Справа № 580/5669/25
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/5669/25 Суддя (судді) першої інстанції: Віталіна ГАЙДАШ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж» до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

У С Т А Н О В И В :

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась Товариство з обмеженою відповідальністю «Престиж» з позовною заявою до Київської митниці, в якій просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100000/2025/000039/2 від 13.03.2025;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської митниці №UA100160/2025/000103 від 13.03.2025.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, товариство зазначило, що до митного органу позивачем були надані всі документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням його митної вартості за основним (першим) методом (за ціною контракту), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту. Однак, митниця, на думку позивача, витребувавши у підприємства додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом на підставі необґрунтованих та необ`єктивних зауважень. Надані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Позивач зазначає, що в оскаржуваних рішеннях відповідачем не обґрунтовано неможливість визначення митної вартості товару за першим (основним) методом, необґрунтовано визначення митної вартості товару за попередніми методами. У зв`язку з чим, на думку позивача, наявні усі підстави для скасування рішень, які звернуті до оскарження.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 22.05.2025 позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж» до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, залишено без руху, та надано строк на усунення недоліків

Товариство з обмеженою відповідальністю «Престиж» 23.05.2025 надіслало до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 28.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити повністю, надав до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що перевіркою поданих документів було встановлено, що відомості, які містяться в наданих декларантом документах є необ`єктивними, не підтвердженими належним чином документально, чим порушено вимоги ч. 2 ст. 52, ч. 21 ст. 58 та ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України. Декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару та обраний метод її визначення за ціною договору не відповідає умовам, визначеним в статті 58 Митного кодексу України, у зв`язку з чим застосування методу за ціною договору було неможливим, тому визначення митної вартості товару відбулось за резервним методом визначення митної вартості щодо подібних товарів, використовуючи наявну у митниці інформацію. Таким чином відповідач вважає, що рішення митного органу є правомірними та відповідають вимогам законодавства.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100000/2025/000039/2 від 13.03.2025.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської митниці №UA100160/2025/000103 від 13.03.2025 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Київська митниця подала апеляційну скаргу, в якій просила прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Престиж» в повному обсязі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження на 04.03.2026.

Розгляд апеляційної скарги 04.03.2026 не здійснювався, у зв`язку з перебуванням судді-члена колегії у відпустці та головуючого судді у відрядженні.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Київської митниці не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «Престиж» зареєстроване як юридична особа з 17.11.2003 року, запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №0000504, ідентифікаційний код 14179865.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРЕСТИЖ» та «KUMAIL GLOVES INDUSTRIES», Пакистан було укладено зовнішньоекономічний контракт № 30-10-4 від 30.10.2024 року, відповідно до якого предметом Контракту є Захисні рукавиці.

Розділом 1 Контракту визначено, що:

- продавець повинен виготовити та продати, а Покупець прийняти та оплатити Товар асортимент та кількість, яку по кожній партії вказуються у Специфікації, що є невід`ємною частиною цього Контракту;

- продавець зобов`язаний поставити товар на умовах, передбачених у Специфікації, з технічними характеристиками, викладеними в додатку №2 до чинного договору;

- продавець зобов`язаний виготовити товар згідно з умовами технічного завдання викладеного в додатку №2 до чинного договору.

Згідно розділу 3, вартість Контракту визначена сумою всіх інвойсів до Контракту, валюта Контракту долар США.

Розділом 4 встановлено, що платіж за Товар здійснюється шляхом переказу грошей на рахунок Продавця, зазначеного у пункті 13 цього Контракту та згідно з Інвойсом. Оплата за цим Договором узгоджується між Продавцем та Покупцем та фіксуються в Специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Контракту.

В розділі 5 сторони визначили, що місцем навантаження та переходу права власності є порт Карачі або порт Касім Пакистан. Постачання Товару здійснюється згідно з Інкотермс-2020, на умовах FOB по кожній партії товару.

Між сторонами контракту, на виконання умов контракту, було підписано Додаток 1 до Контракту - Специфікацію №1, відповідно до якого погоджено поставку товару, а саме: - захисні рукавички CMB001 у кількості 84000 пар, ціна за од. 0,85 дол. США. На загальну суму 71400 дол. США.

Також, вказаною специфікацією передбачені умови розрахунків, а саме: 50% після підписання Контракту протягом 5 робочих днів; 45% після проходження Інспекторського контролю 100% обсягу партії та при повній готовності до відвантаження контейнера в порт; 5% протягом 15 днів після приймання товару на складі Покупця на території України. Термін виготовлення 84000 пар протягом 45 днів, але не більше, після отримання 50% передплати.

Додатком №2 сторони визначили Технічне завдання, а саме: рукавиці технічні комбіновані білий волов`ячий спилок біла бавовна, зелені посилені кінчики пальців та долоня, відповідають вимогам стандарту EN 420, EN 388, EN 407. Категорія/клас рукавичок не гірше АВ.

