Справа № 440/16146/25
Суддя: В.І. Бевза
Дата ухвалення: 2026-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. ПолтаваСправа № 440/16146/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бевзи В.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

Стислий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" про визнання протиправним та скасування рішення, а саме просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» №В-1757 від 27.03.2025, яким ОСОБА_1 не визнано особою інвалідністю III групи з 23.08.2022.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що позивачу встановлена рішенням Миргородської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії загального профілю північного госпітального округу Комунального підприємства «Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи Полтавської обласної ради» від 23.08.2022 III група інвалідності за загальним захворюванням вперше з переоглядом через один рік - 23.08.2023, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААВ №465391 від 23.08.2022 року. Рішенням Миргородської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії загального профілю північного госпітального округу Комунального підприємства «Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи Полтавської обласної ради» від 05.09.2023 позивачу підтверджена наявність підстав для продовження третьої групи інвалідності за загальним захворюванням з переоглядом через три роки - 05.09.2026, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 AAB №099828 від 05.09.2023 та пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 01.11.2023.

Позивач отримав лист-повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 12.09.2025 №1600-0403-8/68340, що рішенням експертної команди з проходження оцінювання повсякденного функціонування особи від 27.04.2025 №В-1757, позивач не визнаний особою з інвалідністю, у зв`язку з чим виникла переплата пенсії в сумі 103765,69 грн. за період із 23.08.2022 по 31.08.2025.

У відповідь на адвокатський запит свого представника від 24.10.2025 листом Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» від 05.11.2025 №6996/01-19 повідомлено, що попереднє рішення МСЕК щодо ОСОБА_1 скасовано під час проведення перевірки обґрунтованості у межах кримінального провадження №0000099 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 364 КК України від 10.03.2023 року. За результатами перевірки рішення МСЕК експертною командою Центру оцінювання прийняте нове рішення №В-1757 від 27.03.2025.

Центром оцінювання функціонального стану особи надані позивачу копії витягу з рішення експертної команди повсякденного функціонування особи №В-1757 від 27.03.2025 та рішення експертної команди повсякденного функціонування особи №В-1757 від 27.03.2025.

Позивач вважає зазначене рішення експортної команди оцінювання ДУ «Український ДНДІМСПІ МОЗ України» про скасування рішення про встановлення групи інвалідності протиправним, внаслідок порушення процедури повторного огляду - оцінювання повсякденного функціонування позивача, а також оскільки медичні висновки не відповідають медичним документам, що стали підставою для встановлення позивачу групи інвалідності рішенням МСЕК.

Стислий зміст заперечень відповідача, пояснення третьої особи.

Відповідач надав відзив на позов у якому заперечив та зазначив, що відповідач не порушив порядку (процедуру) визначеного законом щодо повторного огляду - оцінювання повсякденного функціонування позивача, зауважив, що оскаржуване рішення про встановлення групи інвалідності позивачу законно та обґрунтовано скасоване Центром оцінювання функціонального стану особи 27.03.2025.

Додатково зазначив, що вирішення питань відносно визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи для встановлення групи інвалідності особі є дискреційними повноваженнями відповідних експертних команд та вимагає наявності медичної освіти та спеціальних знань, і саме Центр оцінювання функціонального стану особи Державна установа Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України є спеціалізованою особою для перегляду рішень експертних команд оцінювання повсякденного функціонування позивача по суті медичних питань, які є підставою для скасування рішення та встановлення позивачу іншої групи інвалідності.

Заяви, клопотання учасників справи.

Учасниками справи не подані до суду заяви чи клопотання, окрім на виконання вимог суду в частині надання доказів та відомостей про виконання вимог ухвал суду.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі № 440/16146/25, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано від відповідача засвідчені належним чином копії всіх документів, що слугували підставою здійснення спірних дій (бездіяльності), у тому числі матеріали кримінального провадження, а також витребувано докази щодо надіслання позивачу спірного рішення. Постановлено витребувані документи надати до суду у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.

02.02.2026 суд постановив окрему ухвалу у цій справі, яку надіслано Міністерству охорони здоров`я України для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону та вирішення питання щодо притягнення до відповідальності винних осіб за невиконання рішення суду, яке набрало законної сили (ухвала суду від 08.12.2025 у цій справі), а також даною ухвалою суду удруге зобов`язано Державну установу "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" виконати у повному обсязі вимоги, викладені в ухвалі Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2025.

