Справа № 500/6889/25
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6889/25

03 березня 2026 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

за участю:

секретаря судового засідання Свидніцька В.О.

представника позивача адвокат Мартинюк Т. Б.

представника відповідача Ковальова Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Тернопільській від 20 березня 2025 року № 5, № 5, № 5.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що контролюючий орган дійшов до необґрунтованих висновків про заниження позивачем загального оподатковуваного доходу від операцій з відчуження інвестиційного активу, оскільки дохід від таких операцій не перевищив суми витрат, понесених у зв`язку з придбанням інвестиційного активу. Крім цього, просить врахувати, що оскільки у ОСОБА_1 за результатами операцій з відчуження частки у статутному капіталі ПП «Давид» не утворилось інвестиційного прибутку, відповідно, і відсутній обов`язок подавати контролюючому органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2022 рік. В свою чергу, вважає, що оскільки позивач не отримував у 2022 році оподатковуваний дохід у вигляді інвестиційного прибутку, відсутній також об`єкт оподаткування військовим збором.

Ухвалою суду від 05.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 05.01.2026 о 11:00 год.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Зазначає, що невиїзною перевіркою встановлено відсутнє документальне підтвердження витрат, понесених фізичною особою на придбання інвестиційного активу (корпоративних прав ПП «Давид»). Просить врахувати, що фізичною особою - платником податку ОСОБА_1 у 2022 році отримано доходи у вигляді інвестиційного прибутку від продажу майнових прав ПП «Давид» на суму 10700000,00 грн. Зокрема, вказує, що в період з 01.01.2022 по 31.12.2022 року фізична особа - платник податку ОСОБА_1 , окрім отриманих доходів, обов`язок щодо відображення яких у податковій декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, фактично отримував інші доходи (доходи від продажу інвестиційних активів), та з яких не сплачено податок. Додатково зазначає, що у зв`язку з тим, що фізична особа - платник податку ОСОБА_1 податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2022 не подавав, податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2022 ГУ ДПС у Тернопільській області визначило самостійно.

05.01.2026 у відкритому судовому засіданні у підготовчому провадженні оголошено перерву до 05.02.2026 о 10:00 год.

Від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримує позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. Серед іншого, просить врахувати, що в порушення вимог законодавства, відповідачем не досліджувались жодні документи, що стосуються формування інвестиційних витрат та інвестиційного доходу позивачем.

Представник відповідача подав до суду заперечення (на відповідь на відзив), в яких заперечив проти позовних вимог, просить відмовити у задоволенні позову повністю. Вважає, що виїзд закордон позивача, без зміни його офіційного місця реєстрації, не звільняє платника податків від обов`язку отримувати і реагувати на офіційні запити контролюючого органу, а подальшому, в разі встановленого порушення, і від сплати податків. Зазначає, що у зв`язку із неотриманням від позивача відповідей на запити ГУ ДПС у Тернопільській області, а також з огляду на неподання ним в установлений законом строк податкової декларації, на підставі листа ДПС України від 23.07.2024 №21187/7/99-00-24-05-07, а також відповіді на запит ПП «Давид» контролюючим органом була проведена податкова перевірка, якою було встановлено отримання ОСОБА_1 доходу у вигляді інвестиційного прибутку від продажу майнових прав ПП «Давид».

05.02.2026 у відкритому судовому засіданні у підготовчому провадженні постановлено ухвалу із занесенням до Протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 03.03.2026 о 10:30 год.

03.03.2026 у відкритому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю з мотивів, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив.

Представник відповідача у відкритому судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити у задоволенні позову повністю, з мотивів, наведених у відзиві на позов, запереченнях (на відповідь на відзив).

Судом встановлено, що на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями, Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо скасування мораторію на проведення перевірок» від 09 листопада 2023 року №3453-IX, відповідно до наказу Головного управління ДПС у Тернопільській області від 06.01.2025 №14-п про проведення документальної невиїзної перевірки, проведено документальну невиїзну перевірку з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2022 року по 31.12.2022.

За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДПС у Тернопільській області складено Акт №1807/19-00-24-05/ НОМЕР_1 . Зокрема, документальною невиїзною перевіркою встановлені порушення платником податків ОСОБА_1 :

- підпункту 49.18.4 пункту 48.18 статті 49, пункту 179.1 статті 179 Кодексу, до ГУ ДПС у Тернопільській області декларацію про майновий стан і доходи за 2022 рік, за наявності показника, що підлягав декларуванню, не подано;

- підпункту 164.1.1 пункту 164.1 статті 164, підпункту 164.2.9 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168, пп. 170.2.2 п 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI внаслідок чого, проведеною перевіркою донараховано податку на доходи фізичних осіб за результатами отриманих інших доходів у 2022 році в сумі 1926000,00 грн.;

- пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI внаслідок чого, проведеною перевіркою донараховано військового збору за результатами отриманих доходів у вигляді інших доходів за 2022 в сумі 160500,00 грн.

В подальшому, Головним управлінням ДПС у Тернопільській області прийняті податкові повідомлення-рішення від 20.03.2025:

- №5, яким за порушення підпункту 164.1.1 пункту 164.1 статті 164, підпункту 164.2.9 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168, пп. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України, збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування" в сумі 2407500,00 грн.;

- №5, яким за порушення пункту 179.1 статті 179, підпункту 49.18.4 пункту 48.18 статті 49 Податкового кодексу України, застосовано суму штрафних санкцій за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування", в сумі 340,00 грн.;

- №5, яким за порушення пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування", в сумі 200625,00 грн.

Вважаючи протиправними та такими, що підлягають до скасування вказані вище податкові повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовує та визначає Податковий кодекс України (ПК України).

Згідно положень пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Відповідно до положень п.75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

У відповідності до п. 78.1. Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (пп. 78.1.1);

- платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом (пп. 78.1.2);

- платником податків подано контролюючому органу уточнюючий розрахунок з відповідного податку за період, який перевірявся контролюючим органом (пп. 78.1.3);

- виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (пп. 78.1.4);

- платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки в порядку, визначеному пунктом 86.7 статті 86 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі якщо платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження (пп. 78.1.5).

Відповідно до положень п. 79.1, 79.2 ст.79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

При цьому, згідно пункту 79.3 статті 79 ПК України присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.

У постанові Касаційного адміністративного суду у складі колегії суддів Верховного Суду від 26.03.2024 у справі № 420/9909/23 зазначено, що наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою саме для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно листа Державної податкової служби України від 23.07.2024 №21187/7/99-00-24-05-07 (вх. від 23.07.2024 №1974/8) та отриманої відповіді на запит ГУ ДПС у Тернопільській області (лист від 22.10.2024 №21167/6/19-00-24-03-04) від ПП «Давид» встановлено, що фізичною особою - платником податку ОСОБА_1 у 2022 році було отримано доходи від продажу інвестиційних активів ПП «Давид».

То ж, суд вважає, що у контролюючого органу виникли підстави, визначені п.п. 78.1.1, 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 ПК України для призначення документальної невиїзної перевірки позивача з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Після цього, у відповідності до наказу Головного управління ДПС у Тернопільській області №14-п від 06.01.2025, на підставі підпунктів 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями, Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо скасування мораторію на проведення перевірок» від 09 листопада 2023 року №3453-IX, контролюючим органом проведено документальну невиїзну перевірку з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору ОСОБА_1 .

Відповідно до висновків акту за наслідками проведення перевірки контролюючим органом встановлено порушення позивачем вимог підпункту 49.18.4 пункту 48.18 статті 49, пункту 179.1 статті 179, підпункту 164.1.1 пункту 164.1 статті 164, підпункту 164.2.9 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168, пп. 170.2.2 п 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України, пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI

Щодо суті податкових повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.

Приписами підпункту 14.1.90 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що корпоративні права - права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами;

Відповідно до підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (підпункт 163.1.1 до пункту 163.1 статті 163 ПК України).

Пунктом 164.1 статті 164 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

За правилами підпункту 164.2.9 пункту 164.2 статті 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.40, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Порядок оподаткування інвестиційного прибутку визначений положеннями статті 170 ПК України.

Відповідно до підпункту 170.2.1 пункту 170.2 статті 170 ПК України облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік, за результатами якого платник податку зобов`язаний подати річну податкову декларацію, в якій має відобразити загальний фінансовий результат (інвестиційний прибуток або інвестиційний збиток), отриманий протягом такого звітного року.

Згідно підпункту 170.2.2 пункту 170.2 статті 170 зазначеного ПК України, інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу з урахуванням курсової різниці (за наявності), та його вартістю, що визначається із суми документально підтверджених витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4-170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

До продажу інвестиційного активу прирівнюються також операції з: обміну інвестиційного активу на інший інвестиційний актив; зворотного викупу або погашення інвестиційного активу його емітентом, який належав платнику податку; повернення платнику податку коштів або майна (майнових прав), попередньо внесених ним до статутного капіталу емітента корпоративних прав, у разі виходу такого платника податку з числа засновників (учасників) такого емітента чи ліквідації такого емітента.

Придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права.

За правилами підпункту 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 ПК України до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного (податкового) року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Якщо загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами має від`ємне значення, його сума переноситься у зменшення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами наступних років до його повного погашення, крім фінансових результатів, зазначених в абзаці першому пункту 29 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що до складу інвестиційного прибутку включається позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу, а до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм пункту 170.2 статті 170 ПК України у подібних правовідносинах зроблено Верховним Судом у постановах від 12.11.2020 у справі №826/16334/15, від 27.05.2022 у справі № 640/6721/20.

