Справа № 360/27/26
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2026-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

11 березня 2026 рокум. ДніпроСправа № 360/27/26

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Середи Ігоря Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов Середи Ігоря Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

-визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у не повернені компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, а саме індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року виплаченої на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 по справі №360/650/25, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, а також утримання із індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 податку на військовий збір у розмірі 5%;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити повернення компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, а саме індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року виплаченої на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 по справі №360/650/25, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, з утриманням з цієї суми податку на військовий збір у розмірі 1,5%.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 , колишній військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), проходив дійсну військову службу за контрактом осіб сержантського та старшинського складу у Військовій частині НОМЕР_1 в період з 12 квітня 2012 року по 24 червня 2016 року, у Військовій частині НОМЕР_2 в період з 24 червня 2016 року по 17 березня 2020 року, у Військовій частині НОМЕР_1 в період з 17 березня 2020 року по 02 квітня 2023 року, виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, в зв`язку з переміщенням для подальшого проходження військової служби до НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, з 02.04.2023 відповідно до наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_1 ) від 02.04.2023 № 146-ОС.

В квітні 2025 року звернувся з позовом до Луганського окружного адміністративного суду з позовними вимогами про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Луганський окружний адміністративний суд прийняв рішення від 06 червня 2025 року, справа №360/650/25, яким адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), поданий в його інтересах ОСОБА_2 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) (ідентифікаційний код НОМЕР_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнив.

Визнав протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 1 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно «січень 2008 року».

Стягнув з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року у розмірі 85927,87 грн (вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот двадцять сім грн 87 коп.), з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті. Вищезазначене рішення було переглянуте в апеляційному порядку Першим апеляційним адміністративним судом та відповідно до Постанови апеляційного суду від 02.10.2025 залишено без змін, тобто набрало законної сили.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 по справі №360/650/25, у листопаді місяці відповідачем здійснено перерахунок індексації грошового забезпечення позивача відповідно до заявлених позовних вимог, здійснено розрахунок суми доплати у розмірі 85927,87 грн, а також здійснено його виплату у розмірі 66 114, 46 грн.

23 грудня 2025 року, через свого представника, позивач звернувся із заявою до суду про встановлення судового контролю відповідно до норми частини першої статті 382 КАС України.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року призначено заяву ОСОБА_2 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 360/650/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , поданим в його інтересах ОСОБА_2 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії до розгляду в порядку письмового провадження без виклику учасників справи на 2 січня 2026 року.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 02.01.2026 відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 360/650/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , поданим в його інтересах ОСОБА_2 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Надані представником позивача та відповідачем у сукупності письмові докази свідчать про виконання відповідачем спірного рішення в частині виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 1 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року у розмірі 66164,46 грн.

Водночас, відповідач під час виконання спірного рішення, як і зазначив суд у резолютивній частині рішення, утримав із нарахованої суми 85927,87 грн передбачені законом податки та обов`язкові платежів при її виплаті, а саме ПДФО та військовий збір.

Позивач вважає позицію відповідача, щодо відмови повернення позивачу компенсації суми індексації грошового забезпечення, а саме ПДФО та військового збору протиправною та такою, що не відповідає нормам чинного законодавства України.

Просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач через підсистему «Електронний суд» надіслав до суду відзив, в обґрунтування якого зазначено, що позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , згідно довідки від 17.04.2025 №08/2054 у період з 12.02.2021 по 24.06.2016 та з 17.03.2020 по 02.04.2023.

Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі начальника загону) від 02.04.2023 №146-ОС «Про особовий склад» виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення та вибув для подальшого проходження служби в розпорядження начальника НОМЕР_3 прикордонного загону.

Таким чином, позивач з військової частини НОМЕР_1 позивач не звільнявся.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 стосовно зобов`язання здійснити перерахунок грошового забезпечення.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2025 у справі №360/650/25, якою апеляційна скарга військової частини НОМЕР_1 залишена без задоволення, рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 без змін.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені, а саме: визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_4 індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно «січень 2008 року»; стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 у розмір 85927,87 грн, з утриманням з цієї сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 позивачу було здійснено нарахування та виплата індексації грошового забезпечення у розмірі 85927,87 грн згідно платіжної інструкції від 21.11.2025 №30125 з відрахування військового збору у розмірі 4296,39 грн та ПДФО у розмірі 15467,02 грн, про що свідчить розрахунковий лист від 29.12.2025 №1495.

Згідно довідки щодо належної позивачу індексації грошового забезпечення вбачається, що нарахування були здійснені у відповідності до резолютивної частини рішення суду, а саме у розмірі 85927,87 грн.

