Справа № 160/24369/25
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2026-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Калугіної Н.Є.,
при секретарі судового засідання - Байрак П.І.,
представника відповідача - Тітенко Ю.В.,
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки не можуть бути покладені в основу прийнятих за результатами перевірки рішень, адже перевірку проведено поза межами строку давності, що передбачений статтею 102 ПК України. До того ж, на думку позивача, вона не зобов`язана надавати контролюючому органу на його запит первинні документи, що складені за результатами господарської діяльності, яка не охоплена періодом передбаченим статтею 102 ПК України.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 02.10.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив загальне позовне провадження в адміністративній справі, призначив підготовче засідання, встановив учасникам справи строк на подання заяв по суті справи.
В судовому засіданні 26.02.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та оголосив перерву до 09.03.2026.
09.03.2026 від представника позивача надійшла заява про те, що він не заперечує проти оголошення судового рішення за його відсутності.
В судовому засіданні 09.03.2026 суд оголосив вступну та резолютивну частину рішення.
Дослідивши подані сторонами докази, заслухавши в судовому засіданні позиції учасників процесу, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебувала на обліку як фізична особа підприємець з 25.02.2000 по 11.04.2018.
В цьому реєстрі міститься запис від 11.04.2018 про припинення підприємницької діяльності на підставі власного рішення ОСОБА_1 .
Наказом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 09.09.2024 № 4048-п на підставі пп. 191.1.1 п. 19.1 ст. 191, пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп.78.1.7 п.78.1 ст. 78, ст. 79, п.69.351 п.69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями); ст. 13, ст. 25, п.925 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями) та у зв`язку з надходженням відомостей про державну реєстрацію припинення платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 09.10.2024 року тривалістю 5 робочих днів.
На підставі цього наказу відповідачем складено відповідне повідомлення про проведення перевірки від 09.09.2024 № 611, яке разом з наказом направлено на податкову адресу позивача: АДРЕСА_1 , каб. 217. Проте вказані документи 24.09.2024 повернуті на адресу відповідача з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання».
09.10.2024 відповідач надіслав позивачу запит на надання первинних та інших документів, що підтверджують здійснення господарської діяльності у перевіряємому періоді. Такі документи контролюючий орган просив надати 11.10.2024.
У зв`язку із ненадання позивачем запитуваних документів, відповідач склав акт від 15.10.2024 № 2519/04-36-24-09/ НОМЕР_1 «Про ненадання платником податків фізичною особою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) документів для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки».
У період з 09.10.2024 по 15.10.2024 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області проведено позапланову документальну невиїзну перевірку ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт від 22.10.2024 № 3164/04-36-24-09/ НОМЕР_1 «Про результати документальної невиїзної позапланової перевірки платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2017р. по 11 квітня 2018р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2016р. по 11 квітня 2018р.».
Згідно висновків акту перевірки, контролюючим органом встановлені такі порушення позивачем податкового законодавства:
п.44.1 ст.44, п.177.2, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI внаслідок заниження загального оподатковуваного доходу та завищення витрат, відбулось заниження чистого оподатковуваного доходу на 20 282 954,78 грн за рахунок не надання первинних документів, пов`язаних із предметом перевірки та відсутністю підтвердження сплати задекларованих витрат, в результаті донараховано податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької всього на 3 650 931,86 грн., у т.ч. за 2017 рік 3 485 931,86 грн., за 2018 рік на 165 000,00 грн.;
пп.1.2 п.16 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI, внаслідок заниження чистого оподатковуваного доходу на 20 282 954,78 грн в результаті донараховано суму військового збору, який підлягає сплаті до бюджету, всього на 304 244,32 грн, у т.ч. за 2017 рік 290 494,32 грн, за 2018 рік на 13 750,00 грн;
пп.16.1.3 п.16.1 ст. 16, п.177.11 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами і доповненнями), а саме: неподання податкової декларацій про майновий стан і доходи за 2018 рік (ліквідаційна);
п.2 част. 1 ст. 7, част. 3 ст. 9 розділу III Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» внаслідок заниження чистого оподатковуваного доходу на 20 282 954,78 грн, в результаті занижено суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування всього на 150 420,60 грн, у т.ч. за 2017 рік на 101 277,00 грн, за 2018 рік на 49 143,60 грн;
п.4 част. 2 ст. 6 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», п.2 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року №435 внаслідок не подання Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (Додаток 5) за 2018 рік (січень-квітень);
част. 8 ст.9 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) сум єдиного внеску, нарахованого у червні 2018 року, серпні 2020 року;
п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI в частині не дотримання граничних строків реєстрації податкових накладних по операціям з вивезення товарів за межі митної території України у митному режимі експорту у Єдиному реєстрі податкових накладних;
п.51.1 ст.51, пп. «б» п. 176.2 ст.176 Кодексу №2755 та п. 1.2 ст. 1 «Про затвердження форми Податкового 11. розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового податку», розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №4 від 13.01.2015, із змінами, внесеними наказом Міністерства фінансів України від 31.10.2018 №863, в частині неподання утриманого Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум розрахунках з них податку (форма № 1ДФ) за III квартал 2017 року, невідображення у Податкових податку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма податків № 1ДФ) за II та III квартали 2017 року доходів, нарахованих (згідно інформації з ЄРПН) платнику податків - фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 );
пп.16.1.3 п.16.1 ст. 16, п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI, Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09 грудня 2011 року № 1588 в частині неподання інформації щодо об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП.
На підставі висновків акту перевірки, відповідач прийняв такі рішення:
пеня на суму 1 482 381,23 грн, нарахована у відповідності до ст. 129 ПК України;
рішення про застосування штрафних санкцій № від 22.11.2024 на суму 1 400,00 грн (штрафна санкція);

рішення про застосування штрафних санкцій № від 22.11.2024 на суму 170,00 грн (штрафна санкція);

рішення про застосування штрафних санкцій № від 22.11.2024 на суму 75 210,30 грн (штрафна санкція);

вимога про сплату боргу недоїмки № від 22.11.2024 на суму 150 420,60 грн (основний платіж), та пеня на суму 4 352,21 грн, нарахована у відповідності до ст. 129 ПК України.

Не погодившись із цими рішеннями контролюючого органу, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з таких підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України), в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, який, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктами 16.1.2 і 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 вказаного Кодексу встановлено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Податковим обов`язком є обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 ст. 36 ПК України).

Згідно з пунктом 75.1. статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.2. пункту 75.1. статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Пунктом 79.1. ст. 79 ПК України передбачено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Підставою заявленого ОСОБА_1 позову є недодержання відповідачем строків проведення позапланової документальної невиїзної перевірки та визначення за наслідками її проведення податкових зобов`язань, передбачених статтею 102 ПК України. Відповідно, позивачем не оспорюються виявлені під час перевірки податкові правопорушення, про що ним також зазначалось під час розгляду справи.

Судом встановлено, що 11.04.2018 ОСОБА_1 припинила підприємницьку діяльність.

Згідно наказу від 09.09.2024 №4048-п, підставою для призначення позапланової документальної невиїзної перевірки позивача є п.п. 78.1.7 п. 78.1. ст. 78 ПК України.

Підпунктом 78.1.7 пункту 78.1 ст. 78 ПК України передбачено, що документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, і з таких підстав - розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Згідно з п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених п. 102.2 ст. 102 ПК України, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених ПК України, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки операції відповідно до ст.ст. 39 і 39-2 ПК України), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п. 133.4 ст. 133 ПК України, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів (2555 дня у разі проведення перевірки відповідно до ст.ст. 39 і 39-2 ПК України) з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації).

У разі виявлення за результатами перевірки порушень інших вимог податкового законодавства, безпосередньо не пов`язаних з декларуванням податкових зобов`язань платником податків, а також порушень вимог іншого, крім податкового, законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, контролюючий орган, крім випадків, визначених п. 102.2 ст. 102 ПК України, має право самостійно визначити суму штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) платника податків не пізніше 1095 дня з дня вчинення відповідного правопорушення.

З місцевих податків та/або зборів, за якими передбачено подання річної податкової декларації, контролюючий орган, крім випадків, визначених п. 102.2 ст. 102 ПК України, має право за результатами перевірки самостійно визначити суму грошових зобов`язань, у разі виявлення ним за результатами перевірки заниження суми визначеного платником податків податкового зобов`язання з цих податків, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати цих податків, визначених відповідними розділами ПК України.

Пунктом 102.2 ст. 102 ПК України унормовано, що грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому п. 102.1 ст. 102 ПК України, якщо:

- податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано;

- посадову особу платника податків (фізичну особу платника податків) засуджено за ухилення від сплати зазначеного грошового зобов`язання або у кримінальному провадженні винесено рішення про його закриття з нереабілітуючих підстав, яке набрало законної сили.