03.02.2026 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він вказав, що відповідач не має письмового дозволу слідчого або прокурора розголошувати відомості досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000099 від 10.03.2023 та надає наявний запит правоохоронного органу з додатком № 1 до запиту за вих. № 23425-2024 від 22.10.2024 щодо ОСОБА_1 , який зазначений за № 15, у той же час зазначає у відзиві про наявність інших процесуальних документів, які надані в межах цього кримінального провадження, але їх суду на виконання вимог двох ухвал не надав з підстав таємниці досудового розслідування.

Ухвалою суду від 05.02.2026 витребувано від відповідача утретє та Головного управління Національної поліції України у Полтавській області (36000, м. Полтава, вул. Матвійчука Юліана, 83) копії слідчих, процесуальних чи судових рішень у кримінальному провадженні №0000099 від 10.03.2023 щодо проведення перевірки Центром оцінювання функціонального стану особи обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями виключно в частині змісту документа, що стосуються позивача у цій справі. Постановлено витребувані докази надати до суду у строк - п`ять днів з дня вручення ухвали.

03.03.2026 у зв`язку з невиконанням, зокрема, Головним управлінням Національної поліції України у Полтавській області ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 05.02.2026 у цій справі судом постановлена окрема ухвала Міністерству охорони здоров`я України, Міністерству внутрішніх справ України, Національній поліції України, Офісу генерального прокурора для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону та вирішення питання щодо невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, відповідними особами - ухвали суду від 05.02.2026.

Проте, 03.03.2026 до суду від Головного управління Національної поліції України у Полтавській області надійшли витребувані докази, які на час постановлення окремої ухвали від 03.03.2026 суду надані не були, оскільки фактично передані суду тільки 04.03.2026.

Відповіді Головного управління Національної поліції України у Полтавській області датовані 17.02.2026, передані на пошту для відправлення суду.

У зазначених відповідях наявні докази, які витребувані судом ухвалою від 05.02.2026.

Відповідач повідомив суду, що такі докази у нього відсутні, оскільки повернуті до Головного управління Національної поліції України у Полтавській області.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку не направляти постановлену окрему ухвалу суду від 03.03.2026 у цій справі Міністерству охорони здоров`я України, Міністерству внутрішніх справ України, Національній поліції України, Офісу генерального прокурора для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону та вирішення питання щодо невиконання ухвали суду від 05.02.2026 - оскільки відповідними особами Головного управління Національної поліції України у Полтавській області, Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" надані докази для подальшого розгляду справи, які витребувані судом в ухвалі від 05.02.2026.

З огляду на викладене, відсутні підстави для направлення окремої ухвали суду від 03.03.2026.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

23.10.2024 на адресу Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» надійшов запит Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 23425-2024 від 22.10.2024, слідчого управління, щодо проведення перевірки, а саме було повідомлено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 10.03.2023 року внесені до ЄРДР за №0000099 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 364 КК України та в межах досудового розслідування перевіряється інформація, щодо можливих зловживань під час встановлення інвалідності військовозобов`язаним чоловікам в період дії воєнного стану на території Полтавської області.

Відповідач отримав запит від старшого слідчого слідчої групи у кримінальному провадженні - слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ Головного управління Національної поліції в Полтавській області №23425-2024 від 22.10.2024 щодо необхідності перегляду рішень обласного МСЕК Полтавської області щодо зазначених у запиті осіб, а саме ОСОБА_1 , який зазначений за №15 наступного змісту:

«Відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке 10.03.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000099 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. З ст. 368, ч. 2 ст. 364 КК України.

В межах досудового розслідування перевіряється інформація, щодо можливих зловживань під час встановлення інвалідності військовозобов`язаним чоловікам, в період дії воєнного стану на території Полтавської області.

Так, під час досудового розслідування отримано інформацію про громадян України, яким встановлення інвалідність на території Полтавської області без законних на те підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40,93,95 КПК України та Положення «Про медико-соціальну експертизу» (затверджене Постановою КМУ № 1317 від 0333.12.2009) прошу, переглянути та за наявності підстав скасувати рішення МСЕК Полтавської області про встановлення інвалідності, особам, відповідно до списку та медико-експертних справ, що надаються у якості додатку № 1 до запиту.

Про результат вказаного листа та прийняте рішення прошу повідомити ініціатора запиту.»

Судом встановлена обставина, що відповідачем прийняте рішення про перевірку обґрунтованості рішення МСЕК № 935 від 23.08.2022 щодо позивача на підставі саме запиту слідчого.

На виконання ухвали суду від Головного управління Національної поліції України у Полтавській області надана суду постанова слідчого про проведення перевірки обґрунтованості рішення, прийнятого медико-соціальною експертизою від 03.10.2025, якою прийняте рішення слідчим: 1. Залучити у кримінальному провадженні №0000099 від 10.03.2023, спеціалістів Центру оцінювання функціонального стану особи ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медично-соціальних проблем інвалідності» Міністерства охорони здоров`я України для проведення перевірки обґрунтованості рішення, прийнятого медико-соціальною експертизою відносно наступної особи - ОСОБА_1 , 1967 року народження. 2. Для дослідження спеціалістам попередньо направлено медико-експертну справу на ім`я вказаної вище особи листом від 22.10.2024 № 23425-2024. 3. За результатами розгляду вказаної постанови, спеціалістам, скласти відповідний висновок/довідку про результати проведеного дослідження. 4. Спеціалістам, за необхідності, будуть надані матеріали кримінального провадження № 0000099 від 10.03.2023 для ознайомлення та-проведення дослідження. 5. Копію постанови направити зацікавлених особам.

Судом встановлена обставина, що станом на момент ініціювання та проведення перевірки обґрунтованості рішення МСЕК щодо позивача, відповідачу не надана постанова слідчого, оскільки така постанова відсутня в матеріалах кримінального провадження № 0000099 від 10.03.2023.

Відповідно до відповіді № 2443308 від 10.03.2026 на запит суду з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, позивач на час перевірки відповідачем працював у Виконавчому комітеті Семенівської селищної ради.

Експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану в межах повноважень визначених чинним законодавством проведений ретельний аналіз документів медико-експертної справи позивача на підтвердження законних підстав експертного рішення МСЕК щодо встановлення позивачу групи інвалідності, експертна команда скасувала рішення МСЕК щодо визнання позивача особою з інвалідністю.

Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 22 жовтня 2024 року Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів (надалі Рішення РНБО від 22.10.2024), введеним в дію Указом Президента України від 22 жовтня 2024 року № 732/2024, вирішено рекомендувати Офісу Генерального прокурора, Службі безпеки України, Державному бюро розслідувань, Національній поліції України, Національному антикорупційному бюро України прозвітувати у місячний строк про вжиті заходи реагування щодо виявлення, розслідування та протидії корупційним й іншим кримінальним правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів. За результатами проведеної роботи запропонувати відповідні кадрові та організаційні рішення.

Підпунктом б пункту 2 Рішення РНБО від 22.10.2024 вирішене Кабінету Міністрів України забезпечити утворення Міністерством охорони здоров`я України разом з Державним бюро розслідування, Службою безпеки України, Національною поліцією України, обласними, Київською міською військовими адміністраціями у тижневий строк робочих груп із перевірки рішень медико-соціальних експертних комісій (МСЕК) щодо встановлення інвалідності посадовим особам відповідних державних органів.

На виконання Рішення РНБО від 22.10.2024 Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 25 жовтня 2024 року № 1207 та 08 листопада 2024 року № 1276, якими внесені зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 р. № 1317 Питання медико-соціальної експертизи.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 26.10.2024 № 1809 Про покладання прав та обов`язків Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ покладені права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України на відповідача - державну установу Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України (код згідно з ) з дати підписання цього наказу. Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 26.10.2024 № 1809 також затверджене Положення про Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ (надалі Положення).

Пунктом 8 Положення встановлене, що Комісія проводить перевірку, зокрема й за запитами правоохоронних органів, обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, Київською та Севастопольською центральними міськими комісіями, і в разі необхідності скасовує їх.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 03.12.2024 №2022 покладені права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи на державну установу Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України (ідентифікаційний код згідно з ), передані нерозглянуті матеріали та справи для подальшого розгляду на виконання Рішення РНБО від 22.10.2024.

До ЦОФСО передана справа позивача.

ЦОФСО за результатами проведеного аналізу медико-експертної справи позивача встановлене, що група інвалідності не відповідає чинному законодавству:

« 11. Рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення, що підлягає перевірці: 12.1. Рішення про підтвердження рішення, що підлягає перевірці: ні 12.2. Рішення про скасування рішення, що підлягає перевірці: так 12.3. Рішення про формування нового рішення щодо результату оцінювання: ні».

Результати перевірки медикоекспертної справи позивача оформлені у формі:

протоколу розгляду під час перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 27.03.2025 № В1757;

рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 27.03.2025 № В1757;

витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 27.03.2025 № В1757.

Експертним командам з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО доручено перевірити обґрунтованість експертного рішення саме на підставі документів, які подані позивачем на МСЕК у 2022 році.

Відповідач надав суду протокол розгляду під час перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 27.03.2025 № В1757; рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 27.03.2025 № В1757; витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 27.03.2025 № В1757, у змісті яких наявні наступні відомості:

« 6. Ініціювання перевірки обґрунтованості рішення, що підлягає перевірці

6.1. Підстава для ініціювання перевірки обґрунтованості рішення, що підлягає перевірці: постанова слідчого, прокурора, ухвала слідчого судді стосовно особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді

6.2. Реквізити документів, на підставі яких ініційовано перевірку обґрунтованості рішення, що підлягає перевірці: Кримінальне провадження № 0000099 ч.1 ст.366, ч.3 ст368, ч.2 ст.364 КК України від 10.03.23р.

7. Дати перевірки обґрунтованості рішення, що підлягає перевірці: дата з: 24.12.24р. дата по: по 27.03.25р

9. Дати перевірки обґрунтованості рішення, що підлягає перевірці: дата з: 24.12.24р. дата по: по 27.03.25р

10. У разі прийняття рішення про необхідність проведення повторного оцінювання повсякденного функціонування особи експертною командою Центру оцінювання функціонального стану особи (далі повторне оцінювання):

10.1 Дата проведення повторного оцінювання: 27.03.25р.

10.2. Заклад охорони здоров`я, на базі якого проводиться повне медичне обстеження та необхідні дослідження щодо особи з метою проведення повторного оцінювання:

10.2.1 Найменування: __________________

10.2.3. Фактичне місцезнаходження: Центр оцінювання функціонального стану особи Університетська клініка ВНМУ ім. М. І. Пирогова Вінницька область Вінницький район м. Вінниця вул. Хмельницьке шосе 104 індекс 21029

10.2.2. Ідентифікаційний код згідно з .

11. Обґрунтування рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення, що підлягає перевірці: Гр. ОСОБА_1 , 1967р.н., за професією-водій, не працює. Згідно акту № 935 від 23.08.2022р він визнаний особою з інвалідністю 3 гр. з/захворювання до 01.09.2023р. Згідно заключення невропатолога від 28.07.22р та вертебролога від 16.08.2022р., у хворого має місце остеохондроз хребта, ускладнений 2х-бічною радикулопатією на тлі кил L5-S1 та L4 - L5 з секвеструванням в L5-S1, вираженого мязево-тонічного с-му, парезу екстензорів лівої ступні, гемангіома L-4 хребця ( дані підтверджені МРТ хребта ПКВ від 29.06.22р). На фоні 2х стаціонарних лікувань з 08.08.22р по 15.08.22р. та з 04.07.22р по 11.07.22р. покращення стану здоров`я не відмічає. З метою уточнення функціональних порушень статико- динамічної функції хребта, вираженість больового синдрому хворий був запрошений на обстеження в УЛ. Знаходився в УЛ з 19.03.25р по 27.03.25р ( виписка додаєть- обстеження не завершено, виписаний за порушення режиму). Виходячи з вищеуказаного ЕК прийшла до висновку, що згідно існуючого законодавства на момент винесення рішення патологія опорно- рухового апарату не давала підстав для визнання його інвалідом (Постанова №1317 від 2009р) , рішення МСЕК від 23.08.22р про третю групу інвалідності було необгрунтованим. По травмі ока згідно заключення окуліста 18.08.22р по діагнозу: Наслідки травми в дитинстві лівого ока ( каменем). Атрофія зорового нерву лівого ока., ViS= OD 1,0, OS= рух пальців обличчя, хворий потребує дообстеження з проведенням СКТ очей та направлення хворого на ЕК .

12. Рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення, що підлягає перевірці: 12.1. Рішення про підтвердження рішення, що підлягає перевірці: ні 12.2. Рішення про скасування рішення, що підлягає перевірці: так 12.3. Рішення про формування нового рішення щодо результату оцінювання: ні».

Судом встановлена обставина, що відповідач прийняв рішення про проведення повторного оцінювання позивача 27.03.25, який проводився Центром оцінювання функціонального стану особи Університетська клініка ВНМУ ім. М. І. Пирогова, на базі Вінницького національного медичного університету імені М. І. Пирогова.

Одночасно у протоколі зазначені інші відомості, які суперечать рішенню та витягу із рішення:

« 9. Рішення про необхідність проведення повторного оцінювання повсякденного функціонування особи експертною командою Центру оцінювання функціонального стану особи: ні».

Отже, суд встановив, що відомості у протоколі (п. 9) суперечать рішенню та витягу із рішення (п. 8).

На сторінці 10 відзиву, відповідачем зазначені твердження, які суперечать відомостям рішення та витягу із рішення про прийняття рішення про необхідність проведення повторного оцінювання повсякденного функціонування особи експертною командою Центру оцінювання функціонального стану особи (позивача) 27.03.2025:

«Зауважуємо, що Відповідачем була здійснена перевірка обґрунтованості рішення МСЕК за усіма переданими документами у медичній справі Позивача та Відповідачем не приймалося рішення про необхідність проведення повторного оцінювання, так як Відповідач був зобов`язаний провести перевірку обґрунтованості винесеного рішення МСЕК від 23.08.2022 року на підставі запиту правоохоронного органу за усіма наявними у медичній справі документами.»

Суд зазначає, що твердження відповідача не відповідають змісту інформації доказів, які самостійно надані відповідачем суду.

Судом також встановлені підстави перевірка обґрунтованості рішення МСЕК здійснена відповідачем на підставі запиту слідчого органів Національної поліції від 22.10.2024, а не підставі постанови слідчого, прокурора, ухвала слідчого судді стосовно особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді щодо позивача.

Суд зазначає, що Рішення РНБО від 22.10.2024, введене в дію Указом Президента України від 22 жовтня 2024 року за № 732/2024, набрало чинності тільки 24.10.2024, а запит слідчого органу Національної поліції датований 22.10.2024 та вручений відповідачу 23.10.2024, тобто до чинності Рішення РНБО від 22.10.2024.

В оспорюваному рішенні ЦОФСО зазначені відомості про його прийняття саме відповідачем, що встановлено судом із наступного доказу.

Рішення, протокол та витяг підписані електронним цифровим підписом із наступними відомостями: Дата та час: 22:23:19 16.01.2026 Назва файлу з підписом: Глоба С. Л..xlsx - Рішення.pdf.asice Розмір файлу з підписом: 362.4 КБ Перевірені файли: Назва файлу без підпису: Глоба С. Л..xlsx - Рішення.pdf Розмір файлу без підпису: 149.8 КБ Назва файлу без підпису: Глоба С. Л..xlsx - Протокол.pdf Розмір файлу без підпису: 139.7 КБ Назва файлу без підпису: Глоба С. Л..xlsx - Витяг.pdf Розмір файлу без підпису: 96.1 КБ Результат перевірки підпису: Підпис створено та перевірено успішно. Цілісність даних підтверджено Підписувач: Файзулліна Юлія Ядгарівна П.І.Б.: Файзулліна Юлія Ядгарівна Країна: Україна РНОКПП: НОМЕР_2 Організація (установа): ДУ "УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ УКРАЇНИ" Код Посада: Провідний фахівець з управління та оптимізації процесів центру о Час підпису (підтверджено кваліфікованою позначкою часу для підпису від Надавача): 22:23:19 16.01.2026 Сертифікат виданий: КНЕДП ТОВ "Центр сертифікації ключів "Україна" Серійний номер: Алгоритм підпису: ДСТУ 4145 Тип підпису: Удосконалений Тип контейнера: Підпис та дані в архіві (розширений) (ASiC-E) Формат підпису: З повними даними для перевірки (XAdES-B-LT) Сертифікат: Кваліфікований».

Судом встановлена обставина, що оспорюване рішення прийняте відповідачем, а зазначення відомостей у рішенні відносно Вінницького національного медичного університету імені М. І. Пирогова, , свідчить про проведення повторного оцінювання саме на базі Вінницького національного медичного університету імені М. І. Пирогова, і не встановлює обставину, що рішення прийняте іншим суб`єктом владних повноважень, ніж Державна установа Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України (ідентифікаційний код згідно з ).

Таким чином, суд встановив, що належним відповідачем є саме ЦОФСО в особі юридичної особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України (ідентифікаційний код згідно з ), яка підписала оспорюване рішення у цій справі, що не заперечується відповідачем.

Судом встановлені спірні правовідносини, відповідно до змісту, що позивач не погоджується із рішенням відповідача внаслідок порушення процедури перевірки обґрунтованості рішення МСЕК, яким встановлена група інвалідності позивачу.

Не погоджуючись із рішенням експертної команди ЦОФСО відповідача щодо скасування їх групи інвалідності, позивач звернулась до суду з цим позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян країни. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України визначено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Також Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

У подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.

Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності визначені Законом України №2961-IV від 06.10.2005 Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні (далі - Закон №2961-IV)

За визначеннями ст. 1 Закону №2961-IV, особа з інвалідністю - повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність;

інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист;

медико-соціальна експертиза дитини - встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, підгрупи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації дитини з інвалідністю в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності.

Дія цього Закону поширюється, зокрема на: військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних, добровольців Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах та у період її проведення, у забезпеченні здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також мирних громадян, які проживали в районах проведення антитерористичної операції, у районах здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, за умови, якщо такими особами не вчинено кримінальних правопорушень, в частині забезпечення їх медичними виробами, допоміжними засобами реабілітації, послугами медичної реабілітації, санаторно-курортним оздоровленням незалежно від встановлення їм інвалідності відповідно до чинного законодавства (абз. 6 ст. 4 Закону №2961-IV).

Статтею 7 Закону №2961-IV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що залежно від ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, спричиненого стійким обмеженням повсякденного функціонування особи, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими порушеннями, при взаємодії із зовнішнім середовищем, особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.

Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, критерії встановлення інвалідності затверджуються Кабінетом Міністрів України з обов`язковим проведенням консультацій з громадськістю в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 3 Закону України від 21.03.1991 № 875-XII Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні (далі Закон №875-XII, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських об`єднань осіб з інвалідністю.

Громадянин має право в судовому порядку оскаржувати рішення органів медико-соціальної експертизи про визнання чи невизнання його особою з інвалідністю (стаття 6 Закону №875-XII).

Указом Президента України від 22.10.2024 №732/2024 введено в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 22.10.2024 "Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів" (далі - Рішення РНБО від 22.10.2024), яким рекомендовано Офісу Генерального прокурора, Службі безпеки України, Державному бюро розслідувань, Національній поліції України, Національному антикорупційному бюро України прозвітувати у місячний строк про вжиті заходи реагування щодо виявлення, розслідування та протидії корупційним й іншим кримінальним правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів. За результатами проведеної роботи запропонувати відповідні кадрові та організаційні рішення.

Підпунктом "б" пункту 2 Рішення РНБО від 22.10.2024 делеговано Кабінету Міністрів України забезпечити утворення Міністерством охорони здоров`я України разом з Державним бюро розслідування, Службою безпеки України, Національною поліцією України, обласними, Київською міською військовими адміністраціями у тижневий строк робочі групи із перевірки рішень медико-соціальних експертних комісій щодо встановлення інвалідності посадовим особам відповідних державних органів.

Разом з тим, на виконання Рішення РНБО від 22.10.2024 Кабінет Міністрів України прийняв постанови від 25.10.2024 №1207 "Про внесення зміни до пункту 4 Положення про медико-соціальну експертизу" та від 08.11.2024 №1276 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року №1317", якими вніс зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 "Питання медико-соціальної експертизи".

Процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначає Положення про медико-соціальну експертизу, а порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями визначає Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, чинні станом на момент виникнення спірних правовідносин).

