Справа № 420/8861/25
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2026-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/8861/25

Головуючий в 1 інстанції: Караван Р.В.

Дата і місце ухвалення: 22.09.2025р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів : Єщенка О.В.,

Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

В березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо перерахунку майору ОСОБА_1 вислуги років, грошового забезпечення та інших надбавок та пільг за проходження служби в умовах військового стану;

- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок майору ОСОБА_1 вислуги років, грошового забезпечення, надбавок та доплат за проходження служби в умовах військового стану, з врахуванням служби в РА СРСР та МВС України, з 04.04.2022р. по 24.01.2025р. включно.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 22.09.2025р., з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення його позову у повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції безпідставно не враховано надані позивачем документи, що підтверджують його вислугу років, а саме: військовий квиток, як основний документ, що містить інформацію про проходження військової служби; довідку про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях; виписки з наказів (виписки про звільнення та інші накази, що фіксують тривалість служби); особову справу, яка містить всю необхідну додаткову інформацію, що підтверджує стаж роботи.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що 09.11.2022р. військовий квиток ОСОБА_1 (У-424089) був вилучений у нього НОМЕР_1 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) та замість нього видано службове посвідчення НОМЕР_3 . Таким чином, у відповідача були в наявності відомості про те, що майор ОСОБА_1 є пенсіонером МВС та отримує пенсію, а також військовий квиток, в якому містяться записи про проходження ним служби в органах внутрішніх справ.

НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Відповідач зазначає, що розрахунок вислуги років здійснюється на підставі матеріалів, наявних в особовій справі військовослужбовця, та інших підтверджуючих документів. За час проходження служби з 27 квітня 2022 року (зараховано у списки особового складу згідно наказу №105-ОС) майором ОСОБА_1 до дати виключення зі списків особового складу (згідно наказу від 24 січня №36-ОС) до 24 січня 2025 року додаткових документів щодо наявної вислуги років (служби в органах МВС України), крім наявних в особовій справі, позивачем не надавалось. Відповідно до наявних в особовій справі матеріалів вислуга років позивача в Державній прикордонній службі становить: календарна - 04 роки 08 місяців 00 днів; пільгова - 02 роки 09 місяців 05 днів; всього - 07 років 05 місяців 05 днів. При звільненні з військової служби ОСОБА_1 в усному порядку було роз`яснено, що для врахування інших періодів служби, в тому числі в структурі МВС України, які не зазначені в особовій справі, йому необхідно надати (додати) документи, що підтверджують зазначені періоди, та у разі надання підтверджуючих документів і наявності законних підстав, зазначений перерахунок вислуги років буде опрацьований. Також, відповідач зазначає, що у кадровому підрозділі в особовій справі ОСОБА_1 відсутній витяг з наказу начальника ГУМВС України в Одеській області №170о/с від 15.04.2010р., в якому зазначено, що календарна вислуга служби в МВС позивача в календарному обчисленні становить 22 роки 07 місяців 07 днів, у пільговому обчисленні - 25 років 10 місяців 13 днів. Про існування вказаного наказу відповідач дізнався лише з позовної заяви ОСОБА_1 . Доказів надання, надсилання, вручення посадовим особам НОМЕР_1 прикордонного загону вказаного витягу з наказу позивач не надав до суду. У військовому квитку позивача відсутні записи про вступ його на службу в структурі МВС, періоди проходження служби в органах МВС України, дату звільнення з структури МВС України. Записи в трудовій книжці ведуться для працівників, які працюють по трудовому договору та не підтверджують саме факт проходження служби, яка прирівнюється до військової в розумінні вислуги років згідно постанови КМУ від 17 липня 1992р. №393. Станом на дату звернення до суду з позовною заявою ОСОБА_1 документів, що підтверджують інші періоди служби, не надано, у зв`язку з чим перерахунок вислуги років посадовими особами кадрового підрозділу не здійснювався.

Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного:

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 21.11.1983р. ОСОБА_1 був призваний на військову службу до лав ЗС СРСР, яку проходив до 24.10.1985р.

20.12.1991р. позивач був прийнятий на службу до органів внутрішніх справ.

31.03.2010р. ОСОБА_1 звільнений з органів внутрішніх справ.

Згідно витягу з наказу начальника ГУ МВС України в Одеській області №170 о/с від 15.04.2010р. капітана міліції ОСОБА_1 , інспектора з розшуку реєстраційно - екзаменаційного відділення №11 (з обслуговування м. Котовськ, Ананьївського, Балтського, Кодимського, Котовського, Красноокнянського районів) при УДАІ ГУМВС України в області, вважати звільненим 31 березня 2010 року.

Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 22 роки 07 місяців 07 днів, у пільговому обчисленні - 25 років 10 місяців 13 днів.

Згідно витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) від 27.04.2022р. №105-ОС «Про особовий склад» майора ОСОБА_1 , який призваний на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано таким, що приступив до виконання службових обов`язків на посаду помічника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) (з логістики), з 27 квітня 2022 року, зараховано у списки особового складу та поставлено на всі види забезпечення.

Встановлено виплачувати з 27 квітня 2022 року: надбавку за особливості проходження служби в розмірі 40 відсотків від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; щомісячну премію в розмірі 158 відсотків від посадового окладу.

13.12.2024р. майор ОСОБА_1 звернувся до начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) з рапортом, в якому просив клопотати перед вищим командуванням про перерахунок йому вислуги років на підставі матеріалів особової справи.

Згідно витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) №36-ОС від 24.01.2025р. виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення майора ОСОБА_1 , призваного за призовом під час мобілізації, на особливий період, помічника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) (з логістики), з 27 квітня 2022 року на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого звільнено за підпунктом «б» (за станом здоров`я; на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переглядом через 6-12 місяців) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону у відставку, з 24 січня 2025 року.

У наказі зазначено, що вислуга років станом на 24 січня 2025 року становить: календарна - 04 роки 08 місяців 00 днів; пільгова - 02 роки 09 місяців 05 днів; всього - 07 років 05 місяців 05 днів.

Остаточною датою закінчення проходження військової служби є 24 січня 2025 року.

У відповідь на адвокатський запит представника позивача від 26.02.2025 №34/2 військова частина НОМЕР_2 листом №08/2467-25 від 03.03.2025р. повідомила, що для підтвердження вислуги років та встановлення стажу служби для виплати процентної надбавки за вислугу років, опрацьовано розрахунок на підставі послужного списку, що ведеться в особовій справі військовослужбовця. На дату звільнення майора ОСОБА_1 , згідно його послужного списку, вислуга років станом на 24 січня 2025 року становить: календарна - 04 роки 08 місяців 00 днів; пільгова - 02 роки 09 місяців 05 днів; всього - 07 років 05 місяців 05 днів.

Відповідно до біографічної довідки на майора ОСОБА_1 врахована наступна трудова діяльність:

21.11.1983р. - 24.10.1985р. проходження військової строкової служби в лавах Збройних Сил України;

08.02.1985р. - 24.10.1985р. проходження військової служби у військовій частині п/п НОМЕР_4 ( АДРЕСА_1 );

27.04.2022 - по цей час призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаду помічника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) з логістики НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

Відповідно до розрахунку вислуги років на пенсію від 01.01.2025р. враховано проходження військової служби в лавах ВС СССР, з 1983 року по 1985 рік. Вислуга років на день звільнення станом на 24 жовтня 1985 року становить: календарна - 01 рік 11 місяців 03 дні.; пільгова - 01 рік 05 місяців 05 днів; всього - 03 роки 04 місяці 05 днів. Зазначено про перебування позивача на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, як отримувача пенсії по лінії МВС.

Вважаючи, що НОМЕР_1 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) не правильно здійснено розрахунок вислуги років, зокрема, без урахування періоду проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ, що безпосередньо вплинуло на обчислення грошового забезпечення та інших надбавок та пільг за час проходження служби в умовах військового стану, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо визначення вислуги років позивача без врахування його вислуги в органах внутрішніх справ, зазначивши, що з урахуванням положень частини 3 статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія позивачу підлягає не повторному призначенню, а перерахунку з урахуванням додаткової вислуги років від часу призову його на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, до дня фактичного звільнення, що повністю корелюється з положеннями статтей 13, 15 та 63 цього Закону. За таких обставин, за висновками суду, відповідачем було правомірно в наказі №36-ОС від 24.01.2025р. визначено вислугу років позивача для можливості здійснення перерахунку його пенсії з урахуванням додаткової вислуги років в період мобілізації станом на 24 січня 2025 р.: календарна - 04 роки 08 місяців 00 днів; пільгова - 02 роки 09 місяців 05 днів; всього - 07 років 05 місяців 05 днів.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо перерахунку майору ОСОБА_1 грошового забезпечення та інших надбавок та пільг за проходження служби в умовах військового стану, то суд зазначив, що у період проходження позивачем військової служби у відповідача з 27.04.2022р. по 24.01.2025р. останньому виплачувалась надбавка за вислугу років виключно з урахуванням проходження військової служби у ВС СРСР, але без урахування служби в органах внутрішніх справ, відомості про яку відсутні в послужному списку ОСОБА_1 , що надійшов на адресу відповідача з ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивачем до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів того, що останнім разом з рапортом від 13.12.2024р. на адресу відповідача були надані відповідні підтверджуючі документи про проходження останнім служби в органах внутрішніх справ, а саме: копію трудової книжки та копію витягу з наказу начальника ГУМВС України в Одеській області №170 о/с від 15.04.2010р.

Суд критично поставився до тверджень позивача про наявність у відповідача інформації про проходження ним служби в органах внутрішніх справ, яка міститься військовому квитку серії ВЧ № НОМЕР_5 . Суд звернув увагу, що у військовому квитку містяться записи про зняття позивача з обліку з 04.01.1992р. в органи МВС та про прийняття на облік 19.04.2010р., а також про присвоєння військових звань в 2011, 2013 та 2014 роках, тобто після звільнення з органів внутрішніх справ. У той же час, вказані записи не є належними доказами поінформованості відповідача про дійсний період проходження позивача служби в органах внутрішніх справ, який згідно матеріалів справи становить період з 20.12.1991р. по 31.03.2010р., оскільки відповідні записи підтверджують виключно дату виключення останнього з військового обліку та дату його повторного поставлення на військовий облік.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII (далі - Закон №2011-XIІ, станом на дату виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 8 Закону №2011-XIІ час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Пенсіонерам із числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийняття за контрактом на військову службу чи службу цивільного захисту, в тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, служби цивільного захисту, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється. Після звільнення із служби таких осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або повторного прийняття їх на службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, служби цивільного захисту до дня фактичного звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде меншим за розмір, який вони отримували до призову або повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу в особливий період.

Зазначений у частині третій цієї статті порядок збереження, нарахування та виплати пенсій поширюється на пенсіонерів з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, прийнятих на службу на посади поліцейських до підрозділів поліції особливого призначення.

Військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії в разі втрати годувальника призначаються незалежно від тривалості служби.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, як отримувач пенсії по лінії МВС.

В квітні 2022 року позивача було призвано на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаду помічника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) (з логістики), з 27 квітня 2022 року.

Положеннями статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено порядок визначення вислуги років для призначення пенсії особам, які мають право на призначення пенсії.

Відповідно до приписів вказаної статті до вислугу років зокрема зараховується військова служба (п. а) та служба в органах внутрішніх справ, поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду (п. б).

Частиною 1 статті 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що порядок обчислення вислуги років особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 1 статті 17-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється, як правило, за послужним списком особової справи військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію за цим Законом.

Частиною 2 статті 17-2 Закону передбачено, що перелік документів, що підтверджують окремі періоди військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України та Національному антикорупційному бюро України, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах визначається Кабінетом Міністрів України.

Спірним у даній справі є правомірність визначення відповідачем у наказі про виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 вислуги років без урахуванням його вислуги в органах внутрішніх справ.

Як стверджує відповідач, в послужному списку ОСОБА_1 були відсутні відомості про його службу в ОВС, окрім періоду з 21.11.1983р. по 24.10.1985р. (проходження військової строкової служби в лавах Збройних Сил України) та 27.04.2022р. по 24.01.2025р. (проходження військової служби за призовом під час мобілізації), що сумарно становить в календарному обчисленні 04 роки 08 місяців 00 днів.

Суд першої інстанції визнав обґрунтованими такі висновки відповідача.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, оскільки проходження ОСОБА_1 військової служби в ОВС підтверджується записами його трудової книжки, де зазначено, що 20.12.1991р. позивач прийнятий на військову службу в органи внутрішніх справ на підставі наказу ГУ МВС України в Одеській області від 27.12.1991р. №210о/с. Звільнений з військової служби 31.03.2010р. на підставі наказу ГУ МВС від 31.03.2010р. №152о/с.

Згідно наданої позивачем копії витягу з наказу ГУ МВС України в Одеській області від 15.04.2010р. №170о/с в наказ ГУ МВС України в Одеській області від 31.03.2010р. №152о/с частково внесені зміни. Вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення (31.03.2010р.) становить у календарному обчисленні 22 роки 07 місяців 07 днів.

Зазначене кореспондується із змістом послужного списку, наданого Головним державним архівом МВС України листом від 17.03.2025р. на запит ОСОБА_1 .

Та обставина, що в послужному списку ОСОБА_1 , що надійшов на адресу відповідача від ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутня інформація щодо проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ, не може бути підставою для висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки послужний список (частина особової справи) передається при переведенні військовослужбовця, звільненні або направленні до іншого органу через кадрові підрозділи або архів і позивач не може вплинути на правильність його формування. Зміст послужного списку, наданого відповідачем, і послужного списку, отриманого позивачем з архіву, значно відрізняється, зокрема щодо відомостей про проходження ОСОБА_1 служби в ОВС.

У п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що у період з 20.12.1991р. по 31.03.2010р. позивач проходив службу в ОВС, яка мала бути врахована відповідачем при розрахунку його вислуги років як під час проходження служби в НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), так і під час звільнення з військової служби.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018р. №558 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України та деяким іншим особам (далі - Інструкція №558).

Відповідно до абзацу 4 пункту 1 розділу І Інструкції №558 місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).

Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ Інструкції №558 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за наявності вислуги років на військовій службі виплачується надбавка за вислугу років у відсотках до посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах на місяць: від 1 до 5 років - 25%; від 5 до 10 років - 30%; від 10 до 15 років - 35%; від 15 до 20 років - 40%; від 20 до 25 років - 45%; 25 і більше років - 50%.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Інструкції №558 до вислуги років військовослужбовців для виплати їм надбавки за вислугу років зараховуються в календарному обчисленні періоди зокрема військової служби в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони України, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державній спеціальній службі транспорту України (п.п. 1) та служби в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу, Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу з дня призначення на відповідну посаду (п.п. 2).

Положеннями пункту 5 розділу ІІІ Інструкції №558 передбачено, що військовослужбовцям, призваним або прийнятим на військову службу, вислуга років обчислюється з урахуванням періодів попередньої служби відповідно до пункту 2 цієї глави.

Згідно з пунктом 12 розділу ІІІ Інструкції №558 вислуга років військовослужбовців для виплати відсоткової надбавки визначається кадровим підрозділом станом на 01 січня поточного року на підставі особових справ та інших документів, що підтверджують проходження військової служби.

Про результати обчислення вислуги років військовослужбовців у місячний термін складається протокол у двох примірниках, який затверджується начальником (командиром) органу Держприкордонслужби. Перший примірник протоколу передається до фінансово-економічного підрозділу, другий - підшивається до особової справи військовослужбовця. З протоколом військовослужбовець повинен бути ознайомлений під підпис.

Відповідно до пункту 13 розділу ІІІ Інструкції №558 військовослужбовцям, яким у встановленому порядку зараховано до вислуги років раніше не враховані періоди військової служби (роботи), доплата надбавки за вислугу років здійснюється з дня надання військовослужбовцем документів, що підтверджують його період служби.

Як свідчать матеріали справи, у період проходження позивачем військової служби у відповідача з 27.04.2022р. по 24.01.2025р. ОСОБА_1 виплачувалась надбавка за вислугу років виключно з урахуванням проходження військової служби у ВС СРСР, але без урахування служби в органах внутрішніх справ, що не може бути визнано обґрунтованим.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не надавав відповідачу доказів проходження ним військової служби у період з 20.12.1991р. по 31.03.2010р. в ГУ МВС України в Одеській області, оскільки такі відомості містяться як в трудовій книжці позивача, так і у його військовому квитку.

Більше того, як вбачається з матеріалів справи, 13.12.2024р. ОСОБА_1 звертався до відповідача із рапортом щодо перерахунку його вислуги років, який відповідачем розглянуто поверхнево, без урахування наявних у нього документів та копії наказу ГУ МВС України в Одеській області від 15.04.2010р. №170о/с, який, як стверджує позивач, ним надавався відповідачу та у прийнятті якого йому в усній формі відмовлено.

Варто зазначити, що при вислузі років, набутій виключно з урахуванням проходження військової служби у ВС СРСР, ОСОБА_1 не набув би права на пенсію по лінії МВС на підставі Закону №2262-ХІІ, яку йому було призначено.

Колегія суддів зазначає, що наслідком не правильного розрахунку відповідачем вислуги років позивача стало отримання ОСОБА_1 в не належному розмірі грошового забезпечення під час проходження служби у період з 27.04.2022р. по 24.01.2025р., зокрема, надбавки за вислугу років.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

При вирішенні спору суд першої інстанції допустив не повне з`ясування обставин справи та, як наслідок, не правильне застосування норм матеріального права, що у відповідності до пунктів 1 та 4 частини першої статті 317 КАС України, є підставою для скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року, з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Судові витрати по справі за правилами статті 139 КАС України не розподіляються, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», як учасник бойових дій.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії справ незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року скасувати.

Ухвалити по справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо перерахунку майору ОСОБА_1 вислуги років з урахуванням до такої вислуги періоду проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ з 20.12.1991р. по 31.03.2010р.

Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) здійснити розрахунок вислуги років майора ОСОБА_1 з урахуванням до такої вислуги періоду проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ з 20.12.1991р. по 31.03.2010р.

Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок майору ОСОБА_1 грошового забезпечення за період проходження служби з 27.04.2022р. по 24.01.2025р., у зв`язку з врахуванням до вислуги років періоду проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ з 20.12.1991р. по 31.03.2010р.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач А.В. Бойко
Судді О.В. Єщенко О.А. Шевчук