Крім того, відповідно до п. 102.3 ст. 102 ПК України відлік строку давності зупиняється на будь-який період, протягом якого:

- платник податків перебуває поза межами України, якщо таке перебування є безперервним та дорівнює чи є більшим за 183 дні (п.п. 102.3.1 п. 102.3 ст. 102 ПК України);

- контролюючому органу згідно із законом та/або рішенням суду заборонено проводити перевірку (перевірки) платника податків (п.п. 102.3.2 п. 102.3 ст. 102 ПК України);

- контролюючим органом зупинено продовжено, перенесено строки проведення перевірки у порядку, передбаченому ст.ст. 44, 82 та 85 ПК України або Митним кодексом України (п.п. 102.3.3 п. 102.3 ст. 102 ПК України);

- контролюючий орган не може провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у зв`язку із:

складанням акта про неможливість проведення перевірки (крім випадку визнання незаконними дій із складання такого акта);

недопущенням платником податків посадових осіб контролюючого органу до перевірки при дотриманні умов контролюючим органом:

а) визначеним п.п. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 ПК України, передбачених ст. 81 ПК України;

б) визначеним п.п. 41.1.2 п. 41.1 ст. 41 ПК України, передбачених ст. 349 Митного кодексу України;

оскарженням платником податків у судовому порядку рішення контролюючого органу про проведення перевірки (крім випадків визнання протиправним та/або скасування такого рішення) (п.п. 102.3.4 п. 102.3 ст. 102 ПК України);

- здійснюється адміністративне або судове оскарження платником податків рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання (п.п. 102.3.5 п. 102.3 ст. 102 ПК України).

Водночас Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 533-IX від 17.03.2020 підрозділ 10 розділу XX Податкового кодексу України було доповнено пунктами 52-1 - 52-5.

Зокрема, згідно п.п 52.2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України було передбачено установлення мораторію на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18 березня по 31 травня 2020 року та на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 30 березня 2020 року.

Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період до 31 травня 2020 року. Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом.

На період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Пізніше редакція підпункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України декілька разів змінювалась та на підставі Закону від 14.07.2020 № 786-IX (набрав чинності 08.08.2020) цей пункт викладено в такій редакції: установити мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім: документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Слід також зазначити, що Законом № 2120-IX від 15.03.2022 зупинена дія пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX на період дії воєнного, надзвичайного стану.

Законом України №2118-IX від 03.03.2022 року підрозділ 10розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2011 р., №№ 13-17, ст. 112) доповнено пунктом 69 такого змісту:

"69. Установити, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

69.1. У випадку відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, зокрема щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом трьох місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

69.2. Податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються.

69.9. Для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи..

Законом України №2120-IX від 15.03.2022 року підпункт 69.2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України викладено в такій редакції:

"69.2. Податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються, крім:

камеральних перевірок декларацій або уточнюючих розрахунків (у разі їх подання), до яких подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, показники яких сформовані на підставі податкових накладних та/або розрахунків коригування, складених та зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та/або митних декларацій, за виключенням товарів (продукції), визначених підпунктами 215.3.1, 215.3.2, 215.3.2-1та 215.3.3-1пункту 215.3 статті 215 Кодексу.

Така камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена протягом 90 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання;

фактичних перевірок.

У разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок, передбачених цим підпунктом, до платників податків застосовується відповідальність згідно з цим Кодексом, законами, контроль за якими покладено на контролюючі органи, а вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), у такому випадку не застосовуються, у тому числі положення підпункту 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 цього Кодексу";

Законом України №2142-IX від 24.03.2022 року у пункті 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України:

у підпункті 69.1 слова "трьох місяців" замінено словами "шести місяців";

підпункт 69.2 після абзацу третього доповнено новим абзацом такого змісту:

"камеральних перевірок податкових декларацій платників єдиного податку четвертої групи".

У зв`язку з цим абзаци четвертий і п`ятий вважається відповідно абзацами п`ятим і шостим.

Законом України №2260-ІХ від 12.05.2022 року абзац 1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України викладено в такій редакції:

"69. Установити, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті";

підпункт 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України викладено в такій редакції:

"69.2. Податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються, крім:

а) камеральних перевірок;

б) документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків та/або з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, та/або документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями.

Отже, враховуючі зміни та доповнення, внесені до Податкового кодексу України, строки давності, визначені статтею 102 цього кодексу для проведення позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 цього, зупинялися згідно з пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України з 18.03.2020 року по 08.08.2020 (144 дні) та згідно із підпунктами 69.2, 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України з 24.02.2022 до 23.02.2023 (365 днів) року, що загалом становить 509 днів.

Разом з тим, у період з 18.03.2020 по 01.08.2023 діяв мораторій на визначення податкових зобов`язань контролюючим органом за результатами проведених перевірок.

Суд зазначає, що фізичні особи, стосовно яких проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за її рішенням, подають податкову декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності, протягом 30 календарних днів з дня проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності (пп. 177.11. п. 177 ПК України у редакції на час припинення позивачем підприємницької діяльності).

В даному випадку строк, передбачений статтею 102 ПК України, для проведення перевірки розпочався з 10.05.2018, та закінчився 30.09.2021, з урахуванням мораторію, запровадженого на підставі п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України (10.05.2018 + 1095 =09.05.2021 + 144 дні=30.09.2021). У цю дату (30.09.2021) у контролюючого органу була наявна визначена законодавцем можливість для проведення перевірки позивача.

Водночас оскаржувана перевірка була призначена контролюючим органом 09.09.2024 та проведена у період з 09.10.2024 по 15.10.2024, а отже, поза межами строків давності, які визначені податковим законодавством.

До того ж, суд звертає увагу, що і нарахування податкового зобов`язання здійснено контролюючим органом поза межами строків, передбачених статтею 102 ПК України, адже, як вже зазначалось, у період з 18.03.2020 по 01.08.2023 діяв мораторій на нарахування податкових зобов`язань.

Здійснюючи правовий аналіз наведених норм Податкового кодексу України, Верховний Суд у постанові від 29.10.2024 року у справі № 580/498/23 вказав про наявну у контролюючого органу законодавчу можливість проведення позапланової документальної перевірки, призначеної на підставі п.п. 78.1.7 п. 78.1. ст. 78 ПК України, як під час дії мораторію, запровадженого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), так і під час мораторію введеного у зв`язку із оголошенням воєнного стану на території України.

Таким чином, суд встановив порушення контролюючим органом приписів статті 102 ПК України в частині строків проведення перевірки позивача та нарахування податкових зобов`язань.

До того ж, судом не приймаються до уваги доводи відповідача стосовно застосування до спірних правовідносин приписів пп. 102.3.4 п. 102.3 ст. 102 ПК України, якими передбачено, що відлік строку давності зупиняється на будь-який період, протягом якого контролюючий орган не може провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у зв`язку із: складанням акта про неможливість проведення перевірки (крім випадку визнання незаконними дій із складання такого акта).

Відповідач вказує, що у зв`язку з неможливістю проведення документальної позапланової перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , на підставі наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області №2192-п від 06.06.2024 року (проведення перевірки призначено на 06.06.2024 тривалістю 1 робочий день), було складено акт про неможливість проведення документальної позапланової перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_1 №31060/04-36-24-08/ НОМЕР_1 від 06.06.2024 та запит на встановлення місцезнаходження платника податків (копії додаються). Таким чином, за переконанням відповідача, в період з 06.06.2024 року, виникла неможливість проведення податкової перевірки у зв`язку з відсутністю позивача за податковою адресою, що є підставою для застосування до спірних правовідносин положень пп. 102.3.4 п. 102.3 ст. 102 ПК України в частині зупинення встановлених ст. 102 строків проведення перевірки та визначення суми грошових зобов`язань.

Проте суд зазначає, що період протягом якого контролюючий орган мав обов`язок провести перевірку позивача на підставі п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України закінчився 30.09.2021, а дії щодо проведення перевірки відповідач почав вчиняти у червні 2024, тобто поза межами встановлених законодавцем строків для проведення такої перевірки.

Таким чином, відсутні підстави для застосування пп. 102.3.4 п. 102.3 ст. 102 ПК України.

Під час вирішення даного спору суд враховує приписи частини 16 ст. 25 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» згідно яких, строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Проте суми недоїмки з єдиного внеску податковим органом у спірному випадку були нараховані з підстав встановлення заниження позивачкою сум податкових зобов`язань з податку на доходи за 2017, 2018 роки. До того ж, у описовій частині акту контролюючим органом вказано про те, що у перевіряємому періоді позивачем сплачений єдиний внесок.

Щодо ненадання позивачем запитуваних документів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на запит контролюючого органу від 09.10.2024 не надав первинних та інших документів, у зв`язку із чим, ГУ ДПС у Дніпропетровській області складено відповідний акт.

Пунктом 44.3 ст. 44 ПК України визначено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених п. 44.1 ст. 44 ПК України, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів (2555 днів для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до ст. 39 та 39-2 ПК України) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання з передбаченого ПК України граничного терміну подання такої звітності та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів не менш як 1095 днів з дня завершення терміну їх дії).

У разі ліквідації платника податків документи, визначені п. 44.1 ст. 44 ПК України, за період діяльності платника податків не менш як 1095 днів (2555 днів для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до ст.ст. 39 та 39-2 ПК України), що передували даті ліквідації платника податків, в установленому законодавством порядку передаються до архіву.

Передбачені п. 44.3 ст. 44 ПК України терміни зберігання документів продовжуються на період зупинення відліку строку давності у випадках, передбачених п. 102.3 ст. 102 ПК України.

Таким чином обов`язок зберігання первинних документів покладається на позивача лише протягом 1095 днів, та кінцевою датою зберігання є 08.05.2021. А з урахуванням особливостей застосування статті 102 ПК України в частині зупинення строку давності щодо проведення перевірки, у зв`язку із запровадженим мораторієм, цей строк продовжився до 30.09.2021.

Отже, суд вважає слушними доводи позивача стосовно відсутності у нього обов`язку надавати контролюючому органу первинні документи на його запит від 09.10.2024.

Встановлені у цій справі обставини свідчать про порушення відповідачем встановленої законом процедури призначення позапланової документальної невиїзної перевірки, призначеної на підставі п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України, з огляду на що, акт перевірки є недопустимим доказом порушення позивачем податкового зобов`язання.

Відтак, прийняті контролюючим органом на підставі висновків акту перевірки рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Стосовно доводів відповідача про обрання позивачем неналежного способу захисту його прав, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У статті 4 КАС України визначено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Отже, реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 5 КАС України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

У постанові від 22 лютого 2024 року у справі № 990/150/23 Велика Палата Верховного Суду надала правову оцінку наведеним вище нормам права та сформувала такі правові висновки:

« 30. Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючи ознаки позову) є предмет і підстава.

31. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

32. Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

33. Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

34. Оцінка предмета заявленого позову як наслідок наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги».

Судом встановлено, що стосовно ОСОБА_1 відкрито провадження у справі №904/2922/24 про її неплатоспроможність, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2025 року визнані грошові вимоги ГУ ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 на суму податкових зобов`язань, які визначені на підставі податкових повідомлень рішень, які оскаржуються в рамках адміністративної справи №160/24369/25. Постановою від 13.10.2025 року по справі №904/2922/24 Господарський суд Дніпропетровської області ввів відносно ОСОБА_1 процедуру погашення боргів, визнав фізичну особу ОСОБА_1 банкрутом та зобов`язав керуючого реалізацією майна Ромашко Розу Миколаївну здійснити процедуру погашення боргів боржника в порядку, встановленому Кодексом України з процедур банкрутства.

Однак, суд зазначає, що станом на час подання позову (25.08.2025) позивача не було визнано банкрутом, а той факт, що на підставі тих рішень контролюючого органу, які оскаржуються у цій справі, визнані грошові вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області у справі про банкрутство ОСОБА_1 , не впливає на розгляд цієї справи, оскільки рішення контролюючого органу є чинними та їх існування несе відповідні правові наслідки для позивача.

Таким чином твердження відповідача про те, що обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом оскарження рішень контролюючого органу, прийнятих ним за результатами проведеної перевірки, є неналежним, судом відхиляються як необґрунтовані.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. 2, 5, 9, 241-246, 255, 295, 297 КАС України суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 22.11.2024; № від 22.11.2024; № від 22.11.2024; № від 22.11.2024; № від 22.11.2024; № від 22.11.2024; № від 22.11.2024; № від 22.11.2024; № від 27.11.2024; рішення про застосування штрафних санкцій № від 22.11.2024; рішення про застосування штрафних санкцій № від 22.11.2024; рішення про застосування штрафних санкцій № від 22.11.2024; вимогу про сплату боргу недоїмки № від 22.11.2024.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 09 березня 2026 року.

Суддя Н.Є. Калугіна