Продавцем на виконання вимог Контракту №30-10-4 від 30.10.2024 було складено інвойс №KGI/PLLC-01/OCT24 30.10.2024 на загальну суму 71 400,00 доларів США. Покупець на виконання умов, передбачених інвойсом №KGI/PLLC-01/OCT24 30.10.2024 року здійснив оплату за товар, що підтверджується платіжними інструкціями з АТ «ПУМБ».

Відповідно до коносаменту № MLKHI1986GSK від 24.12.2024 року, місцем навантаження товару визначено порт навантаження (Port of Loading): Карачі, Пакістан; місце розвантаження товару пункт призначення (Port of Discharge) визначено: Гданськ Польща.

На підставі контракту №30-10-4 від 30.10.2024, специфікації №1 та інвойсу №KGI/PLLC-01/OCT24 30.10.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРЕСТИЖ» було ввезено на митну територію України придбаний товар на загальну суму 71 400,00 доларів США.

11.03.2025 позивачем (в особі декларанта ТОВ "ЛАМАН ШИПІНГ") до митниці було подано до митного оформлення митну декларацію №25UA41U1. Митна вартість, визначена декларантом за ціною договору (контракту), яка була вказана у інвойсі №KGI/PLLC-01/OCT24 30.10.2024 в розмірі 71 400,00 доларів США відповідно.

На підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом митному органу були надані документи, визначені ч. 2 ст. 53 МК України: 1. Пакувальний лист від 30.10.2024; 2. Проформа-інвойс KGL/PLLC-01/ОСТ24 від 30.10.2024; 3. Коносамент MLKHI1986GSK від 24.12.2024; 4. CMR № 455074 від 07.03.2025; 5. Платіжні доручення банку АТ «ПУМБ» №7 від 01.11.2024, №10 від 17.12.2024; 6. Рахунок на транспортні витрати LS-4628992 від 06.03.2025; 7. Рахунок на транспортні витрати LS-4629037 від 07.03.2025; 8. Довідка про транспортні витрати №455074 від 07.03.2025; 9. Зовнішньоекономічний контракт №30-10-4 від 30.10.2024 з додатками №1 та №2 від тієї ж дати; 10. Митна декларація експортера C-SPEX-000723 від 17.12.2024.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару вказаній позивачем у митній декларації, відповідачем були направлені позивачу повідомлення із вимогою про надання додаткових документів (ч. 3 ст. 53 МК України).

Позивачем після отримання повідомлення митного органу із зауваженнями та сумнівами додатково було надано: комерційну пропозицію постачальника від 30.10.2024; договір на техніко-економічне обґрунтування №0220/2023 від 20.02.2023; договори на організацію перевезення вантажів: №19/07/203 від 19.07.2023 та №3428 від 13.02.2025.

Аналізуючи відомості у наданих позивачем документах, митним органом встановлено, що копія митної декларації країни відправлення від 24.12.2024 № MLKHI1986GSK та коносаменті від 24.12.2024 № MLKHI1986GSK містить посилання на реквізити інвойсу від 17.10.2024 № KGI/PLLC-01/OCT24, який до митного органу не надано, що на думку відповідача не відповідає умовам визначеним ч. 2 ст. 53 Кодексу. Рахунки-фактури щодо транспортно-експедиційних витрат від 06.03.2025 № LS4628992 та від 07.03.2025 № LS-4629037 складені у відповідності до умов договору щодо транспортно-експедиційних витрат від 25.11.2024 LS251124/452929, до митного органу не надано. Таким чином, митний орган дійшов висновку про відсутність можливості здійснити перевірку ключової інформації щодо процесу транспортування, в т. ч. і щодо умов оплати за надані послуги.

Рішенням Київської митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2025/000039/2 від 13.03.2025, а також складено картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення№UA100160/2025/000103 від 13.03.2025.

Позивач не погоджуючись з прийнятими рішеннями відповідача, звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що ідсутність самого договору у переліку наданих позивачем документів не позбавляли митний орган упевнитись в достовірності визначення митної вартості імпортованих товарів, оскільки наявність договірних відносин між сторонами є безумовною, очевидною та в повній мірі підтверджуються з інших, наданих декларантом, численних документів.

Як зазначив суд, позивачем були надані документи щодо витрат шляхом долучення довідки про транспортні витрати, де експедитором було зазначено, що транспортно-експедиторське обслуговування за межами державного кордону України 80012,76 грн., в т.ч. розвантажувально-навантажувальні роботи. Міжнародне перевезення автотранспортом за межами державного кордону України 124 900 грн. Перевезення здійснювалось без страхування вантажу.

На переконання суду, наявність у митного органу сумнівів щодо повноти включення складових витрат на транспортне експедирування не може слугувати достатнім доказом під час прийняття рішення, отже, наведене свідчить про проведення повного фактичного розрахунку за фактично поставлений товар та виконання декларантом умов контракту, а тому в цій частині доводи митного органу є також необґрунтованими та безпідставними.

Стосовно обґрунтування визначення методів визначення митної вартості, суд зазначив, що позивачем (декларантом) відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України були надані всі необхідні документи для визначення митної вартості товарів за основним (першим) методом.

Суд підкреслив, що оскаржена картка відмови не є вмотивованою, адже не містить обґрунтування причин відмови в митному оформленні, а саме: відповідач не зазначив, які саме вартісні показники складових митної вартості товару є непідтвердженими та які відомості про митну вартість товару є неповними, не містить роз`яснення вимог, виконання яких могло б забезпечити можливість прийняття митної декларації за заявленим методом визначення митної вартості, а саме: не вказано з посиланням на відповідні норми закону, які відомості про митну вартість підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та в яких документах містяться, а також які саме вартісні показники складових митної вартості та якими документами мають підтверджуватись за вимогами закону.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у рішеннях Київської митниці про коригування митної вартості товарів від №UA100000/2025/000039/2 від 13.03.2025 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100160/2025/000103 від 13.03.2025 року - відсутні посилання на належні та допустимі докази того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару ніби то є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, а витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду необґрунтованими та помилковими, оскільки:

- рішення про коригування митної вартості товарів прийнято з дотриманням норм митного законодавства України, враховуючи сумніви митного органу відносно митної вартості товарів.

- неможливо ідентифікувати надані документи про транспортні витрати з поставкою товарів за митною декларацією, договору щодо транспортно-експедиційних витрат від 25.11.2024 LS251124/452929 до митного органу не надано;

- ТОВ «Престиж» не надало інформації щодо понесених витрат в частині обробки/зберігання/завантаження/митне очищення оцінюваної партії товарів у транзитній країні;

- відомості стосовно транспортування не підтверджені документально, не визначені кількісно та достовірно, що суперечить положенням п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України, ч. 2, 9,10 ст. 58 Кодексу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Митним кодексом України від 13.03.2012 №4495-VІ (далі - МК України), встановлено порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування.

Відповідно до частини першої статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

За правилами статті 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

У відповідності до статей 49, 50 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

У силу вимог частини другої статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

У відповідності до частин першої, другої статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьої статті 53 МК України, передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною п`ятою статті 54 МК України, закріплено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відтак, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом.

У той же час, у частині п`ятій статті 53 МК України, встановлено заборону вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з частиною першою статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом із тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості, відповідач виходив з того, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару згідно частини третьої статті 53 МК України.

Так, статтею 57 МК України, встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Статтею 58 МК України, передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). При цьому, вказаний метод не підлягає застосуванню, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Щодо доводу апелянта про те, що рішення про коригування митної вартості товарів прийнято з дотриманням норм митного законодавства України, враховуючи сумніви митного органу відносно митної вартості товарів, колегія суддів зазначає наступне.

Відомості, які містяться в базах даних Держмитслужби України мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини з різноманітними контрагентами здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Верховним Судом у постанові постанови від 21.02.2018 у справі №820/17417/14, від 04.09.2018 у справі №818/1186/17 було сформовано правову позицію, що "формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню".

Колегія суддів звертає увагу, що самі по собі сумніви контролюючого органу, не є законною підставою для коригування вартості товарів, якщо вони не доведені доказами недостовірності наданих документів.

Стосовно доводів митного органу про те, що неможливо ідентифікувати надані документи про транспортні витрати з поставкою товарів за митною декларацією, договору щодо транспортно-експедиційних витрат від 25.11.2024 LS251124/452929 до митного органу не надано, а також не надано інформації щодо понесених витрат в частині обробки/зберігання/завантаження/митне очищення оцінюваної партії товарів у транзитній країні, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що 11.03.2025 року позивачем (в особі декларанта ТОВ "ЛАМАН ШИПІНГ") до митниці було подано до митного оформлення митну декларацію №25UA41U1. Митна вартість, визначена декларантом за ціною договору (контракту), яка була вказана у інвойсі №KGI/PLLC-01/OCT24 30.10.2024 року в розмірі 71 400,00 доларів США відповідно.

Разом з даною декларацією товариством були надані митному органу копії документів, перелік, яких наведено в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Із наявного в матеріалах справи договору №LS251124/452929 від 25.11.2024 року, укладеного між ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» та ТОВ «ПРЕСТИЖ» вбачається, що виконання експедиторських обов`язків, а саме п. 2.2.4 зазначено вимагати від клієнта надання повного комплекту товаросупроводжувальних документів відповідно до п. 3.1 Договору.

Пунктом 3.1 зазначеного Договору, передбачені права, та обов`язки, щодо надання клієнту документів, які стосуються підтвердження здійснення транспортування.

З вказаного договору вбачається, що транспортування доручено третім особам.

Відповідно до наявних в матеріалах справи довідки про транспортні витрати від 07.03.2025 № 455074 та рахунка-фактури щодо транспортно-експедиційних витрат від 06.03.2025 № LS-4628992 та від 07.03.2025 № LS-4629037 видані ТОВ «Ламан Шипінг», та відповідно до наданих товаротранспортних документів, встановлено, що компанія ТОВ «Ламан Шипінг», не зазначена як безпосередній виконавець транспортних послуг, а до процесу перевезення, зокрема, залучено «FENIKS CARGO SP. Z O.O.» (особа відповідальна за перевезення згідно відомостей, зазначених в коносаменті), PE «Vysochanska Nina», «SLT Trans Logistic Sp.z.o.o.» (гр. 22 CMR), тобто, відбулося залучення третіх осіб.

Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат повинно однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару. Разом з тим, документів, які видані суб`єктами господарювання, що залучались безпосередньо до договору транспортного експедирування та передбачені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (далі - наказ № 599, до митного органу не було надано з підстав, що згідно з наказом № 599 до зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно- експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту; - страховий сертифікат (копія) та витрати на страхування цих товарів.».

На переконання колегії суддів, відсутність самого договору у переліку наданих позивачем документів не позбавляли митний орган упевнитись в достовірності визначення митної вартості імпортованих товарів, оскільки наявність договірних відносин між сторонами є безумовною, очевидною та в повній мірі підтверджуються з інших, наданих декларантом, численних документів.

ТОВ «Престиж» були надані документи щодо витрат шляхом долучення довідки про транспортні витрати, де експедитором було зазначено, що транспортно-експедиторське обслуговування за межами державного кордону України 80012,76 грн., в т.ч. розвантажувально-навантажувальні роботи. Міжнародне перевезення автотранспортом за межами державного кордону України 124 900 грн. Перевезення здійснювалось без страхування вантажу.

Разом із тим, наявність у митного органу сумнівів щодо повноти включення складових витрат на транспортне експедирування не може слугувати достатнім доказом під час прийняття рішення.

Отже, наведене свідчить про проведення повного фактичного розрахунку за фактично поставлений товар та виконання декларантом умов контракту, а тому в цій частині доводи митного органу є також необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, відсутність платіжних документів про оплату товару, наявність даних про його часткову оплату не можуть вплинути на заявлену митну вартість товару, оскільки вони не перебувають у залежності/не спростовують ту вартість товару, що визначена у зовнішньоекономічному договорі (контракті) або документі, який його замінює, та додатків до нього: рахунку-фактурі (інвойс) або рахунку-проформі (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу). Названі документи формують зобов`язання у покупця на оплату товару у розмірі, встановленому у договорі, що свідчить про незмінність його вартості навіть за умови відсутності платіжних документів. /

Аналогічний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі №826/7085/16.

Разом із тим, колегією суддів встановлено, що ТОВ «Престиж» (декларантом) відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, були надані всі необхідні документи для визначення митної вартості товарів за основним (першим) методом.

Колегія суддів наголошує на тому, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі №826/16046/16.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про протиправність Рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2025/000039/2 від 13.03.2025, а також картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської митниці №UA100160/2025/000103 від 13.03.2025, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки з наявних документів, вбачається, що під час проходження процедури митного оформлення товарів до митного органу надано документально підтверджені дані про ціну договору, які містилися у документах, поданих за переліком, передбаченим ч. ч. 1, 2, 3 ст. 53 Митного кодексу України.

Колегія суддів звертає увагу, що саме контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.

Відтак, вказані доводи митного органу є безпідставними.

Враховуючи викладені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Київська митниця протиправно відмовила позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товарів за основним методом, визначивши митну вартість за резервним методом та прийнявши оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Колегія суддів критично ставиться до інших виявлених відповідачем недоліків у документах, наданих позивачем та які не належать до документів, які підтверджують митну вартість товару, адже виявлені недоліки не можуть спростовувати заявлений позивачем рівень митної вартості товару, який підтверджується наданими належними та допустимими доказами, які не викликають у суду сумнівів у достовірності визначеної позивачем митної вартості товару.

Інших розбіжностей у поданих до митного оформлення документах у спірних рішеннях про коригування митної вартості не зазначено.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що під час митного оформлення задекларованого товару позивач подав митному органу усі документи, що необхідні для визначення митної вартості та її підтверджують, у наданих декларантом документах суд не виявив розбіжності, документи містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність та наявність підстав для скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2025/000039/2 від 13.03.2025, а також картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської митниці № UA100160/2025/000103 від 13.03.2025, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

При ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всі вимоги законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 243, 244, 311, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Київської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

В.В. Кузьменко