Справа № 160/36129/25
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2026-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування та невиплати йому одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 грн за тривалість проходження військової служби в бойових умовах на підставі пункту 4 постанови КМУ від 11.02.2025 р. №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану";
- зобов`язати відповідача нарахувати та здійснити йому виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 грн за тривалість проходження військової служби в бойових умовах на підставі пункту 4 постанови КМУ від 11.02.2025 р. №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану".
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що він 27.02.2022 року був призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 на військову службу за мобілізацією на підставі Указів Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та від 24.02.2022 р. №69/2022 "Про загальну мобілізацію". Вказав, що будучи призваним на службу у віці до 25 років та маючи підтверджений статус учасника бойових дій, він набув право на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 грн відповідно до п.4 постанови № 153. Проте, комісією ВЧ НОМЕР_1 з перевірки документальних підстав для включення військовослужбовців до наказу на виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби у бойових умовах 1 мільйон гривень особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України у підпорядкованих військових частинах 21.11.2025 р., на підставі протоколу №14 з перевірки документальних підстав для включення військовослужбовців до наказу на виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби у бойових умовах 1 мільйон гривень особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України у підпорядкованих військових частинах, визначено, що його пакет документів відповідає вимогам підпункту "д" пункту 1 доручення Міністра оборони України від 26.09.2025 № 5601/уд. Але відповідно до витягів із бойових розпоряджень командира ВЧ НОМЕР_2 , в якій він проходив військову службу на посаді штаб-сержанта 3 категорії групи персоналу штабу, робоча група, до складу він входив, здійснювала виконання завдань щодо перевірки кількості особового складу, якості харчування, ведення документації командирами рот та КСП, наявного встановленого озброєння, кількості та якості боєкомплекту на позиціях, стану обладнання інженерних споруд. І оскільки завдання, які він виконував не відповідають вимогам рішення МО України від 26.09.2025 р. №5601/уд, виплата одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби у бойових умовах у розмірі один мільйон гривень не передбачено. Вказане й стало підставою для звернення до суду з позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
На виконання вимог ухвали суду 12.01.2026 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що комісія ВЧ НОМЕР_1 здійснює лише перевірку підстав для видання у підпорядкованих військових частинах наказів на виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 мільйон гривень особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України. За результатом даної перевірки, комісія складає відповідний протокол. Обов`язку здійснювати нарахування та виплату військовослужбовцям, що не входять до складу ВЧ НОМЕР_1 - не передбачено як нормативно-правовими актами так і відомчими документами. Командування ВЧ НОМЕР_3 листом №1443/8009 від 14.11.2025 р. направила для перевірки пакет документів щодо військовослужбовців ВЧ НОМЕР_3 , які на їх думку мали право на одноразову грошову винагороду. Комісією ВЧ НОМЕР_1 з перевірки підстав для включення військовослужбовців до наказів на виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження військової служби в бойових умовах, в межах наказу № 125 від 25.03.2025 р., було перевірено пакет документів від ВЧ НОМЕР_3 по відношенню до позивача про встановлення наявності права на виплату одноразової грошової винагороди, передбаченої постановою №153.
