Справа № 200/1620/26
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2026-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

11 березня 2026 року Справа №200/1620/26

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при розгляді заяви представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовною заявою

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України (01113, м. Київ, вул. Госпітальна, 16) відповідач 1,

Військової частини НОМЕР_1 НОМЕР_2 ОМБр ( АДРЕСА_2 ) відповідач 2,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ) відповідач 3,

про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , через свого представника Вітюкову О.Ф., звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України щодо неналежного та формального розгляду скарги ОСОБА_2 про оскарження постанови військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформленої довідкою №2025-1230-1021-3018-0 від 30.12.2025 року із порушенням встановленого Положенням № 402 порядку;

- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно розглянути скаргу ОСОБА_2 про оскарження постанови військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформленої довідкою №2025-1230-1021-3018-0 від 30.12.2025 року з прийняттям нової постанови відповідно до вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402;

- визнати протиправною та скасувати постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підпорядковується ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлену довідкою №2025-12301-021-3018-0 від 30.12.2025 року, про придатність позивача до військової служби;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 внести зміни до наказу командира військової частини (по стройовій частині) від 30.12.2025 №386 в частині призначення ОСОБА_2 на військову посаду, визначивши для нього посаду, що відповідає висновку військово-лікарської комісії від 26.06.2025 та дозволяє проходження військової служби у підрозділах забезпечення, частинах тилу, навчальних центрах або інших підрозділах небойового призначення.

09 березня 2026 року ухвалою суду залишено без руху позовну заяву та надано позивачу строк не більше 5 днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху на усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання документу на підтвердження сплати судового збору у розмірі встановленому законом або доказів на підтвердження неможливості його сплати (довідка органу Пенсійного фонду України про розмір виплаченої пенсії за попередній календарний рік та довідка податкового органу про відсутність інших доходів за попередній календарний рік).

У позовній заяві стороною позивача заявлено клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, до набрання законної сили судовим рішенням по даній адміністративній справі.

09 березня 2026 року ухвалою суду заяву про забезпечення позову повернуто без розгляду з підстав несплати судового збору.

10 березня 2026 року від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, а також заява про забезпечення позову до набрання законної сили судовим рішенням по даній адміністративній справі, шляхом: зупинення дії наказу командира військової частини НОМЕР_1 №386 від 30.12.2025 в частині зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 на посаду стрільця снайпера 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 7 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 до списків особового складу; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 утриматися від направлення ОСОБА_2 до районів ведення бойових дій, на виконання бойових завдань, до підрозділів бойового застосування згідно посадових обов`язків посаду стрільця снайпера 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 7 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 .

В обґрунтування вказаної заяви представник позивача зазначив, що згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.12.2025 №386, позивача ОСОБА_1 призначено на посаду стрільця-снайпера механізованого підрозділу та зараховано до списків особового складу військової частини. Проте, відповідно до висновку військово-лікарської комісії позивач придатний до проходження військової служби лише у підрозділах забезпечення, частинах тилу, навчальних центрах та інших підрозділах небойового призначення. Таким чином, призначення позивача на посаду у бойовому підрозділі створює реальний ризик направлення його для виконання бойових завдань, що суперечить встановленим медичним обмеженням. У разі невжиття заходів забезпечення позову позивач може бути направлений до районів виконання бойових завдань або до підрозділів бойового застосування, що: створює загрозу порушення його прав, унеможливить ефективний судовий захист, ускладнить або зробить неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Дослідивши означену заяву суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

З матеріалів адміністративної справи № 200/1620/26 суд установив, що, на думку позивача, у спірних правовідносинах має місце порушення процедури винесення Постанови ВЛК та протиправних дій і бездіяльності ЦВЛК, які безпосередньо вплинули на порушення прав та законних інтересів позивача.

26 червня 2025 року позивач пройшов медичний огляд ВЛК КНП «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» ІНФОРМАЦІЯ_3 , за результатами якого видано довідку № 2025-0626-1150-0550-7, встановлено діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) М54.1 Опис діагнозу: хронічна вертеброгенна та дискогенна (остеохондроз, спондильоз, спондилоартроз, протрузії дисків, L3-L4, L4-L5, кила диска L5-S1 з компресією дурального мішка, коренців, остеодистрофія) попереково-крижова радикулопатія з вторинними судинними розладами у вигляди судом, порушення чутливості, помірним больовим, корінцевим, м`язово-тонічним синдромами, порушенням статико-динамічної функції хребта. На підставі статті 23б графи ІІ розкладу хвороб: придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

30 грудня 2025 року ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 видано нову довідку № 2025-1230-1021-3018-0, якою позивача визнано повністю придатним до військової служби із формулюванням «здоровий».

Згідно Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 30.12.2025 № 386, позивача призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до Указу Президента України від 20.10.2025 року № 794/2025 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», призначено на посаду стрільця-снайпера 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 7 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_4 , ВОС 100672А. З 30.12.2025 року позивача зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_4 .

Надаючи оцінку доводам клопотання представника позивача суд зазначає наступне.

24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», що затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року №2105-IX, оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно Рекомендації №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989 рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими (репутаційними, службовими, іншими) наслідками.

Аналогічна правова позиція виснувана в постанові Верховного Суду від 21.09.2023 року у справі №580/244/23.

Отже, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має переконатись у існуванні дійсної, реальної загрози невиконання рішення суду чи суттєвих перешкод у його виконанні, а також у очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Водночас, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Суд також повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Виходячи з системного аналізу зазначених представником позивача мотивів, суд дійшов висновку, що доводи заявника не є достатніми та переконливими для висновку про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 КАС України, оскільки мотиви заяви про забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях заявника про те, що дії відповідача можуть порушити права та інтереси позивача або істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення його порушених прав або інтересів до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, зокрема, останнім не надано доказів залучення позивача до безпосереднього виконання бойових завдань в зоні активних бойових дій.

Суд ураховує, що позивачем у позовній заяві зазначено, що Військова частина НОМЕР_1 НОМЕР_2 ОМБр розташована у АДРЕСА_2 , у населеному пункті, що не віднесено до районів можливих чи активних бойових дій.

Водночас, обов`язок доказування наявності підстав для забезпечення позову покладений саме на сторону позивача та не може бути перекладений на суд, до якого ця особа звертається з відповідною заявою.

Слід урахувати, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскаржуваного рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що зокрема таке рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною другою статті 2 Кодекс адміністративного судочинства України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення. Твердження про очевидність порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Аналогічний правовий висновок сформовано у постанові Касаційного адміністративного суду від 11.10.2023 року у справі №300/5005/22.

Ураховуючи висновки, виснувані у постанові Верховного Суду від 11.01.2022 у справі №640/18852/21, судове рішення про забезпечення позову є винятковим екстраординарним заходом, який не повною мірою узгоджується з деяким, визначеними у частині другій статті 129 Конституції України основними засадами (принципами) судочинства, а саме, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобам. При цьому, таке судове рішення стає обов`язковим для виконання до його апеляційного перегляду.

Відтак, станом на день постановлення цієї ухвали відсутні підстави для висновку про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття заходів забезпечення позову, а також, що існуватиме необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому, оскільки позивачем не обґрунтовано невідворотність настання стверджуваних наслідків без застосування заходів забезпечення позову.

Сама по собі імовірна можливість настання негативних наслідків чи порушення прав заявника в майбутньому не може визнаватися достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову. Можливе настання негативних наслідків не є беззаперечною підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, адже покликання суду - здійснення захисту реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06 вересня 2019 року у справі №826/13306/18.

Поряд із цим, приписами п. 10 ч. 3 ст. 151 КАС України визначено, що не допускається забезпечення позову шляхом, зокрема, зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Таким чином, суд дійшов висновку, що представником позивача не надано до суду обґрунтованих доводів та доказів необхідності вжиття заходів забезпечення позову, що не дає можливості встановити існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З огляду на означення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, Військової частини НОМЕР_1 162 ОМБр, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається, за сторінкою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса сторінки ://court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко