Справа № 400/6931/25
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2026-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2026 р. № 400/6931/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, вул. Олександра Борисенка, 7,м. Рівне,33028, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008,
провизнання неправомірним та скасування рішення від 20.06.2025 №57, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - Позивач) звернувся з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі по тексту Відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі по тексту - Відповідач 2) з вимогами про:

- визнання неправомірним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 20.06.2025 №57 про відмову в переведенні з пенсії за віком, призначену згідно Закону №1058-ІУ на пенсію за віком за нормами Закону України "Про державну службу";

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до стажу державної служби періоди з 03.09.1986 по 08.05.2014 та призначити і виплачувати пенсію як державному службовцю з дня подання заяви - 13.06.2025 року, з урахуванням довідок від 13.06.2025 р. №7.16-7.16-1/22/11 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), №7.16-7.16-1/22/12 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби.

Позовні вимоги позивач мотивував тим, що звернувся із заявою до пенсійного органу про перехід з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» (далі Закон № 889). За результатами розгляду заяви відповідач 1 рішенням № 57 від 20.06.2025 р. відмовив у переведенні пенсії, посилаючись на те, що позивач не має необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби. Позивач таке рішення вважає протиправним та таким, що порушує його права і законні інтереси.

22.07.2025 р. відповідачем 2 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що стаття 3 Закону № 889, передбачає, що сфера дії Закону не поширюється на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання. Відповідно до ст. 3 Закону № 889 дія цього Закону не поширюється, зокрема, на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюється спеціальні звання, якщо інше не передбачено законом. Статтею 569 Митного Кодексу України передбачено, що посадовим особам митних органів присвоюються спеціальні звання. Отже, періоди роботи посадових осіб в митних органах на посадах, в період перебування на яких присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Оскільки дія Закону № 889 не поширюється на посади митних органів, тому періоди служби Позивача в митних органах не підлягають зарахуванню до стажу державної служби. За наданими Позивачем документами встановлено, що стаж на посадах віднесених до посад державної служби становить 08 років 03 місяці 13 днів. Отже, оскільки Позивач станом на 01.05.2016 не обіймав посаду державного службовця та не набув 20 років стажу державної служби до 01.05.2016, тому відсутні підстави для переведення його з пенсії за віком згідно із Законом № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону № 889.

Відповідач 1 своїм правом не скористався, відзиву на позовну заяву не надав, свою позицію стосовно позовних вимог не висловив.

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ГУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Бажаючи перейти на пенсію згідно Закону № 889, позивач 13.06.2025 р. звернувся до відповідача з відповідною заявою.

Відповідач 1 рішенням від № 20.06.2025 №57 р. відмовив у переведенні на пенсію за іншим законом, посилаючись на відсутність стажу роботи на посадах державної служби. Відповідач не врахував до стажу державної служби періоди роботи позивача на посадах митних органів.

Таким чином, спір, що виник між сторонами, зводиться до того, чи зараховується до стажу державної служби для призначення пенсії за Законом № 889 стаж роботи в органах митних органів.

Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до частини першої 10 Закону № 1058-IV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до Закону України "Про Державну службу" № 889-VIII та постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб", пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058-IV.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

10.12.2015 Верховна Рада України прийняла Закон України "Про державну службу" № 889-VIII, який набрав чинності з 01.05.2016.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII втратив чинність Закон № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пункт 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII визначає, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частина перша статті 25 Закону № 3723-XII визначала, що основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу.

Відповідно до статті першої Закону № 3723-XII, який був чинним протягом тривалих періодів роботи позивача на відповідних посадах в органах податкової служби, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Згідно зі статтею 569 Митного Кодексу України, працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями. Посадові особи, які вперше прийняті на службу до митних органів і раніше не перебували на державній службі, складають Присягу державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу". Відносини, що виникають у зв`язку з прийняттям на державну службу до митних органів, проходженням та припиненням державної служби в митних органах, визначаються законодавством про державну службу, крім особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 573 Митного Кодексу встановлено, що посадовим особам митних органів присвоюються такі спеціальні звання:

1) дійсний державний радник митної служби;

2) державний радник митної служби I рангу;

3) державний радник митної служби II рангу;

4) державний радник митної служби III рангу;

5) радник митної служби I рангу;

6) радник митної служби II рангу;

7) радник митної служби III рангу;

8) інспектор митної служби I рангу;

9) інспектор митної служби II рангу;

10) інспектор митної служби III рангу;

11) інспектор митної служби IV рангу;

12) молодший інспектор митної служби.

Положення про спеціальні звання посадових осіб митних органів, порядок присвоєння цих звань та їх співвідношення з рангами державних службовців, а також розміри надбавок до посадового окладу за спеціальні звання затверджуються Кабінетом Міністрів України.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що посадові особи державної митної служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання та які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері митної політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, - дійсно перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 № 306 "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" (далі - Постанова № 306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

Вищенаведені норми підтверджують, що посадові особи контролюючих органів, в цьому випадку - митного органу, віднесені до державних службовців з певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.

Тобто спеціальні звання посадових осіб органів державної митної служби прирівнюються до рангів державного службовця, визначених Постановою № 306.

Додатком 13 до Постанови № 306 передбачено, що спеціальне звання "Інспектор митної служби I рангу" прирівнюється до 7 рангу державного службовця, "Інспектор митної служби ІІІ рангу"- до 9 рангу.

Отже, посадові особи державної митної служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

У постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 465/7218/16-а та від 13.12.2018 у справі № 539/1855/17 зазначено, що доводи органу Пенсійного фонду про те, що позивач не має права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з тим, що йому присвоєно спеціальне звання як посадовій особі контролюючого органу, а тому його посада не відноситься до категорії посад державної служби, є безпідставними та повністю спростовуються положеннями статті 344 Податкового кодексу України та Порядку № 283.

Згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 , позивач у період з 03.09.1986 по 08.05.2014 працював на різних посадах та різних територіальних органах митної служби, 25.05.1994 йому був присвоєний ранг радника митної служби ІІІ рангу, 01.04.1997 присвоєне персональне звання радника митної служби ІІ рангу; 01.04.2004 присвоєне спеціальне звання радника митної служби І рангу; 06.06.2013 р. присвоєно 11 ранг державного службовця; 25.12.2013 р. присвоєно спеціальне звання радника податкової та митної справи І рангу.

Враховуючи викладені обставини, суд доходить висновку про необхідність включення періодів роботи позивача у митних органах з 03.09.1986 по 08.05.2014 р. згідно відомостей трудової книжки позивача до стажу державної служби, що враховується при призначенні пенсії.

Присвоєння посадовим особам митних органів спеціальних звань, а не рангів державного службовця, не скасовує викладених вище положень щодо включення спірних періодів роботи до стажу державної служби.

У зв`язку з викладеним, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача №57 від 20.06.2025 та зобов`язання зарахувати до стажу державної служби періоди роботи на посадах в органах митної служби з 03.09.1986 по 08.05.2014 належать задоволенню.

Водночас, позовна вимога про зобов`язання призначити пенсію, здійснити нарахування та виплату пенсії як державному службовцю задоволенню не підлягають, оскільки призначення пенсії є дискреційними повноваженнями органів ПФУ, суд не має повноважень визначати всі необхідні умови для призначення пенсії, у тому числі обраховувати необхідний страховий/пільговий стаж, та зобов`язувати органи ПФУ призначити пенсію.

Щодо вимоги про зобов`язання здійснити нарахування (перерахунок) та виплату пенсії по Закону України «Про державну службу» починаючи з 13.06.2025 року з урахуванням довідок від 13.06.2025 р. №7.16-7.16-1/22/11 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), №7.16-7.16-1/22/12 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, суд виходить з того, що право особи на призначення пенсії встановлюється на підставі розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Таким чином, вимога позивача про зобов`язання відповідача врахувати довідки від 13.06.2025 р. №7.16-7.16-1/22/11 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), №7.16-7.16-1/22/12 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби є фактично втручанням у механізм та порядок виконання відповідачем судового рішення щодо призначення пенсії позивачу. Такі вимоги є передчасними та не належать задоволенню.

Частина 2 ст. 9 КАС України надає суду право вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд вважає, що зобов`язання відповідача зарахувати до стажу державної служби спірні періоди роботи та повторно розглянути заяву про переведення на інший вид пенсії є достатнім способом захисту порушеного права позивача.

Рішення про відмову в переведенні з пенсії за віком відносно позивача приймало Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області за принципом екстериторіальності, і саме воно досліджувало документи позивача і вирішувало питання щодо переведення.

Відтак, за наслідками судового розгляду, обов`язок щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи та зобов`язання повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 13.06.2025 про перехід з пенсії за віком згідно із Законом №1058 на пенсію за віком відповвідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу», з урахуванням правової позиції, викладеної у цьому рішенні має бути покладений на Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач надала квитанцію про сплату судового збору в сумі 1211,20 грн, відтак стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає 605,60 грн.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області № 57 від 20.06.2025 р.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, 7, м. Рівне, 33028, ідентифікаційний код 21084076) зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) періоди роботи на посадах в органах митної служби з 03.09.1986 року по 08.05.2014 року.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, 7, м. Рівне, 33028, ідентифікаційний код 21084076) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) від 13.06.2025 р. з урахуванням висновків суду.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, 7, м. Рівне, 33028, ідентифікаційний код 21084076) судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 11.03.2026 р.

Суддя Н. В. Лісовська