Так, за результатами перевірки документів наданих ВЧ НОМЕР_3 , встановлено, що відповідно до витягів із бойових розпоряджень командира ВЧ НОМЕР_2 (правонаступник ВЧ НОМЕР_3 ), в якій проходив військову службу сержант ОСОБА_1 на посаді штаб-сержанта 3 категорії групи персоналу штабу, робоча група здійснювала виконання завдань щодо перевірки кількості особового складу, якості харчування, ведення документації командирами рот та КСП, наявного встановленого озброєння, кількості та якості боєкомплекту на позиціях, стану обладнання інженерних споруд. Аналізуючи зазначений пакет документів, по відношенню до позивача, комісія ВЧ НОМЕР_1 дійшла висновку, про відсутність права на виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою №153, оскільки завдання, які виконував сержант не відповідають вимогам рішення МО України від 26.09.2025 р. №5601/уд, виплата одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби у бойових умовах у розмірі один мільйон гривень не передбачено. Про прийняте рішення комісії, що оформлене протоколом №14 від 21.11.2025 р., було доведено командиру ВЧ НОМЕР_3 . Таким чином, інформація яка була зазначена в довідках командира ВЧ НОМЕР_2 від 30.03.2025 р. №1129/5 та від 30.03.2025 р. №1129/14 не відповідала правовій природі одноразової грошової винагороди, що передбачена постановою №153. В свою чергу, як зазначено самим позивачем, що у зв`язку з переформуванням ВЧ НОМЕР_2 з 31.07.2025 року, її правонаступником є ВЧ НОМЕР_3 . На даний час позивач проходить військову службу вже в цій військовій частині. Зазначені обставини також підтверджуються довідкою військової частини НОМЕР_3 № 1271 від 22.07.2025 року. Командуванням ВЧ НОМЕР_3 , під час службового розслідування, було досліджено довідки командира ВЧ НОМЕР_2 від 30.03.2025 р. №1129/5 та від 30.03.2025 р. №1129/14 про безпосередню участь штаб-сержанта 3 категорії у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин. Службовим розслідуванням встановлено, що виконання завдань позивачем, щодо перевірки кількості особового складу, якості харчування, ведення документації командирами рот та КСП, наявного встановленого озброєння, кількості та якості боєкомплекту на позиціях, стану обладнання інженерних споруд відноситься до здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, а не до безпосередньої участі у бойових діях. За результатами службового розслідування, командиром ВЧ НОМЕР_3 було затверджено акт службового розслідування від 05.01.2026 року №611 з наступними висновками: "Оскільки завдання, які виконував сержант ОСОБА_1 не відповідають вимогам рішення Міністра оборони України від 26.09.2025 № 5601/уд - виплата одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби у бойових умовах у розмірі 1 мільйон гривень не передбачена". Як наслідок таких висновків, командиром ВЧ НОМЕР_3 було прийнято рішення, яке оформлене наказом командира ВЧ НОМЕР_3 (з адміністративно-господарської діяльності) №56 від 05.01.2026 р. ''Про результати службового розслідування''. Так відповідно до п.2 наказу №56, довідки командира ВЧ НОМЕР_2 від 30.03.2025 р. №1129/5 та від 30.03.2025 р. №1129/14 скасовані. Також, відповідно до п.3 наказу № 56 визначено, внести зміни до протоколу засідання комісії ВЧ НОМЕР_3 з розгляду документів щодо наявності підстав для виплати винагороди №4 від 12.11.2025 р., шляхом виключення штаб сержанта ОСОБА_1 із розгляду у зв`язку з відсутністю підстав. Таким чином, з урахуванням зазначеного, правові підстави щодо підтвердження у позивача права на одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. гривень - відсутні, адже довідки командира ВЧ НОМЕР_2 від 30.03.2025 р. №1129/5 та від 30.03.2025 р. №1129/14 скасовані наказом №56, а до протоколу засідання комісії ВЧ НОМЕР_3 з розгляду документів щодо наявності підстав для виплати винагороди №4 від 12.11.2025 р. внесено відповідні зміни D A T E f r o m D O C U „ яяя яя яяя яя яяя яя яяя яя яяя яя яяя яя яяя яя яяя я я я
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 24 років, 27.02.2022 року був призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 на військову службу за мобілізацією на підставі Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію".
З 27.02.2022 року позивача було зараховано до особового складу ВЧ НОМЕР_2 у військовому званні "солдат", та призначено на посаду рядового складу.
В період часу з 27.02.2022 р. по 30.07.2025 ро. позивач проходив військову службу за мобілізацією у складі ВЧ НОМЕР_2 , та у зв`язку з переформуванням ВЧ НОМЕР_2 , з 31.07.2025 р. переведений у штат ВЧ НОМЕР_3 , яка є правонаступником ВЧ НОМЕР_2 .
Відповідно до посвідчення серія НОМЕР_4 , виданого командиром ВЧ НОМЕР_1 від 15.07.2023 р., позивач є учасником бойових дій.
За результатом розгляду комісією ВЧ НОМЕР_3 з розгляду документів щодо наявності підстав для виплати винагороди зібраного пакету документів для перевірки підстав з нарахування одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 мільйон гривень, передбаченого постановою №153, на підставі протоколу №4 від 12.11.2025 року, позивачу було погоджено пакет документів щодо наявності підстав для виплати винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 мільйон гривень, передбаченого №153 та визначено відправити на розгляд комісії з перевірки документальних підстав ВЧ НОМЕР_1 пакет документів для включення позивача до наказів на виплату винагороди.
