Справа № 200/670/26
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2026-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2026 року Справа№200/670/26

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

27.01.2026 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку (трекінг АТ «Укрпошта 781) звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обмеження її пенсії в разі втрати годувальника максимальним розміром;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, починаючи з 01.09.2025 року виплачувати їй пенсію в разі втрати годувальника без обмеження її максимальним розміром;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо неврахування з 01.09.2025 року при обчисленні її пенсії в разі втрати годувальника довідки про заробітну плату від 11.11.2004 року № 3950, що видана СП «Шахта Курахівська» ДП «Селидіввугілля»;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату їй пенсії в разі втрати годувальника, починаючи з 01.09.2025 року, на підставі довідки про заробітну плату від 11.11.2004 року № 3950, що видана СП «Шахта Курахівська» ДП «Селидіввугілля»;

- зобов`язати відповідача виплатити їй різницю недоплаченої пенсії, починаючи з 01.09.2025 року з урахуванням вже виплачених сум;

- стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 30 000 грн.

Позов обґрунтовувала тим, що перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії у зв`язку з втратою годувальника, що призначена їй відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на підставі матеріалів паперової пенсійної справи та оригіналу трудової книжки померлого чоловіка ОСОБА_2 .

Відповідач неправомірно зменшив розмір її пенсії з 01.09.2025 року, а саме:

- обмежив пенсію максимальним розміром, що передбачений ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Так, відповідач обчислював її пенсію без урахування рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 року №2-р(II)/2024, що призвело до обмеження розміру пенсії максимальним розміром десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність;

- неправомірно самостійно провів перерахунок її пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2021 року, в той час, як до такого перерахунку її пенсія обчислювалася виходячи з розміру 50 відсотків пенсії померлого годувальника, яка була призначена годувальнику (за його життя) виходячи із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, що зазначений в довідці про отриману ним заробітну плату за період роботи в зоні відчуження (довідці про заробітну плату від 11.11.2004 року № 3950, що видана СП «Шахта Курахівська» ДП «Селидіввугілля»). Відповідач перестав враховувати довідку, мотивуючи це тим, що в матеріалах її електронної пенсійної справи відсутні первинні документи на підтвердження правильності видачі довідки про заробітну плату в зоні ЧАЕС (табелі обліку робочого часу, платіжні відомості та інші облікові документи), та порекомендував їй надати первинні документи на підтвердження нарахування заробітної плати, що зазначена в довідці. При цьому відповідач не врахував те, що така довідка раніше ніколи не викликала запитань у відповідача, а первинні документи, на підставі яких вона видана, знаходяться на тимчасово окупованій території України.

Вказані дії відповідача призвели до зменшення розміру її пенсії (за серпень 2025 року вона отримала пенсію в розмірі 23610 грн., а з 01.09.2025 року почала отримувати пенсію в розмірі - 12776,65 грн.).

Про вказані обставини (причини зменшення розміру пенсії) їй стало відомо з листів відповідача (листи від 04.11.2025 року № 48493-43755/Ч-02/8-0500/25, від 18.11.2025 року № 51853-46911/4-02/8-0500/25; від 18.12.2025 року № 58547-53640/Ч/02/8-0500/25; від 24.12.2025 року № 59719-54958/4-02/8-0500/25 та № 60903-55944/Ч-02/8-0500/25) на її неодноразові звернення.

Вважаючи свої пенсійні права порушеними, звернулася до суду з даним позовом.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що позивач перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії у зв`язку з втратою годувальника, що призначена їй відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Конституційного Суду України від 20.03.2024 року №2 р(ІІ)/2024 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 2 Закону України від 08.07.2011 року № 3668 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», що поширює свою дію на Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», положення першого речення частини третьої статті 67 зазначеного Закону. Вказані норми, визнані неконституційними, утратили чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення (20.03.2024 року).

З врахуванням рекомендацій, наданих Міністерством соціальної політики України, щодо механізму виконання зазначеного Рішення (рішення Конституційного Суду України), виплата пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», без обмеження максимальним розміром проводиться після перерахунку згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 року № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» з 01.03.2025 року.

В матеріалах її електронної пенсійної справи наявні копії довідок про період участі померлого годувальника в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС від 23.12.1993 року №51/20899, що видана Центральним архівом Міністерства оборони України, від 09.02.1998 року №4/242, що видана ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідки про заробітну плату без номеру та дати реєстрації, що надана 09.02.1998 року (далі №1), без номеру та дати реєстрації, що надана 14.04.2000 року (далі №2) та від 11.11.2004 року №3950, що видана шахтою «Курахівська». Табеля обліку робочого часу в зоні ЧАЕС, первинні документи про розмір тарифної ставки (окладу), про період та фактичну тривалість робочого дня, населений пункт (об`єкт) або зону відчуження, де виконувались роботи, особові рахунки, платіжні відомості та інших документи, підтверджуючи період участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в електронній пенсійній справі відсутні.

В довідках про період участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС зазначено дні виїзду в зону, але саму зону відчуження, населений пункт (об`єкт) або розмір коефіцієнту кратності для обчислення заробітку, не зазначено, тому неможливо визначити правильність застосування кратності в довідках про заробітну плату. В довідці про заробітну плату №2 відсутні дані (ПІБ) підписантів довідки; в довідці від 11.11.2004 року №3950 зазначено, що раніше видані довідки вважати недійсними, і в ній для розрахунку неправильно застосовано кратне обчислення тарифної ставки, збільшеної на 100% («замість 14,04:6=2,34руб. застосовано 2,34х2=4,68руб.», що не відповідає вимогам Постанови №207-7).

На запит Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.09.2025 року № 0500-0210-8/89305 до ВП шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» щодо витребування документів для перерахунку пенсії відповідно до чинного законодавства, листом від 19.09.2025 року № 01-1/86 повідомлено, що у зв`язку з тимчасовою окупацією Селидівської, Новогродівської та Курахівської громад, на території яких здійснювало свою господарську діяльність ДП «Селидіввугілля», архівну документацію евакуйовано до ДП «Волиньвугілля» ВП «Шахта «Бужанська», що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Нововолинсь; відповідального працівника за архівні документи на підприємстві немає, тому ДП «Селидіввугілля немає можливості надати завірені копії документів.

Розмір пенсії позивача приведено до відповідності з 01.09.2025 року та обчислено виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року - 25861,34 грн. (8913,83 х 2,90126)

Розмір пенсії з 01.09.2025 року до виплати становить 12776,65 грн., в тому числі: основний розмір пенсії (25861,34 грн х 50%) - 12930,67 грн., щомісячна компенсація непрацездатному члену сім`ї за втрату годувальника (по Постанові № 112, п. 5) - 113,88 грн., обмеження в індексації пенсії з 01.03.2023 року - 267,90 грн.

Вважав, що пенсію позивача обчислено відповідно до вимог законодавства.

Вимоги про стягнення моральної шкоди вважав необґрунтованими та безпідставними.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії у зв`язку з втратою годувальника, що призначена їй відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 28.11.2012 року (розпорядженні про призначення пенсії від 17.01.2013 року № 163394).

При призначенні її пенсію було обчислено виходячи з розміру 50 відсотків пенсії померлого годувальника (особи з інвалідністю 3 групи безстроково, учасника ліквідації аварії на Чорнобильської АЕС), яка годувальнику (за його життя) була призначена відповідно до ст. 54 цього ж Закону (пенсія по інвалідності) та розрахована виходячи із заробітної плати, одержаної ним за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством (ч. 1 ст. 54 Закону), що відображена у відповідній довідці про отриману ним заробітну плату за період роботи в зоні відчуження (довідка про заробітну плату від 11.11.2004 року № 3950, що видана СП «Шахта Курахівська» ДП «Селидіввугілля», за роботу в зоні відчуження годувальника ОСОБА_2 з жовтня 1986 року по листопад 1986 року. В цій довідці зазначено, що до неї додаються підтверджуючі документи.).

Згідно з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 94 без дати (рішення з датою розрахунку - 29.08.2025 року), пенсія позивача була розрахована наступним чином:

- розмір пенсії по втраті годувальника (основний) 83287,06 грн.;

- щомісячна компенсація непрацездатному члену сім`ї за втрату годувальника - 113,86 грн.;

- обмеження індексації з 01.03.2023 року мінус 8712,66 грн.;

- обмеження індексації з 01.03.2024 року мінус 4939,44 грн.;

- обмеження індексації з 01.03.2025 року мінус 46138,84 грн.;

- призначена пенсія утриманцю з 01.03.2025 року 23610 грн. (83287,06 грн. + 113,86 грн. - 8712,66 грн. - 4939,44 грн. - 46138,84 грн. = 23609,98 грн., яка округлена в сторону збільшення до 23610 грн.).

Застосування до пенсії позивача коефіцієнтів зменшення («обмеження індексації») в даній справі не оскаржується та не є предметом спору в ній.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.09.2025 року № 94 проведено перерахунок пенсії позивача з 01.09.2025 року шляхом обчислення розміру пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року (станом на 01.01.2021 року) відповідно до п. 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Підставами перерахунку зазначені: «макетна обробка», «відсутні документи».

Внаслідок такого перерахунку розмір пенсії позивача з 01.09.2025 року зменшився та становив 12776,65 грн.

На звернення позивача щодо підстав такого зменшення відповідачем надані відповіді від 04.11.2025 року № 48493-43755/Ч-02/8-0500/25, від 18.11.2025 року № 51853-46911/4-02/8-0500/25; від 18.12.2025 року № 58547-53640/Ч/02/8-0500/25; від 24.12.2025 року № 59719-54958/4-02/8-0500/25 та № 60903-55944/Ч-02/8-0500/25, в яких повідомлено наступне: «...у зв`язку з відсутністю документів в матеріалах електронних пенсійних справ, на підставі яких можливо визначити часову тарифну ставку, нарахування та виплати премії, підстави застосування кратності по відповідній зоні небезпеки з урахуванням 100 % тарифної ставки згідно вимог постанови №207-7, підстави для врахування довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження при обчисленні пенсії відповідно до частини 1 статті 54 Закону №796 відсутні. До надходження відсутніх документів, зазначених вище, на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх наявних в матеріалах електронної пенсійної справи документів розмір Вашої пенсії з 01.09.2025 обчислено виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2021 року відповідно до пункту 9 Порядку №1210.».

Цими же листами позивача повідомлено, що вона має право надати до Головного управління довідку про заробітну плату померлого годувальника ОСОБА_2 за роботу в зоні відчуження та первинні документи, на підставі яких визначено складові довідки про заробітну плату: табелі обліку робочого часу за відповідний період перебування в зоні відчуження; особовий рахунок або інші облікові документи за період роботи у зоні відчуження; платіжні або розрахунково-платіжні відомості, які підтверджують фактичні суми нарахувань; відомості щодо тарифної ставки у зазначений період; документи, що підтверджують застосування кратності оплати праці (внутрішні накази або розпорядження, які визначали: конкретних працівників або категорії працівників, які підпадали під підвищену кратність; терміни дії цієї кратності; порядок нарахування тощо); положення про преміювання, чинне на підприємстві у 1986 році; накази, зміни або додатки, які підтверджують внесення змін до положення про преміювання працівників, залучених до робіт у зоні відчуження.

Отже, з 01.09.2025 року розмір пенсії позивача відповідачем був визначений виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати у зв`язку з тим, що в електронній пенсійній справі позивача наявна довідка про заробітну плату померлого годувальника за період роботи в зоні відчуження, яка, на думку відповідача, оформлена не належним чином, а належна довідка в електронній пенсійній справі позивача відсутня.

Судом також встановлено, що протягом спірного періоду обмеження розміру пенсії максимальним розміром десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, відповідач до пенсії позивача не застосовував.

Судом також встановлено, що на запит Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.09.2025 року № 0500-0210-8/89305 ДП «Селидіввугілля» листом від 19.09.2025 року № 01-1/86 повідомило, що у зв`язку з тимчасовою окупацією Селидівської, Новогродівської та Курахівської громад, на території яких здійснювало свою господарську діяльність ДП «Селидіввугілля», а також евакуацією архівної документації підприємства до ДП «Волиньвугілля» ВП «Шахта «Бужанська», що знаходиться за адресою: Волинська область, місто Нововолинськ, відповідального працівника за архівні документи, який зможе видавати відповідні документи для перерахування пенсій за період роботи на підприємстві на теперішній час немає. Внаслідок цього ДП «Селидіввугілля немає можливості надати завірені копії документів щодо ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначено розд. VIII Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Закон від 28 лютого 1991 року № 796-XII; ст.ст. 48 622).