Суд вважає, що у разі здійснення операцій з продажу інвестиційних активів платник повинен здійснювати облік загального фінансового результату окремо від інших доходів і витрат, а отримане за результатами таких операцій позитивне значення фінансового результату (інвестиційний прибуток) включати до складу загального річного оподатковуваного доходу звітного періоду - календарного року.

В свою чергу, оподаткуванню підлягає інвестиційний прибуток від продажу інвестиційного активу у вигляді корпоративних прав, у разі позитивної різниці між інвестиційним доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу та його вартістю, що визначається із суми документально підтверджених витрат на придбання такого активу.

Пунктом 176.1 ст. 176 ПК України встановлено, що платники податку зобов`язані отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку.

На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов`язані пред`являти документи і відомості, пов`язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку.

Статтею 1 розділу І Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Обов`язкові реквізити, які повинні містити первинні документи передбачено ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Таким чином, фактично понесені фізичною особою витрати на придбання інвестиційного активу (корпоративних прав) підтверджуються документами, що засвідчують факт здійснення розрахункових операцій.

Водночас, фізична особа, яка протягом звітного року продає інвестиційний актив (корпоративні права) та отримує інвестиційний прибуток, повинна включити суму такого прибутку до загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію у встановленому порядку.

Поряд з цим, відповідно до п. 44.3 ст. 44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

У разі ліквідації платника податків документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1095 днів (2555 днів для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу), що передували даті ліквідації платника податків, в установленому законодавством порядку передаються до архіву.

Як встановлено судом, приватне підприємство «Давид» (код ЄДРПОУ - 25345651) зареєстроване як суб`єкт господарювання у лютому 1998 року.

16 травня 2000 року засновником ПП «Давид», ОСОБА_1 , прийнято рішення №8 про створення статутного фонду в сумі 100000 грн.

10 квітня 2002 року засновником ПП «Давид», ОСОБА_1 , прийнято рішення №4, яким статутний фонд збільшено до 1500000 грн.

20 квітня 2004 року засновником ПП «Давид», ОСОБА_1 прийнято рішення №2, щодо збільшення статутного фонду до 5000000 грн.

22 листопада 2007 року засновником ПП «Давид», ОСОБА_1 прийнято рішення про збільшення статутного фонду до 10000000 грн.

09 квітня 2021 року засновником ПП «Давид», ОСОБА_1 прийнято рішення про збільшення статутного капіталу до 12000000 грн.

03 лютого 2022 року засновником ПП «Давид», ОСОБА_1 прийнято рішення про зменшення розміру статутного капіталу до 10700000 грн.

Листом від 11 листопада 2024 року № 1-11, Приватне підприємство «Давид» повідомило Головне управління ДПС у Тернопільській області про те, що станом на дату укладення договору купівлі-продажу майнових прав ПП «Давид» від 04 лютого 2022 року статутний капітал підприємства у розмірі 10700000 грн. був сформований повністю.

Таким чином, суд вважає, що надана приватним підприємством «Давид» інформація щодо формування статутного капіталу товариства підтверджує понесення ОСОБА_1 витрат на придбання інвестиційного активу у вигляді корпоративних прав підприємства.

Між тим, суд зазначає, що перебуваючи у статусі засновника приватного підприємства «Давид», керуючись рішеннями засновника підприємства, з 2000 року до моменту продажу корпоративних прав здійснював внески до статутного капіталу у вигляді майна або коштів.

З цього приводу, суд також враховує, що відповідно до вищевказаної інформації щодо формування статутного капіталу ПП "Давид", більшу частину витрат, які полягали у внесенні внесків до статутного капіталу позивач поніс поза строками давності зберігання документів, який у контексті п.102.1 ст. 102 ПК України складає 1095 днів.

Крім того, на підставі Актів приймання-передавання майна до статутного капіталу ОСОБА_1 внесено до статутного капіталу ПП «Давид» майно на загальну суму 7934200 грн., а саме: - Акт приймання-передавання майна до статутного капіталу № 1/04 від 20 квітня 2004 року на суму 1400000 грн.; - Акт приймання-передавання майна до статутного капіталу №1/07 від 15 серпня 2007 року на суму 795000 грн.; Акт приймання-передавання майна до статутного капіталу №2/07 від 05 листопада 2007 року на суму 894000 грн.; - Акт приймання-передавання майна до статутного капіталу № 3/07 від 22 листопада 2007 року на суму 1811000 грн.; - Акт приймання-передавання майна до статутного капіталу № 1/18 від 20 квітня 2018 року на суму 3034200 грн.

Також, суд приймає до уваги те, що ОСОБА_1 з метою формування статутного капіталу вносились готівкові кошти у касу ПП «Давид», що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів та прибутковими касовими ордерами за період з 2016 по 2022 рік на загальну суму - 2665800 грн.

Враховуючи наведене вище, на переконання суду, за наслідками продажу корпоративних прав приватного підприємства «Давид» у 2022 році ОСОБА_1 не одержав інвестиційного прибутку, оскільки сума витрат на придбання інвестиційного активу (внески на формування статутного капіталу), яка складає 10700000 грн., дорівнює сумі доходу отриманого за наслідками продажу корпоративних прав, який становить також 10700000 грн.

Отже, у даному випадку, об`єкт оподаткування податком на доходи фізичних осіб відсутній, а, відповідно, і висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимог підпункту 164.2.9 пункту 164.2 статті 164, підпункту 170.2.2, 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 ПК України є необґрунтованим, та відповідно, нарахування відповідачем грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору є неправомірними.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28.02.2024 у справі № 810/2527/17.

Крім цього, вирішуючи спір по суті, суд приймає до уваги доводи представника позивача з приводу того, що відповідачем не досліджувались жодні документи, що стосуються форми інвестиційних витрат, так як у відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що перевірка фізичної особи ОСОБА_1 проведена на підставі листа ДПС України від 23.07.2024 за №21187/7/99-00-24-05-07.

Більше того, як вже зазначалось вище, листом від 11 листопада 2024 року 1-11 ПП "Давид" повідомило Головне управління ДПС у Тернопільській області про те, що станом на дату укладення договору купівлі-продажу майнових прав ПП «Давид» від 04 лютого 2022 року статутний капітал підприємства у розмірі 10700000 грн. був сформований повністю.

На думку суду, із отриманої інформації контролюючому органу було відомо про понесення позивачем інвестиційних витрат на формування статутного капіталу, але будь- яка інформація про зазначений факт в акті перевірки відсутня.

Докази дослідження контролюючим органом при проведенні перевірки обставин формування статутного капіталу ПП "Давид", судом не здобуто та відповідачем суду не подано.

Крім цього, судом з пояснень представника відповідача у судовому засіданні, встановлено, що контролюючим органом розраховано інвестиційний прибуток позивача виходячи з суми Договору купівлі- продажу майнових прав ПП " Давид" від 04 лютого 2022 року, а не як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку ОСОБА_1 від продажу ПП " Давид" та його вартістю, що визначається із суми документально підтверджених витрат на придбання такого активу.

Крім цього, суд критично оцінює доводи представника відповідача з приводу виїзду за кордон України позивача, без зміни його офіційного місця реєстрації, що не звільняє платника податків від обов`язку отримувати і реагувати на офіційні запити контролюючого органу, так як такі доводи не спростовують встановленого факту відсутності у позивача інвестиційного прибутку за наслідками вчинених договірних правовідносин між позивачем та контрагентам.

Таким чином, перевіряючи дії відповідача на відповідність вимогам частини другої ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку, що спірне податкове повідомлення - рішення №5 від 20.03.2025 є протиправним та таким, що підлягає до скасування.

Також, слід зазначити, що згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

У пункті 49.1 статті 49 ПК України визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Згідно з пунктами 179.1, 179.2 статті 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до цього розділу обов`язок платника податку щодо подання податкової декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, якщо такий платник податку отримував доходи: від податкових агентів, які згідно з цим розділом не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу; виключно від податкових агентів незалежно від виду та розміру нарахованого (виплаченого, наданого) доходу, крім випадків, прямо передбачених цим розділом; від операцій продажу (обміну) майна, дарування, при нотаріальному посвідченні договорів за якими був сплачений податок відповідно до цього розділу; у вигляді об`єктів спадщини, які відповідно до цього розділу оподатковуються за нульовою ставкою податку та/або з яких сплачено податок відповідно до пункту 174.3 статті 174 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що відповідачем не доведено факту отримання позивачем оподатковуваного доходу у вигляді інвестиційного прибутку, суд вважає, що у позивача в даному спірному випадку, відсутній обов`язок подати річну декларацію за 2022 рік про майновий стан і доходи (податкову декларацію), а тому спірне податкове повідомлення-рішення відповідача від 20.03.2025 за №5 є протиправним та таким, що підлягає до скасування.

Крім цього, до скасування підлягає й податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Тернопільській області від 20.03.2025 за №5, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 200625,00 грн., так як відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, - об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу: загально місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток) отримані з джерел за межами України.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, разом із тим, якщо суб`єкт владних повноважень надасть докази правомірності свого рішення, то обов`язок спростувати такі докази покладається на позивача, що кореспондується із принципом змагальності сторін, закріпленому у ст. 3 КАС України.

На виконання цих вимог відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростували твердження позивача про протиправність спірних податкових повідомлень - рішень.

Таким чином, позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 20.03.2025 №5, №5, №5.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 15140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 11 березня 2026 року.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46003 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.