Справа № 320/34929/23
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року справа №320/34929/23

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити дії

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду у Волинській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області у прийнятті Рішення №23 від 04.09.2023 року про відмову в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно з заявою від 28.08.2023р. №1763 поданою відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 55, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням проведеного розрахунку періодів її роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 в зоні відчуження Чорнобильської АЕС, що дає право на зменшення пенсійного віку;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у відмові в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно з заявою від 28.08.2023р. №1763 поданою відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 55, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням проведеного розрахунку періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 в зоні відчуження Чорнобильської АЕС, що дає право на зменшення пенсійного віку;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області скасувати в повному обсязі прийняте ним Рішення №23 від 04.09.2023 року про відмову в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах та призначити ОСОБА_1 з 28 серпня 2023 року пенсію за віком на пільгових умовах на підставі моєї заяви від 28.08.2023р. №1763, поданої відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 55, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням проведеного розрахунку періодів її роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 у пільговому обчисленні у полуторному розмірі не менш ніж 09 років 04 місяці 09 днів до страхового стажу, що дає право на зменшення пенсійного віку, в зоні відчуження Чорнобильської АЕС.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй виповнилося 45 роки. Маючи достатній стаж роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, 28.08.2023 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо оформлення пенсії за віком на пільгових умовах при досягненні віку 45 років по Списку № 1 згідно положень п.а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», надавши заяву про призначення цього виду пенсії і додавши всі необхідні документи, у тому числі уточнюючі довідки про характер роботи та умови праці, видані Державним спеціалізованим підприємством «Чорнобильська АЕС» на підставі первинних документів.

За результатом розгляду поданих документів рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області №23 від 04.09.2023 у призначенні пенсії відмовлено та зазначено, що згідно чинного законодавства право на призначення пенсії ОСОБА_1 набуде при досягненні 48 років - з 01.12.2026.

Позивач вважає, що має право на призначення пільгової пенсії по Списку № 1 згідно положень п.а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а рішення про відмову у призначенні такої пенсії є протиправним, у зв`язку з чим звернулась до суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду (суддя ОСОБА_2 ) відкрито провадження в адміністративній справі №320/34929/23 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 , з посади судді, дану справу передано на повторний автоматизований розподіл справи між суддями.

Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями головуючим суддею визначено суддю Лиска І.Г., а справу передано на розгляд останньому.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду дану справу прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачі подали до суду відзиви, в яких зазначили, що призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XІІ, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058 та Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії», який доповнив Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за №339/35961, заяву позивачки було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Волинській області 04.09.2023 року прийнято рішення №23 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.п.1 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зазначено, що право на призначення пенсії особа набуде у віці 48 років.

Так, відповідно до вищевказаної правової норми, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і при наявності страхового стажу роботи у жінок не менше 20 років, з них 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За наданими документами та відомостями, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж позивачки за Списком 1 становить 18 років 5 місяців 27 днів, при цьому з урахуванням кратності за Списком №1 23 роки 2 місяці 17 днів.

Пільговий стаж позивачки за Списком №1 складає 8 років 6 місяців.

На момент звернення вік позивачки становив 44 роки 8 місяців 29 днів, таким чином, за результатами розгляду документів доданих до заяви, до страхового та пільгового стажу зараховані всі періоди роботи позивачки, та встановлено, що право на призначення пенсії вона набуде при досягненні 48 років - з 01.12.2026 року.

Враховуючи зазначене, відповідач вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зокрема, п.п.1 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» прийнято правомірно та згідно з вимогами чинного законодавства України, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд назначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту № НОМЕР_1 , дійсним до 08.03.2033.

28.08.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 згідно положень п.а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області №23 від 04.09.2023 позивачці повідомлено про відмову в призначені пенсії на пільгових умовах за Списком №1 згідно ч.2 ст.114 Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через недосягнення позивачем необхідного пенсійного віку.

При цьому, пенсійним органом визначено, що до страхового стажу та до пільгового стажу за Списком №1 зараховано всі періоди.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно із частиною 3 статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

21 квітня 2021 року Верховним Судом розглянуто зразкову справу №360/3611/20 та прийнято відповідне рішення, що набрало законної сили 3 листопада 2021 року після перегляду в апеляційному порядку Великою Палатою Верховного Суду, якою змінено мотивувальну частину рішення.

У зазначеному рішенні Верховного Суду визначено ознаки типової справи, а саме:

1) позивач - особа, яка:

звернулась до Пенсійного фонду за призначенням пенсії після 23.01.2020 року з підстав, визначених статтею 13 Закону України від 05.11.1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»;

на момент звернення досягла: чоловіки - 55 років, жінки - 50 років;

набула стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України від 05.11.1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»;

2) відповідачем - орган Пенсійного фонду України, уповноважений на вирішення питання про призначення пенсії.

Суд вважає, що наведена справа підпадає під ознаки типової справи, визначені у рішенні Верховного Суду.

За таких обставин суд при вирішенні даної справи застосовує правові висновки Великої Палати, викладені у зразковій справі №360/3611/20, рішення в якій набрало законної сили та які полягають у такому.

03 жовтня 2017 року Верховною Радою України ухвалено Закон №2148-VIII, що доповнив Закон №1058-ІV розділом XIV-І, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону №1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «а» статті 13 Закону №1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом №213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 (36-2003-п) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом №213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «а» статті 13 Закону №1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням №1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.

У зв`язку з цим на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, вони явно суперечать один одному. У зв`язку з цим Велика Палата Верховного Суду при перегляді зразкової справи дійшла висновку, що таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

При цьому, Велика Палата Верховного Суду також послалась на правовий висновок, сформульований нею раніше у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56), згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, з огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №360/3611/20, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV, а тому жінки мають право на призначення пільгової пенсії за Списком № 1 після досягнення 45 років.

Таким чином, позивач, яка на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, досягла віку 45 років, мала страховий стаж більше 20 років, пільговий стаж за списком №1 8 років 6 місяців, а тому мала право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

У зв`язку з цим відмова управління ПФУ в призначенні позивачу, яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 45 років, пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням на недосягнення нею пенсійного віку, визначеного статтею 114 Закону №1058-ІV, є протиправною.

У зв`язку з вказаними обставинами, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування Рішення №23 від 04.09.2023 року прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Волинській області.

Між тим, суд зазначає, що Рішення №23 від 04.09.2023 було надіслане до Головного управління Пенсійного фонду у Київській області, оскільки право на призначення пенсії наділений той територіальний підрозділ пенсійного фонду до якого за місцем проживання звертається особа. Так, Головне управління Пенсійного фонду у Київській області підтримало рішення Головного управління Пенсійного фонду у Волинській області, про що свідчить зміст супровідного листа Відповідача 1 за №1000-0202-8/133518 від 05.09.2023, враховуючи вказані обставини, суд погоджується з позицією позивача, щодо визнання протиправними дій Відповідача 1 які виразилися у відмові в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах та призначити їй з 28 серпня 2023 року пенсію за віком на пільгових умовах на підставі заяви від 28.08.2023р. №1763, поданої відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 55, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням проведеного розрахунку періодів її роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 у пільговому обчисленні у полуторному розмірі не менш ніж 09 років 04 місяці 09 днів до страхового стажу, що дає право на зменшення пенсійного віку, в зоні відчуження Чорнобильської АЕС, слід зазначити таке.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, оскільки підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу саме позивача. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Відповідно до вимог пунктів 3, 4 частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно із частиною 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 3, 4 і 10 частини 2 статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; а може обрати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. Між тим, суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 24.11.2015 р. у справі №816/1229/14, поміж іншого, вказано, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації не відповідає зазначеній нормі Конвенції (постанова Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. по справі №705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 р. по справі №826/14016/16, від 11.02.2019 р. по справі №2а-204/12, від 18.06.2020 р. по справі №802/1827/17-а).

Відтак, суд при перевірці правомірності вчинених пенсійним органом дій та прийнятих рішень у спірних відносинах, згідно приписів КАС України, не перебираючи на себе повноважень відповідного органу, вправі покласти на суб`єкта владних повноважень зобов`язання вчинити певні дії з метою захисту порушених прав та інтересів позивача.

Статтею 58 Закону України №1058-IVвизначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій, перерахунку пенсій громадянам, та на свій розгляд розраховувати пенсію позивача, оскільки прийняття рішень про призначення пенсії відноситься до компетенції пенсійного органу.

Таким чином, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення щодо призначення пенсії, а також з метою повного та ефективного захисту прав позивача суд вважає достатніми підстави для виходу за межі позовних вимог та здійснення захисту прав та інтересів позивача шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.08.2023, про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 55, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням проведеного розрахунку періодів її роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 у пільговому обчисленні у полуторному розмірі, з урахуванням висновків суду у даній справі та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно приписів ч. 1 і ч. 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем-1, як суб`єктом владних повноважень рішення й дії якого оскаржуються, не виконано покладеного на нього обов`язку доказування правомірності прийнятого ним рішення та не спростовано доводи позивача в цій частині.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч. 3ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», отже питання розподілу судових витрат не розглядається.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області у прийнятті Рішення №23 від 04.09.2023 року про відмову в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно з заявою від 28.08.2023р. №1763 поданою відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 55, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням проведеного розрахунку періодів її роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 в зоні відчуження Чорнобильської АЕС, що дає право на зменшення пенсійного віку.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у відмові в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно з заявою від 28.08.2023р. №1763 поданою відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 55, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням проведеного розрахунку періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 в зоні відчуження Чорнобильської АЕС, що дає право на зменшення пенсійного віку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області скасувати в повному обсязі прийняте ним Рішення №23 від 04.09.2023 року про відмову в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.08.2023, про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 55, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням проведеного розрахунку періодів її роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 у пільговому обчисленні у полуторному розмірі, з урахуванням висновків суду у даній справі та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лиска І.Г.