З цієї суми відповідач зобов`язаний утримати обов`язкові податки.

Відповідач зазначив, що виплати були проведені позивачу на виконання рішення суду, яким не зобов`язано відповідача здійснити відповідні нарахування, та в той період коли позивач не виконував обов`язки військової служби, тому вказані суми пдфо не можуть бути компенсовані.

Відповідач також вказав, що відповідно до листа Адміністрації Державної прикордонної служби України, після індивідуальної податкової консультації Державної податкової служби України від 19.03.2025 №1497/ІПК/99-00-24-03-03 зазначено, що здійснювати оподаткування нарахованих за діючими на момент оподаткування ставками, тобто станом на день виконання рішення суду ставка військового збору 5%.

Просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (стаття 1), який в подальшому був неодноразово продовжений та Указом Президента України від 12 січня 2026 року №40/2026 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 03 лютого 2026 року строком на 90 діб.

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Луганського окружного адміністративного суду з 02.05.2022, з метою збереження життя і здоров`я та забезпечення безпеки суддів і працівників апарату суду, судом розглянуті матеріали електронної справи.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

З даних КП «ДСС» вбачається, шо рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року, задоволено повністю позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), поданий в його інтересах ОСОБА_2 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) (ідентифікаційний код НОМЕР_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 1 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно «січень 2008 року».

Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року у розмірі 85927,87 грн (вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот двадцять сім грн 87 коп.), з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті.

Рішення суду набрало законної сили 02.10.2025.

Відповідно до розрахункового листа за листопад 2025 року за рішенням суду нараховано 85927,87 грн, утримано 19763,41 грн, а саме ПДФО суд 2800 в розмірі 15467,02 грн та військовий збір АТ 5 4296,39 грн.

З платіжної інструкції № 30125 (внутрішній номер 463934115) вiд 21 листопада 2025 року вбачається, що 1002030,2800,Перерах. індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , зг.ріш. ЛОАС №360/650/25 від 06.06.2025 в сумі 66 164,46 грн.

21.11.2025 на особистий рахунок позивача надійшло зарахування за рішення суду №360/650/25 в сумі 66114,46 грн.

В матеріалах справи наявна довідка ВЧ НОМЕР_1 щодо належної до виплати індексації грошового забезпечення згідно постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2025 у справі №360/650/25 в сумі 85927,87 грн.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовані вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно зі статтею 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Частиною другою статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з частиною третьою статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з підпунктом 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України, від 2 грудня 2010 року № 2755-VI об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Підпункт 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України встановлює, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 Податкового кодексу України (підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Згідно з пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація) визначено Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 (далі - Порядок № 44).

За правилами пунктів 2, 3 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Пунктами 4, 5 Порядку № 44 передбачено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Аналіз викладених правових норм свідчить про те, що військовослужбовець має право на виплату грошової компенсації за утриманий податок з доходів фізичних осіб з грошового забезпечення в період проходження ним військової служби.

Верховний Суд у постановах від 27.09.2023 у справі № 420/23176/21, від 31.01.2024 у справі № 320/6441/22, від 18.04.2024 у справі № 160/10789/22, від 30.04.2024 у справі № 360/700/23 та від 19.09.2024 у справі № 400/7201/21 за результатами аналізу положень Порядку № 44 зазначив, що зміст пунктів 2-3 Порядку № 44 дає підстави для висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Як вже було зазначено судом раніше, на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року позивачу було здійснено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення у розмірі 85927,87 грн, згідно платіжної інструкції від 21.11.2025 № 30125 на суму 66 164,46 грн з відрахуванням військового збору 4296,39 грн, пдфо 15467,02 грн.

Проте, враховуючи нормативне регулювання спірних правовідносин щодо утримання податку з доходів фізичних осіб та виплати грошової компенсації військовослужбовцям суд вважає, що при виплаті грошового забезпечення позивач мав право на отримання грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку № 44.

Суд не погоджується з доводами відповідача, що вказані суми податку з доходів фізичних осіб не можуть бути компенсовані, адже виплата грошового забезпечення проведена позивачу на виконання рішення суду, яким не зобов`язано відповідача здійснити відповідні нарахування, та в той період коли позивач не виконував обов`язки військової служби.

З даного приводу суд зазначає, що не зазначення в судовому рішенні про проведення відповідної компенсації сум податку з доходів фізичних осіб не звільняє відповідача від виконання вищевказаних норм Порядку № 44.

При цьому суд вказує, що факт виключення позивача зі списків особового складу відповідача не впливає на його права, передбачені Порядком № 44, оскільки стосується виплати грошового забезпечення за час проходження військової служби в цій військовій частині.

За таких обставин, дії відповідача щодо відмови у здійснені компенсації сум податку з доходів фізичних осіб в даному випадку є протиправними.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 , які полягають в утриманні з виплаченого позивачу на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 по справі №360/650/25 військового збору у розмірі 5%, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до підпункту 1 підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України платниками збору є, зокрема особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до підпункту 1 підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України об`єктом оподаткування збором є для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Як уже вказувалось та слідує з підпункту 163.1.1 пункту 163.1 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно з підпунктом 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Ставка військового збору становить, зокрема для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - 5 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1 підпункту 1.2 цього пункту, крім доходів, які оподатковуються за ставкою, визначеною підпунктом 4 цього підпункту (підпункт 1 підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 4 підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України ставка збору становить для військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань - 1,5 відсотка з доходу, одержаного у вигляді грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, які здійснюються відповідно до законодавства України (за винятком доходів, які звільняються від оподаткування військовим збором відповідно до підпункту 1.7 цього пункту).

Між тим суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану» від 10.10.2024 № 4015-IX (набрав чинності 01.12.2024) збільшено ставку військового збору, зокрема, з 1,5% до 5% від оподатковуваного доходу фізичних осіб.

При цьому, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні» від 04.12.2024 № 4113 уточнений перелік доходів осіб, до яких застосовується ставка військового збору у розмірі 1,5 відсотка.

Згідно з абзацом 2 пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 04.12.2024 № 4113 зміни до пунктів 16-1 і 25 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України застосовуються з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану» від 10.10.2024 № 4015-IX.

З огляду на те, що Закон України від 10.10.2024 № 4015-IX набрав чинності 01.12.2024, то зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України внесені Законом України № 4113 від 04.12.2024 щодо ставки військового збору у розмірі 1,5 відсотка застосовуються з 01.12.2024.

Як встановлено судом, на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 по справі №360/650/25 позивачу здійснено перерахунок грошового забезпечення та його виплату у сумі 66164,46 грн з відрахування військового збору у сумі 4296,35 грн, тобто за ставкою 5%, що не заперечується сторонами.

Суд зазначає, що пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.10.2024 № 4015-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану» встановлено, що доходи платників військового збору - осіб, визначених пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, нараховані за наслідками податкових періодів до набрання чинності цим Законом, оподатковуються за ставкою військового збору, що діяла до набрання чинності цим Законом, незалежно від дати їх фактичної виплати (надання), крім випадків, прямо передбачених Податковим кодексом України.

Виплата грошового забезпечення позивачу у вказаній сумі стосувалась періоду з 1 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно (за час перебування позивача на військовій службі).

Отже, до такого доходу позивача, в силу положень вказаних норм, має застосовуватись ставка військового збору у розмірі 1,5%.

За таких обставин, дії відповідача щодо утримання військового збору у розмірі 5% з суми виплаченого позивачу грошового забезпечення, є протиправними.

Тож, відповідач безпідставно надмірно утримав 3,5% військового збору (5% замість 1,5%) з виплаченого грошового забезпечення позивача.

За вказаних вище обставин у сукупності, враховуючи те, що відповідачем протиправно не здійснено компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб при виплаті грошового забезпечення позивача на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 по справі №360/650/25 та утримано військовий збір у розмірі 5% замість належного розміру - 1,5%, суд вважає, що належним, достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача в даному випадку буде прийняття рішення про:

- визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у здійсненні компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення ОСОБА_1 , виплаченого на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 по справі №360/650/25, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, а також утримання із нарахованого грошового забезпечення позивача військового збору у розмірі 5%.

- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, утриманого із грошового ОСОБА_1 , яке виплачене на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 по справі №360/650/25, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, а також нарахувати та виплатити на користь позивача різницю суми військового збору (3,5%), утриманого понадміру з нарахованого грошового забезпечення на виконання вказаного рішення суду у справі № 360/650/25.

Щодо інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з обранням належного способу судового захисту.

Питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач у спірних правовідносинах згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Середи Ігоря Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у здійсненні компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення ОСОБА_1 , виплаченого на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 по справі №360/650/25, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, а також утримання із нарахованого грошового забезпечення ОСОБА_1 військового збору у розмірі 5%.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, утриманого із грошового ОСОБА_1 , яке виплачене на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 по справі №360/650/25, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, а також нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 різницю суми військового збору (3,5%), утриманого понадміру з нарахованого грошового забезпечення на виконання вказаного рішення суду у справі № 360/650/25.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова