Справа № 340/1359/26
Суддя: М.Я. САВОНЮК
Дата ухвалення: 2026-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань вжиття заходів забезпечення позову

11 березня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/1359/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Савонюка М.Я., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

11.03.2026 ОСОБА_1 (надалі позивач) через свого представника адвоката Майданюка Сергія Івановича, до подання позовної заяви звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) вчиняти дії, пов`язані з заходами призову його на військову службу під час мобілізації, на особливий період до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що позивач 30.10.2019 був виключений з військового обліку, як раніше засуджений до позбавлення волі за скоєння тяжкого злочину відповідно до пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а тому не може бути військовозобов`язаним. Поряд з цим, ІНФОРМАЦІЯ_2 без його згоди, відповідного звернення та проходження ВЛК поставлений на військовий облік.

Зауважує, що існує реальна загроза того, що до моменту розгляду справи по суті, його можуть примусово призвати (мобілізувати) на військову службу, адже відповідачем оформлено на його ім`я повістку №6706115 від 26.02.2026 та наказ роботодавця - ТОВ «Петрол Контакт», від 05.03.2026 №86-ОД про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 25.03.2026 на 9 год. 00 хв. для уточнення облікових даних та проходження медичного огляду.

Вказує, що у випадку призову на військову службу під час мобілізації в особливий період, набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить виконання рішення суду, якщо таке буде прийнято на його користь.

За наведених обставин просить суд вжити заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Частиною другою статті 154 КАС України визначено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Вказаними нормами визначено загальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову, а саме без повідомлення учасників справи, тобто у письмовому провадженні. Лише у випадку необхідності подання пояснень або додаткових доказів суд на власний розсуд може призначити розгляд заяви про забезпечення адміністративного позову у судовому засіданні.

Проте, у даному випадку, дослідивши матеріали справи та заяву про забезпечення позову, суд вважає за можливе розглянути вказану заяву без повідомлення учасників справи.

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість заяви про забезпечення позову, а також враховуючи наведені позивачем підстави для вжиття таких заходів, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що підставами для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

1) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень;

2) очевидними є ознаки порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю;

3) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

4) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист;

5) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.

Частиною першою статті 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Перелік заходів забезпечення позову наведений у частині першій статті 151 КАС України. Отже, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до частини другої статті 151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Поряд з цим, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Звертаючись до суду із заявою щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати підстави звернення із такою заявою, а також надати відповідні докази в підтвердження наведених у заяві аргументів.

Відтак, під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Подібні висновки були висловлені Верховним Судом, зокрема, у постанові від 21.11.2018 у справі №826/8556/17 та в подальшому підтримані у постановах від 01.06.2022 у справі №580/5656/21, від 18.05.2023 у справі №500/4200/22, від 21.02.2024 у справі №420/11311/23.

Згідно з Рекомендації №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

З наданої заявником копії тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 30.10.2018 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 30.10.2019 внесено запис про виключення ОСОБА_1 з військового обліку як раніше засудженого до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину відповідно до пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно електронного військово-облікового документа, сформованого у додатку "Резерв+" станом на 28.06.2024 заявник зазначений у категорії обліку як невійськовозобов`язаний.

Натомість, відповідно до сформованого 05.03.2026 у додатку "Резерв+" електронного військово-облікового документа ОСОБА_1 уже є військовозобов`язаним, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 (Знам`янка). Наявні відмітки про вчасне уточнення облікових даних 28.06.2024 та про порушення правил військового обліку у зв`язку з неприбуттям за повісткою до

ІНФОРМАЦІЯ_6 сформовано на ім`я заявника повістку №6706115 про необхідність явки 25.03.2026 для проходження медичного огляду при ІНФОРМАЦІЯ_5 . ТОВ "Петрол Контракт" видано наказ №86-ОД від 05.03.2026, яким зобов`язано ОСОБА_1 прибути 25.03.2026 о 09 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Оцінюючи доводи заявника суд зазначає, що дійсно станом на час проставлення у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 30.10.2018 відмітки про виключення ОСОБА_1 з військового обліку військовозобов`язаних пунктом 6 частини 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" було визначено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Однак, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" від 11.04.2024 року №3633-IX (набрав чинності 18.05.2024 року) статтю 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" було викладено у новій редакції, зокрема вилучено пункт пунктом 6 частини 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" стосовно виключення з військового обліку громадян України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Відповідно, у силу зміни правового регулювання громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, з 18.05.2024 підлягають взяттю на облік та відповідно можуть бути мобілізовані для проходження військової служби.

На даному етапі суд позбавлений можливості встановити ознаки протиправності дій відповідача, зокрема, щодо законності повновлення ОСОБА_1 на військовому обліку військовозобов`язаних.

Встановлення таких обставин можливе лише під час розгляду справи по суті, що виключає можливість їх попередньої правової оцінки в межах вирішення питання про забезпечення позову.

Сама лише незгода заявника із діями суб`єкта владних повноважень ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд також враховує положення Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі - Порядок №560).

Відповідно до пункту 6 Порядку №560 призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період включає:

-оповіщення резервістів та військовозобов`язаних про виклик до районного (об`єднаного районного) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу, міського (районного у містах, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів України;

-прибуття резервістів та військовозобов`язаних до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів, уточнення своїх персональних даних, внесення відповідних змін у військово-облікові документи та до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

-проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду для визначення придатності до військової служби;

-перевірку підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення;

-документальне оформлення призову на військову службу під час мобілізації;

-відправлення призваних громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби.

Пунктом 81 Порядку №560 встановлено, що призов на військову службу під час мобілізації, на особливий період, зокрема, резервістів та військовозобов`язаних здійснюють районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до пункту 82 Порядку №560 наказ про призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період видається керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки в день відправки військової команди до військових частин (установ) у разі призову резервістів командиром військової частини, резервістів та військовозобов`язаних керівником розвідувального органу або визначеного ним керівником відповідного підрозділу розвідувального органу, керівником Центрального управління або регіонального органу СБУ - в день призову та зарахування до списків військової частини (підрозділу, органу).

Отже, процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації, на особливий період включає, зокрема, документальне оформлення призову на військову службу під час мобілізації та відправлення призваних громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби.

У свою чергу документальне оформлення призову на військову службу під час мобілізації включає в себе, зокрема, прийняття наказу про призов військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Однак, суд звертає увагу на те, що наказ про призов ОСОБА_1 на військову службу до заяви про забезпечення позову не додано.

Зі змісту наданої позивачем повістки вбачається, що метою його виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки є проходження військово-лікарської комісії.

Суд зазначає, що лише сам факт оформлення ОСОБА_1 повістки має наслідком направлення позивача на медичний огляд для визначення придатності до військової служби, а не самого призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Доводи заявника, що у разі мобілізації судовий розгляд втратить сенс, не можуть визнаватись достатніми для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки сформульовані як можливість/ймовірність їх настання у майбутньому, тобто ґрунтуються тільки на припущеннях. Подані суду докази не підтверджують доводи заявника про вірогідність набуття ним статусу військовослужбовця у зв`язку з призовом на військову службу, а отже факту очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам такими діями наразі судом не встановлено.

У заяві про забезпечення позову не зазначено про конкретні негативні наслідки невідворотного характеру, які можуть спричинити порушення прав заявника в такій мірі, що для їх відновлення необхідно було б докласти значних зусиль, або захист цих прав був би неможливий без вжиття судом заходів забезпечення позову, оскільки, як вже зазначав суд, заявником не надано суду доказів документального оформлення призову на військову службу та відправлення його як призваного громадянина на військову службу під час мобілізації до місць проходження військової служби, а повістка, якою ОСОБА_1 наказано з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_5 не створює для заявника таких негативних наслідків.

Верховний Суд у постанові від 08.09.2022 по справі №300/1263/22 дійшов висновку, що саме по собі оповіщення громадян про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки оформлюється у вигляді повісток та по суті не є рішенням чи дією суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України.

Суд відхиляє посилання заявника на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 у справі №380/26659/23, яким встановлено його статус як невійськовозобов`язаного та неможливість його призову на військову службу під час мобілізації, адже вказане рішення суду постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2024 в частині задоволення позовних вимог скасовано та прийнято постанову, якою в задоволенні позову в цій частині відмовлено.

З огляду на встановлені обставини, відсутність очевидних ознаки протиправності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, недоведеність заявником існування обставин очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам, не надання доказів, які б свідчили, що виконання рішення у справі у разі задоволення позовних вимог з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача буде ускладненим або неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, а також, що для відновлення таких прав і свобод необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, суд дійшов висновку про відсутність визначених законом підстав для вжиття заходів забезпечення позову, тому у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 150-158, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 11 березня 2026 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК