі №500/4996/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, о 11:00 год. 05.02.2026 року в залі судових засідань Тернопільського окружного адміністративного суду за адресою: м. Тернопіль, вул. Кн. Острозького, 20.

Представником відповідача 05.02.2026 надіслано через систему "Електронний суд" додаткові пояснення щодо поданої заяви, де зазначено наступне.

Як вбачається з резолютивної частини Рішення, судом визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди. Також, судом зобов`язано військову частину НОМЕР_1 розглянути заяву позивача щодо виплати Додаткової винагороди. Таким чином, у резолютивній частині Рішення абзац 2 та абзац 3 суперечать один одному, адже покладений судом обов`язок на військову частину НОМЕР_1 розглянути заяву позивача щодо виплати додаткової винагороди не кореспондує визнанню протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 Додаткової винагороди.

Окрім того, як було зазначено вище, абзацом 3 резолютивної частини Рішення на відповідача покладений обов`язок "розглянути заяву позивача щодо виплати додаткової винагороди", при цьому від позивача на адресу відповідача на момент судового розгляду справи 500/4996/24 не надходило жодної заяви з проханням виплати додаткової винагороди. Відповідна заява відсутня також і в матеріалах справи 500/4996/24.

За таких обставин військова частина НОМЕР_1 об`єктивно була позбавлена можливості виконати Рішення.

Незважаючи на викладені у пункті 1 цих пояснень обставини, з метою виконання Рішення юридичною службою військової частини НОМЕР_1 16 січня 2026 року на адресу командира військової частини НОМЕР_1 був поданий рапорт щодо надання вказівки фінансово-економічній службі провести розрахунок суми коштів, належних до виплати згідно Рішення, замовлення цієї суми коштів у вищого рівня фінансування, а також виплати ОСОБА_1 даних грошових коштів. Разом з тим, у зв`язку з відсутністю відповідної заяви ОСОБА_1 зазначений рапорт фактично не був реалізований.

Крім того, 03.02.2026 представник військової частини НОМЕР_1 у телефонному режимі повідомив представнику ОСОБА_1 про відсутність як у матеріалах справи, так і у внутрішній системі документообігу військової частини будь-яких заяв позивача з приводу нарахування та виплати йому додаткової винагороди та запропонував направити таку заяву на офіційну електронну адресу військової частини НОМЕР_1 .

04 лютого 2026 року на електронну пошту відповідача надійшла заява ОСОБА_1 з проханням нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду. Також, 04 лютого 2026 року юридичною службою військової частини НОМЕР_1 згідно даної заяви був поданий рапорт на командира військової частини щодо надання вказівки відповідним посадовим особам розглянути зазначену заяву та надати відповідь за результатами її розгляду.

Оскільки, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року у справі № 500/4996/24 містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання, 03 лютого 2026 року військовою частиною НОМЕР_1 на адресу суду направлена заява про роз`яснення судового рішення.

Враховуючи передчасність винесення судом ухвали про надання звіту про виконання рішення, просив відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення.

Ухвалою суду від 05.02.2026 відкладено розгляд справи на 04.03.2026 о 11:30 год.

Представник відповідача надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник заявника в судовому засіданні заяву про встановлення судового контролю підтримала та просила її задовольнити, не заперечила проти розгляду справи в порядку письмового провадження, а тому враховуючи положення статей 194, 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розгляд справи проведено у порядку письмового провадження.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.01.2025 у справі №500/4996/24 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, яка виплачується військовим на посадах керівних та інструкторсько - викладацького складу у навчальних частинах, з розрахунку на місяць пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу за період з 10.07.2023 року по 10.08.2023 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 розглянути заяву позивача щодо виплати додаткової винагороди, яка виплачується військовим на посадах керівного і інструкторсько-викладацького складу у навчальних частинах відповідно до наказів МО України № 556 від 26.09.2023 та № 260 від 07.06.2018, і у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

15.01.2025 року рішення Тернопільського окружного адміністративного суду по справі № 500/4996/24 набрало законної сили.

Тернопільським окружним адміністративним судом 06.03.2025 на заяву ОСОБА_1 було видано виконавчий лист зі строком для пред`явлення до 19 лютого 2028 року.

20.03.2025 року ОСОБА_1 було подано заяву до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - ЗПРВ у Черкаській області) про прийняття до виконання виконавчого листа від 06.03.2025 по адміністративній справі № 500/4996/24.

01.04.2025 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган Оксаною Василівною постановою про відкриття виконавчого провадження було відкрито виконавче (ВП) провадження № 77657172.

05.05.2025 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган Оксаною Василівною було винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн, у зв`язку з невиконанням боржником рішення суду та ігноруванням законних вимог державного виконавця про виконання рішення суду.

Станом на 02.01.2026 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган Оксаною Василівною було направлено вимогу державного виконавця, якою вимагає «протягом трьох робочих днів виконати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду №500/5996/24 від 06.03.2025, а саме: розглянути заяву позивача щодо виплати додаткової винагороди, яка виплачується військовим на посадах керівного і інструкторсько-викладацького складу у навчальних частинах відповідно до Наказів МО України № 556 від 26.09.2023 та № 260 від 07.06.2018, і у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду., про що повідомити державного виконавця в письмовому виді наданням копії документів, які підтверджують факт виконання».

Окрім цього, аналогічна вимога державного виконавця про негайне виконання рішення була надіслана Військовій частині НОМЕР_1 13.05.2025р., 27.05.2025р., 10.07.2025р., 26.09.2025р., 23.12.2025р.

Таким чином, станом на час подання заяви про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.01.2025 у справі №500/4996/24 Військовою частиною НОМЕР_1 не виконане та жодних дій для виконання зазначеного рішення не вчинялося, а законні вимоги державного виконавця були проігноровані.

Окрім, цього 08.01.2026 року нами було скеровано адвокатський запит до Військової частини НОМЕР_1 про надання інформації про стан виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.01.2025 року по справі № 500/4996/24 ( АДРЕСА_1 ), проте жодної відповіді не надійшло.

Судом встановлено, що на даний час рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/4996/24 не виконано належним чином, оскільки відповідач - Військова частина НОМЕР_1 , всупереч судового рішення, продовжує протиправно не нараховує та не виплачує ОСОБА_1 додаткової винагороди, яка виплачується військовим на посадах керівних та інструкторсько - викладацького складу у навчальних частинах, з розрахунку на місяць пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу за період з 10.07.2023 року по 10.08.2023 року.

Розглянувши подану заяву про встановлення судового контролю та матеріали адміністративної справи, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00, від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15.05.2019 №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 07.06.2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20.07.2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі ОСОБА_1 проти України від 15.10.2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28.11.2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в ст. 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

З метою забезпечення виконання судового рішення ст. 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1)зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2)накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 КАС України).

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Керуючись статтями 243,248, 382 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю задовольнити.

Встановити судовий контроль за виконанням рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/4996/24 від 15.01.2025.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 подати до Тернопільського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/4996/24 у двохмісячний строк, з моменту отримання даної ухвали.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 04 березня 2026 року.

Головуючий суддя Подлісна І.М.