Згідно з ч. 1 ст. 49 вказаного Закону пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Після 1 січня 2015 року додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 4, не встановлюється.

Відповідно до ст. 54 Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначається державна пенсія особам, віднесеним до категорії 1, та у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 ст. 54 цього Закону визначено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Порядок призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - пенсії), а також визначення заробітної плати (доходу) для їх обчислення. Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків (п. 1 Порядку).

Пунктом 9 цього Порядку визначено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, для осіб з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і пенсії у зв`язку з втратою годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначаються за формулою (наведено формулу з урахуванням заробітної плати за роботу в зоні відчуження).

Цим же пунктом Порядку визначено, що у разі коли особа з інвалідністю із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, визначених статтею 10 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, стосовно яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, внаслідок чого стали особами з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за осіб з їх числа, виявили бажання обчислювати пенсію із заробітної плати (доходу), визначеної (визначеного) з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, такі пенсії обчислюються у порядку, передбаченому цим пунктом, з урахуванням середньомісячного коефіцієнта заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії, (Кзс), що визначається за формулою (наведено формулу).

Пенсії, що обчислені із заробітної плати (доходу), яка визначалася виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати відповідно до абзаців тринадцятого - п`ятнадцятого цього пункту, перераховуються у разі зміни розміру мінімальної заробітної плати виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Відповідно до п. 11 зазначеного Порядку розмір пенсії, призначеної відповідно до цього Порядку, не може бути меншим за розміри, визначені частиною третьою статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Мінімальний розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника для непрацездатних членів сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, становить:

на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії по інвалідності померлого годувальника;

на двох і більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії по інвалідності померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частинами.

Отже, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за бажанням осіб признаються шляхом обчислення:

1) виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, або

2) виходячи із заробітної плати (доходу), визначеної (визначеного) з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

З матеріалів справи вбачається, що пенсія по інвалідності відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» померлому годувальнику (за його життя) за його бажанням була обчислена за правилом № 1 - виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Призначення пенсії відбулося за документами, що є у пенсійній справі годувальника, та відповідали вимогам законодавства, що діяло на час призначення цього виду пенсії.

В аналогічному порядку після смерті годувальника позивачу, за її бажанням, була призначена пенсія у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в протоколах про призначення пенсії відмітка «Основний розмір пенсії від середнього заробітку»).

За таких обставин з урахуванням вимог законодавства орган Пенсійного фонду України не мав права самостійно, без отримання бажання пенсіонера, змінювати порядок обчислення пенсії позивачу. Тим більше, що застосування обраного відповідачем способу обчислення пенсії призвело до суттєвого зменшення розміру пенсії позивача.

Таке рішення органу Пенсійного фонду України порушило пенсійні права позивача.

Посилання відповідача на відсутність в матеріалах електронної пенсійної справи позивача певних документів, та необхідність надання таких документів позивачем є неприйнятними, оскільки законодавством не передбачено обов`язку особи, яка отримує пенсію у разі втрати годувальника, ще раз надавати документи, що колись подавалися до органу Пенсійного фонду України годувальником та мають бути наявні як в його паперовій пенсійній справі, так і в паперовій справі особи, яка отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Непереведення таких документів з паперової пенсійної справи в електронну, що належить до повноважень органу Пенсійного фонду України, не має негативно впливати на пенсію пенсіонера.

Посилання відповідача на недоліки (на його думку) заповнення довідки про заробітну плату від 11.11.2004 року № 3950 за роботу в зоні відчуження померлого годувальника, є також неприйнятними, оскільки відповідачем не враховано те, що можливе порушення роботодавцем годувальника (підприємством, де він працював) порядку заповнення такої довідки не може бути підставою для позбавлення особи права на належний розмір пенсії. Крім того, це не завадило органу Пенсійного фонду України призначити та протягом тривалого часу обчислювати на підставі такої довідки пенсію годувальнику (за його життя), а в подальшому і позивачу (пенсію у зв`язку з втратою годувальника).