За змістом абзацу п`ятого пункту 4 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (далі - Положення №1317) з урахуванням змін, внесених вказаними вище постановами Уряду України, МОЗ утворює Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ, визначає її голову та заступника голови. За рішенням МОЗ права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ можуть бути покладені на підприємство, установу або організацію, що належить до сфери управління МОЗ та має ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики. Документи, оформлені Центральною медико-соціальною експертною комісією МОЗ, підписуються її головою або заступником голови (у разі відсутності голови) та засвідчуються штампом Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ.

На виконання Рішення РНБО від 22.10.2024 наказом МОЗ України від 26.10.2024 №1809 "Про покладання прав та обов`язків Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ" права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ покладено на державну установу "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" (код згідно з ) з дати підписання цього наказу.

Законом України від 19 грудня 2024 року №4170-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування медико-соціальної експертизи та впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи" (далі - Закон №4170-IX) внесені зміни до законів України щодо процедури і повноважень суб`єктів владних повноважень щодо встановлення особам інвалідності.

Абзацом першим пункту 1 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону №4170-IX, встановлено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 січня 2025 року (окрім деяких пунктів).

Згідно абзацу 1-6 пункту 2 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону №4170-IX установлено, що особам, яким встановлено інвалідність органами медико-соціальної експертизи, гарантується збереження статусу та соціальної захищеності в повному обсязі, передбаченому законодавством України для осіб з інвалідністю, на встановлений строк інвалідності.

Документами, що підтверджують інвалідність повнолітнім особам, є:

видані до 31 грудня 2024 року органами медико-соціальної експертизи виписки/довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формами, затвердженими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я;

витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи щодо встановлення інвалідності за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я;

рішення, прийняті медико-соціальними експертними комісіями, документи, на підставі таких рішень, є законними і чинними, прирівнюються до рішень експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи, документів, виданих на підставі таких рішень експертних команд (у тому числі витягів з рішень), та продовжують бути підставами для оформлення або продовження надання особам з інвалідністю прав, статусів, пільг, пенсій, допомог, компенсацій, надбавок, інших соціальних гарантій тощо, у тому числі для цілей, визначених законами України "Про військовий обов`язок та військову службу" та "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", на весь термін дії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією до проведення планового оцінювання повсякденного функціонування особи експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування;

особи, інвалідність яким встановлена без зазначення строку проведення повторного огляду, проходять оцінювання повсякденного функціонування особи за власним бажанням (за зверненням опікуна - у разі позбавлення особи з інвалідністю дієздатності);

особам з інвалідністю, повторний огляд яких був призначений з 1 січня 2025 року, але які не змогли його своєчасно пройти, строк інвалідності продовжується до дати прийняття рішення за результатами проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, але не довше ніж до 1 липня 2025 року.

У разі якщо особі інвалідність (із зазначенням строку повторного огляду) була встановлена до введення в дію цього Закону і строк повторного огляду припав на період воєнного стану на території України, але така особа відповідно до умов, встановлених Кабінетом Міністрів України, не проходила такий повторний огляд у медико-соціальних експертних комісіях:

чоловіки віком від 25 до 60 років, яким була встановлена друга або третя група інвалідності із зазначенням строку повторного огляду, зобов`язані у період з 1 квітня 2025 року до 1 листопада 2025 року пройти оцінювання повсякденного функціонування особи відповідно до цього Закону та Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Кабінетом Міністрів України;

інші особи, крім осіб, яких неможливо направити на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, проходять оцінювання повсякденного функціонування особи до 1 квітня 2026 року.

На період дії воєнного стану, надзвичайного стану в Україні перелік причин неможливості проходження повторного огляду або оцінювання повсякденного функціонування особи визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону №4170-IX установлено, що повноваження, права і обов`язки медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи, а також повноваження, права і обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України припиняються 31 грудня 2024 року.

З моменту припинення повноважень, прав і обов`язків медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи розгляд направлень на медико-соціальні експертні комісії, що не завершений до моменту припинення повноважень, прав і обов`язків медико-соціальних експертних комісій, припиняється зазначеними комісіями; розгляд зазначених направлень здійснюється експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи відповідно до цього Закону та Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

01.01.2025 набули чинності положення постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338 Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи, якою затверджено: Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; Критерії направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок функціонування електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи; Критерії встановлення інвалідності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року №1338 затверджено Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, яким визначено основні організаційні засади формування та функціонування експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - експертні команди, Положення або Постанова №1338, набрання чинності із 26.11.2024, 01.01.2025 набрання чинності окремими положеннями, в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Абзацами 2 та 6 пункту 3 Положення №1338 установлено, що повноваження, права і обов`язки медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи, а також повноваження, права і обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я припиняються 31.12.2024.