Зокрема, в наданому пакеті були додані довідки видані ВЧ НОМЕР_2 №1129/14 від 30.03.2025 р. та №1129/5 від 30.03.2025 р. про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин, за змістом яких позивач дійсно 1.1) в період з 30.04.2024 по 11.06.2024 брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, перебуваючи в Запорізькій області, Пологівський район, Воздвижівська сільська територіальна громада, село Верхня Терса; 1.2) в період з 12.06.2024 по 29.06.2024 брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, перебуваючи в Запорізькій області, Пологівський район, Воздвижівська сільська територіальна громада, село Копані; 1.3) в період з 30.06.2024 по 28.10.2024 брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, перебуваючи в Запорізькій області, Пологівський район, Преображенська сільська територіальна громада, село Новоселівка; 1.4) в період з 30.10.2024 по 31.01.2024 брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, перебуваючи в Запорізькій області, Пологівський район, Преображенська сільська територіальна громада, село Новоселівка, що в сукупності становить 276 (двісті сімдесят шість) днів.
Відповідно до протоколу №14 засідання комісії з перевірки документальних підстав для включення військовослужбовців до наказу на виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби у бойових умовах мільйон гривень особам рядового, сержанського і страшинського складу Збройних Сил України у підпорядкованих військових частинах 21.11.2025 р., затвердженого ТВО командира ВЧ НОМЕР_1 , визначено відсутність права на виплату винагороди у розмірі 1 мільйон гривень, передбаченої постановою КМУ від 11.02.2025 року №153, оскільки завдання, які виконував сержант ОСОБА_1 не відповідають вимогам рішення МО України від 26.09.2025 р. №5601/уд, виплата одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби у бойових умовах у розмірі один мільйон гривень не передбачено.
Згідно із наказом командира ВЧ НОМЕР_3 "Про результати службового розслідування" від 05.01.2026 р. №56 наказано вважати службове розслідування вважати завершеним. Скасовано довідки командира ВЧ НОМЕР_2 від 30.03.2025 р. №1129/5 та від 30.03.2025 р. №1129/14. Внесено зміни до протоколу засідання комісії ВЧ НОМЕР_3 з розгляду документів щодо наявності підстав для виплати винагороди №4 від 12.11.2025 р., шляхом виключення штаб сержанта ОСОБА_1 із розгляду у зв?язку з відсутністю підстав.
Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 р. у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Частиною 3 статті 1 Закону №2232-XII визначено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно із частиною 9 статті 1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.
Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку. Форма, порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначаються Кабінетом Міністрів України, а для військовослужбовців - відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, розвідувальними органами України, Управлінням державної охорони України та Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №2232-XII Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Згідно із ч.2 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.11.1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять:
- посадовий оклад, оклад за військовим званням;
- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
- одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до ст.12 Закону України №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно із пунктом 1 статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Пунктами 2 - 4 вказаної правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
11.02.2025 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №153 "Про реалізацію експериментального проєкту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану".
Пізніше у вказану постанову №153 КМУ двічі вносилися зміни:
- постановою КМУ №387 від 01.04.2025 року, дата набрання чинності: 08.04.2025 р. (дата публікації в "Урядовому кур`єрі");
- постановою КМУ №942 від 30.07.2025 року, дата набрання чинності: 07.08.2025 р. (дата публікації в "Урядовому кур`єрі").
Абзацом другим пункту 2 постанови №153 було вирішено затвердити Порядок реалізації експериментального проєкту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану.
Пунктом 3 постанови №153 визначено, що: учасниками експериментального проєкту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби;
1) координатором експериментального проєкту є Міністерство оборони;
2) фінансування експериментального проєкту здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.
Згідно із абз.2 п.4 постанови №153 (в редакції постанови №387 від 01.04.2025 р.) було встановлено, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. №64, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. №2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.
Відповідно до абзацу 4 пункту 4 постанови №153 (в редакції постанови КМУ №387 від 01.04.2025 р.) військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі.
Таким чином абзац 2 та 4 пункту 4 постанови №153, як в редакції постанови №387 від 01.04.2025 р. (діяла в період з 08.04.2025 р. по 06.08.2025 р.), так і в редакції постанови №942 від 30.07.2025 р. (діє з 07.08.2025 р. по теперішній час), встановлює 5 (п`ять) обов`язкових умов, в разі виконання яких військовослужбовцю може бути виплачена одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн. гривень (диспозиція правової норми), а саме:
1. Приналежність військовослужбовця на дату виплати до певної категорії: особи рядового, сержантського і старшинського складу рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення;
2. Вік на дату прийняття або призову на військову службу до набрання чинності постановою №153 (11.02.2025 року): до 25 років;
3. Факт прийняття або призову на військову службу під час воєнного стану, тобто після 24 лютого 2022 року, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. №64;
4. Фактичне проходження служби на дату звернення за вказаною виплатою;
5. (абз.2 п.4) - безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою №153 (11 лютого 2025 року);
(абз.2 п.4) - безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою №153 (11 лютого 2025 року) у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон).
Так, позивач згідно із довідок ВЧ НОМЕР_2 №1129/14 від 30.03.2025 р. та №1129/5 від 30.03.2025 р. про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин, дійсно 1.1) в період з 30.04.2024 по 11.06.2024 брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, перебуваючи в Запорізькій області, Пологівський район, Воздвижівська сільська територіальна громада, село Верхня Терса; 1.2) в період з 12.06.2024 по 29.06.2024 брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, перебуваючи в Запорізькій області, Пологівський район, Воздвижівська сільська територіальна громада, село Копані; 1.3) в період з 30.06.2024 по 28.10.2024 брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, перебуваючи в Запорізькій області, Пологівський район, Преображенська сільська територіальна громада, село Новоселівка; 1.4) в період з 30.10.2024 по 31.01.2024 брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, перебуваючи в Запорізькій області, Пологівський район, Преображенська сільська територіальна громада, село Новоселівка, що в сукупності становить 276 (двісті сімдесят шість) днів.
Окрім того, наказом командира ВЧ НОМЕР_3 "Про результати службового розслідування" від 05.01.2026 р. №56 скасовано довідки командира ВЧ НОМЕР_2 від 30.03.2025 р. №1129/5 та від 30.03.2025 р. №1129/14 та внесено зміни до протоколу засідання комісії ВЧ НОМЕР_3 з розгляду документів щодо наявності підстав для виплати винагороди №4 від 12.11.2025 р., шляхом виключення штаб сержанта ОСОБА_1 із розгляду у зв?язку з відсутністю підстав.
За таких обставин, вказані довідки не підтверджують безпосередню участь позивача у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, оскільки скасовані наказом командира ВЧ НОМЕР_3 "Про результати службового розслідування" від 05.01.2026 р. №56.
Таким чином, для нарахування та виплати одноразової грошової винагороди відносно позивача відсутня сукупність необхідних умов визначених абз.2 п.4 постанови КМУ від 11.02.2025 р. №153 "Про реалізацію експериментального проєкту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану".
Стосовно посилання позивача на статус учасника бойових дій, суд вказує, що п.4 постанови №153 не використовує поняття "учасник бойових дій", та встановлює інші вимоги ніж для отримання статусу учасника бойових дій, а саме - безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності постанови №153.
Відтак, надана позивачем копія посвідчення серії НОМЕР_4 від 15.07.2023 р., яка засвідчує його статус учасника бойових дій не підтверджує безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності постанови №153.
Інші докази на підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора в матеріалах справи відсутні.
Враховуючи вищенаведене суд вважає, що відповідачем правомірно не нараховано та не виплачено позивачу одноразову грошову винагороду у розмірі 1 000 000 грн за тривалість проходження ним військової служби в бойових умовах на підставі пункту 4 постанови КМУ від 11.02.2025 р. №153 "Про реалізацію експериментального проєкту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану".
З огляду на висновок суду про правомірність дій відповідача, не підлягають задоволенню також похідні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та здійснити позивачу виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 грн за тривалість проходження військової служби в бойових умовах на підставі пункту 4 постанови КМУ від 11.02.2025 р. №153.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю з викладених вище підстав.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд,
Відмовити повністю у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Судовий збір не стягується.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя К.С. Кучма