Справа № 300/104/26
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2026 р. справа № 300/104/26

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник Олійник Ярослав Михайлович, до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивачка), в інтересах якої діє представник Олійник Ярослав Михайлович (далі представник позивачки), звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач-1), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 22.05.2024 №85 та від 01.10.2025 №85 на заміну рішення від 22.05.2024 №85 про відмову у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку ОСОБА_1 відповідно до аб. 6 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з травня 2024 року пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до аб. 6 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В обґрунтування позовних вимог представник позивачки зазначив, що ОСОБА_1 звернулася із заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Однак Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області прийнято рішення від 22.05.2024 №85 та від 01.10.2025 №85 на заміну рішення від 22.05.2024 №85 про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку із не підтвердженням проживання заявниці в зоні посиленого радіологічного контролю 4 роки до 01.01.1993 та відсутністю необхідного страхового стажу. На думку представника позивачки вказані рішення є протиправними, адже органам ПФУ було надано довідку про проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю в селах Стецева Коломийського району з 27 серпня 1968 року по червень 1993 року, та в селі Русів Коломийського району із дня народження, де позивачка зареєстрована і проживає на даний час. Окрім того, факт проживання/роботи позивачки станом на 01.01.1994 не менше 4 років в зоні посиленого радіологічного контролю перевірявся відповідною комісією при видачі посвідчення, що підтверджує її право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

28.01.2026 на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник заперечив щодо задоволення позовних вимог. Вказано, що позивачка звернулася із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області було винесено рішення від 22,05.2024 №85 та від 01.10.2025 №85 про відмову в призначенні пенсії. Підставою для винесення рішення про відмову в призначенні пенсії за віком слугувало те, що у позивачки відсутня необхідна кількість стажу роботи (проживання) в зоні радіаційного забруднення. Представник зазначає, що період проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років станом на 01.01.1993 необхідно обраховувати з 26 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року. При цьому, законодавець пов`язує виникнення права на зниження пенсійного віку для призначення пенсії за віком із фактом саме фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку із постійним (а не періодичним) проживанням в такій місцевості з огляду на тривалий вплив радіації на організм людини.

Вказано, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви встановлено, що період роботи (проживання) заявника відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в зоні посиленого радіологічного контролю до 01.01.1993 становить 3 роки 6 місяців ( з 01.07.1989 по 01.01.1993), загальний період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю становить 25 років 5 місяців 15 днів, що не дає право на зниження пенсійного віку на 5 років. За довідкою від 22.02.2022 №382 до роботи (проживання) в зоні посиленого радіологічного контролю не враховано період з 26.04.1986 по 30.06.1989, оскільки заявниця за дипломом НОМЕР_1 від 14.07.1989 навчалась з 01.09.1985 по 30.06.1989 в Кам`янець-Подільському сільськогосподарському інституті. Зауважено, що необхідний стаж, визначений ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зменшений на кількість років зменшення пенсійного віку становить 25 років. Страхований стаж особи становить 18 років. До страхового стажу позивачки не враховано періоди з 05.07.1985 по 29.08.1985, оскільки відсутня дата заповнення трудової книжки, та з 01.01.2000 по 18.05.2002, з 01.10.2002 по 31.10.2002, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу форми ОК5 відсутня інформація про роботу. На думку представника відповідача-1 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області правомірно прийнято рішення від 22.05.2024 №85 та від 01.10.2025 №85 про відмову у призначенні пенсії.

Представник позивачки скористався правом подання відповіді на відзив, яка надійшла на адресу суду 29.01.2026, в якому представник не погоджується із доводами представника ГУ ПФУ в Івано-Франківській області наведеними у відзиві на позовну заяву та вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог.

29.01.2026 на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області надійшов відзив, в якому представниця заперечує щодо задоволення позовних вимог. Вказано, що за наданими документами період роботи (проживання) заявника відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в зоні посиленого радіологічного контролю до 01.01.1993 становить 3 роки 6 місяців ( з 01.07.1989 по 01.01.1993), загальний період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю становить 25 років 5 місяців 15 днів, що не дає право на зниження пенсійного віку на 5 років. За довідкою від 22.02.2022 №382 до роботи (проживання) в зоні посиленого радіологічного контролю не враховано період з 26.04.1986 по 30.06.1989, оскільки заявниця за дипломом НОМЕР_1 від 14.07.1989 навчалась з 01.09.1985 по 30.06.1989 в Кам`янець-Подільському сільськогосподарському інституті. Зауважено, що необхідний стаж, визначений ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зменшений на кількість років зменшення пенсійного віку становить 25 років. Страхований стаж особи становить 18 років. До страхового стажу позивачки не враховано періоди з 05.07.1985 по 29.08.1985, оскільки відсутня дата заповнення трудової книжки, та з 01.01.2000 по 18.05.2002, з 01.10.2002 по 31.10.2002, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу форми ОК5 відсутня інформація про роботу. Відтак, позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку із не підтвердженням проживання в зоні посиленого радіологічного контролю 4 роки до 01.01.1993 та відсутністю необхідного страхового стажу.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

15.05.2024 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За принципом екстериторіальності заяву позивачки було направлено для розгляду у Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області прийнято рішення № 85 01.10.2025 на заміну рішення від 22.05.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку із не підтвердженням проживання в зоні посиленого радіологічного контролю 4 роки до 01.01.1993 та відсутністю необхідного страхового стажу. У рішенні зазначено, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви встановлено, що період роботи (проживання) заявника відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в зоні посиленого радіологічного контролю до 01.01.1993 становить 3 роки 6 місяців ( з 01.07.1989 по 01.01.1993), загальний період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю становить 25 років 5 місяців 15 днів, що не дає право на зниження пенсійного віку на 5 років. Необхідний стаж, визначений ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зменшений на кількість років зменшення пенсійного віку становить 25 років. Страхований стаж особи становить 18 років 24 дні.

За довідкою від 22.02.2022 №382 до роботи (проживання) в зоні посиленого радіологічного контролю не враховано період з 26.04.1986 по 30.06.1989, оскільки заявниця за дипломом НОМЕР_1 від 14.07.1989 навчалась з 01.09.1985 по 30.06.1989 в Кам`янець-Подільському сільськогосподарському інституті.

До страхового стажу позивачки не враховано періоди з 05.07.1985 по 29.08.1985, оскільки відсутня дата заповнення трудової книжки, та з 01.01.2000 по 18.05.2002, з 01.10.2002 по 31.10.2002, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу форми ОК5 відсутня інформація про роботу (а.с.16-17).

Позивачка, не погоджуючись з даною відмовою відповідача, звернулася до суду з відповідним адміністративним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон № 796-ХІІ).

Статтею 49 цього Закону визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Приписами статті 55 вказаного Закону передбачені умови призначення пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Зокрема, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абзацом 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше 5 років.

При цьому початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Частиною 3 статті 55 Закону № 796-XII визначено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Згідно з пунктом 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали в зоні посиленого радіологічного контролю, провадиться згідно з нормами Закону № 1058-IV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом № 796-XII.

Отже, норми спеціального закону у даному випадку застосовуються субсидіарно із нормами загального закону, доповнюють і конкретизують їх.

Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка постійно проживала або постійно працювала в зоні посиленого радіологічного контролю з моменту аварії на ЧАЕС до 01 січня 1993 року протягом не менше 4-х років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

При цьому постійне проживання такої особи або постійна робота у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року, незалежно від часу проживання або роботи в цей період, дає особі право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 2 роки (початкова величина), а також додатково 1 рік за кожні три повні роки проживання або роботи на такій території, але не більше 5 років.

Відповідно до частини 2 статті 55 Закону № 796-ХІІ пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Період збільшення віку виходу на пенсію передбачений статтею 26 Закону № 1058-IV, згідно з якою особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року не менше 32 років.

Згідно з частиною 2 статті 56 Закону № 796-XII право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки 20 років, жінки 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки 10 років і більше, жінки 7 років 6 місяців і більше не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону № 1058-ІV.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні про відмову у призначенні пенсії, згідно з наданими документами не підтверджено право ОСОБА_1 на зниження пенсійного віку, оскільки період її проживання в зоні посиленого радіологічного контролю до 01.01.1993 становить 3 роки 6 місяців.

Суд зазначає, що право на пенсію зі зниженням пенсійного віку мають потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють в зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше 5 років (абзац 6 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII).

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачка є особою, яка постійно проживала на території посиленого радіологічного контролю 4 категорії, а тому має право на пільги і компенсації встановлені для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_2 від 18.10.1993.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківського № 504 від 18.09.2025, відповідно до якої ОСОБА_1 проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю з 27.08.1968 по червень 1993 року в с. Стецева, вул. Грушевського (Радянська), 89.

Зазначений населений пункт включено до Переліку населених пунктів, віднесених до зони посиленого радіоекологічного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року № 106.

Відтак суд висновує, що довідка підтверджує безперервне проживання позивачки на території, що зазнала радіоактивного забруднення, що є додатковим доказом її права на зменшення пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII.

Отже, доведеним суд вважає той факт, що позивачка проживала в зоні посиленого радіологічного контролю (4 категорія) більше чотирьох років з моменту аварії на ЧАЕС, а відтак має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 2 роки (початкова величина), а також додатково на 1 рік за кожні три повні роки проживання на такій території, тобто загалом на 5 років.

Щодо наявного страхового стажу, то суд зазначає, що відповідно до матеріалів справи страховий стаж позивачки становить 18 років 24 дні, що підтверджено даними персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України (а.с.9).

Водночас в оскаржуваному рішенні пенсійного органу від 01.10.2025 №85 відображено, що до страхового стажу не зараховано періоди за записами трудової книжки НОМЕР_3 з 05.07.1985 по 29.08.1985, оскільки відсутня дата заповнення трудової книжки та з 01.01.2000 по 18.05.2002, з 01.10.2002 по 31.10.2002, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу форми ОК-5 відсутня інформація про роботу.

Утім, в межах цієї справи позивачка не оспорює правильність визначення їй загального страхового стажу, а заявлені позовні вимоги стосуються виключно протиправності відмови у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку.

Відтак, виходячи з принципу диспозитивності, питання зарахування до страхового стажу позивачки періоду роботи з 05.07.1985 по 29.08.1985, з 01.01.2000 по 18.05.2002, з 01.10.2002 по 31.10.2002 не є предметом судового розгляду у даній справі, а тому не підлягає правовій оцінці в межах цього позову.

Разом з тим, наявний у позивачки стаж є достатнім для реалізації права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на п`ять років, оскільки перевищує мінімально необхідний 15-річний стаж, передбачений частиною другою статті 55 Закону № 796-XII та частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV.

З огляду на викладене суд доходить висновку про протиправність прийнятого Головним управління Пенсійного фонду України у Київській області рішення від 01.10.2025 №85 на заміну рішення від 22.05.2024 про відмову у призначенні позивачці пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Щодо позовної вимоги: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з травня 2024 року пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до аб. 6 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»., суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ у Київській області, рішенням якого позивачці відмовлено в призначенні пенсії.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи та призначення пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення пенсії, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ у Київській області.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.05.2024 у справі №460/38580/22 та 24.05.2024 №460/17257/23.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Як встановлено судом, позивачка звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії 15.05.2024. Отже, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області призначити ОСОБА_1 з 15 травня 2024 року пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до аб. 6 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Підсумовуючи викладене, даний позов підлягає частковому задоволенню.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України)

Отже, до стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 належать судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1198,08 грн (90%), понесення яких підтверджується квитанцією від 08.01.2026, яка міститься серед матеріалів справи.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 01.10.2025 №5 на заміну рішення від 22.05.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку ОСОБА_1 відповідно до аб. 6 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (, вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська область, 08500) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) з 15 травня 2024 року пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до аб. 6 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області (, вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська область, 08500) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1198,08 грн (одна тисяча сто дев`яносто вісім гривень вісім копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гомельчук С.В.