До того ж, орган Пенсійного фонду України не наділений повноваженнями перевіряти чи змінювати зміст довідки, що видана підприємством, або оцінювати правильність проведених у ній розрахунків. І жодна норма законодавства не передбачає можливості Пенсійного фонду відмовити у врахуванні довідки на тій підставі, що, на його думку, зміст довідки «не підтверджено положенням про преміювання» чи «завищено кратність». Перевірка достовірності таких даних можлива лише за зверненням органу Пенсійного фонду України до підприємства, яке видало довідку, з проханням надати підтвердження або уточнення. Самовільне неврахування відомостей, зазначених у довідці, є перевищенням повноважень та порушенням вимог ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, вимагання у позивача надати первинні документи, на підставі яких видана така довідка, є такими, що завідомо направлені на ненадання цих документів, оскільки м. Гірник Курахівської міської територіальної громади Донецької області, де знаходиться СП «Шахта Курахівська» ДП «Селидіввугілля», внесено до розд. ІІ «Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України» Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, що затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року № 376 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 року за № 380/43786), з датою початку тимчасової окупації 20.11.2024 року, дата її завершення відсутня.

Отже, позиція відповідача щодо довідки виглядає непослідовною, суперечить принципам правової визначеності та стабільності правовідносин, що закріплені у рішеннях Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини.

З огляду на наведене порушені права позивача в цій частині підлягають захисту шляхом задоволення позову шляхом, який гарантував би повне їх відновлення (п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Щодо обмеження пенсії максимальним розміром

З 01.10.2011 року набрав чинності Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (Закон від 08.07.2011 року № 3668-VI), статтею 2 якого зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також положеннями, якими ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в новій редакції, ввів положення про обмеження пенсії максимальним розміром.

Так, згідно зі ст. 2, першим реченням ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (з урахуванням таких змін) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Однак 20.03.2024 року Конституційний Суд України ухвалив рішення від 20.03.2024 року №2-р(II)/2024 (у справі № 3-123/2023(229/23), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), припис статті 2 Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Пунктом 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 року №2-р(II)/2024 визначено, що припис статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII зі змінами, визнані неконституційними, утрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 20.03.2024 року № 2-р(II)/2024, Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (Закону від 08.07.2011 року № 3668-VI) зі змінами, що поширюють свою дію на цей спеціальний Закон, положень про обмеження пенсії максимальним розміром десять прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, не містять.

Виходячи з наведеного з вказаної дати органи Пенсійного фонду України зобов`язані нараховувати та виплачувати пенсії, що призначені на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», без обмеження їх розміру максимальним розміром.

Судом встановлено, що протягом спірного періоду обмеження розміру пенсії максимальним розміром десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, відповідач до пенсії позивача не застосовував.

З огляду на наведене правові підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Щодо моральної шкоди

Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві можуть бути заявлені вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем не надано доказів, які б підтверджували, заподіяння їй моральної шкоди з боку відповідача, та доказів правильності проведеного розрахунку її розміру, тому правові підстави для її відшкодування відсутні.

Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.02.2026 року сплату судового збору в сумі 2662,40 грн. за подання до суду позовної заяви (яка містить дві основні вимоги немайнового характеру) відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 139 вказаного Кодексу, яка регулює питання розподілу судових витрат, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки сплату судового збору, що підлягав оплаті відповідно до положень цього Кодексу, відстрочено до ухвалення судового рішення у справі, і судовий збір не оплачено, тому відповідно до наведених вимог процесуального законодавства при частковому задоволенні позову такий судовий збір підлягає стягненню в дохід державного бюджету з кожної сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (тобто по 1 331,20 грн. з кожної сторони).

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., Краматорський р-н, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3; ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.09.2025 року № 94, прийняте щодо ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з 01.09.2025 року провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» шляхом обчислення пенсії із заробітку, одержаного померлим годувальником за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків (в тому числі з урахуванням довідки про заробітну плату від 11.11.2004 року № 3950 за період роботи в зоні відчуження з жовтня 1986 року по листопад 1986 року), та виплатити їй її недоотриману частину.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України, 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, , рахунок отримувача UA0026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 (двадцять) коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3; ) на користь державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України, 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, , рахунок отримувача UA0026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 (двадцять) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 11 березня 2026 року.

Суддя Т.В. Логойда