Перевірка обґрунтованості рішень медико-соціальних експертних комісій, прийнятих до моменту припинення їх повноважень, прав і обов`язків, проводиться Центром оцінювання функціонального стану особи в порядку, встановленому для перевірки обґрунтованості рішень експертних команд відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.

Пунктом 10 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи Положення №1338 визначене, що рішення про встановлення інвалідності, прийняті до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 р. №1338 Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи, переглядаються Центром оцінювання функціонального стану особи з дотриманням вимог, встановлених цим Порядком.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України №2022 від 03.12.2024 "Про покладання прав та обов`язків Центру оцінювання функціонального стану особи" відповідно до пункту 7 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року N 1338, та пункту 8 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року N 267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року №90), наказано, зокрема, покласти права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи на державну установу "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" (ідентифікаційний код згідно з ).

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 "Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи" визначено, що до введення в дію Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи:

з 1 січня 2025 року експертиза щодо встановлення інвалідності відповідно до законодавства для повнолітніх осіб проводиться експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи, сформованими відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою (далі - експертні команди), до складу яких можуть входити лікарі, які мають право проводити оцінювання повсякденного функціонування особи відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою, а також Центром оцінювання функціонального стану осіб відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою;

проведення оцінювання повсякденного функціонування особи організовується в кластерних та надкластерних закладах охорони здоров`я відповідно до Положення про експертну команду з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.

Датою початку функціонування електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи та її складової - Реєстру осіб, направлених на проведення оцінювання повсякденного функціонування, є дата оприлюднення відповідного повідомлення про це на офіційному веб-сайті Міністерства охорони здоров`я, яке здійснюється після впровадження відповідного програмного забезпечення та забезпечення технічної можливості щодо його функціонування (п. 3 Положення №1338).

Основні організаційні засади формування та функціонування експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи визначає Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 "Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи" (далі - Положення про експертні команди, в редакції на дату виникнення спірних правовідносин).

Згідно абзаців сьомого, восьмого пункту 3 Положення №1338 перевірка обґрунтованості рішень медико-соціальних експертних комісій, прийнятих до моменту припинення їх повноважень, прав і обов`язків, проводиться Центром оцінювання функціонального стану особи в порядку, встановленому для перевірки обґрунтованості рішень експертних команд відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.

Документи, рішення, прийняті медико-соціальними експертними комісіями, документи, видані на підставі цих рішень, є чинними, прирівнюються до рішень експертних команд, документів, виданих на підставі рішень експертних команд (у тому числі витягів з рішень), та продовжують бути підставами для оформлення або продовження надання особам з інвалідністю статусів, пільг, пенсій, допомог, компенсацій, надбавок, інших соціальних гарантій тощо, у тому числі для цілей, визначених у Законах України Про військовий обов`язок та військову службу та Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, на весь строк дії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією до проведення планового оцінювання повсякденного функціонування особи експертними командами.

За змістом абзацу першого пункту 2, абзацу другого пункту 3 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338, експертні команди формуються та функціонують у кластерних та/або надкластерних закладах охорони здоров`я, а також за потреби та/або в разі відсутності затвердженої спроможної мережі закладів охорони здоров`я на території регіону в закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності (далі - заклади охорони здоров`я).

Експертні команди формуються з метою організації та проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - оцінювання) відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи та критеріїв направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 р. №1338 Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи.

Підпунктом 2 пункту 8 названого Положення №1338 визначене, що Центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями на виконання ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду стосовно зазначеної в ухвалі слідчого судді або рішення, ухвалі суду особи, за запитом робочої групи із забезпечення моніторингу в сфері оцінювання, утвореної керівником обласної, Київської міської державної адміністрації (військової адміністрації), або за результатами моніторингу наявних в електронній системі щодо оцінювання повсякденного функціонування особи даних.

На виконання пункту 7 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи наказом Міністерства охорони здоров`я України від 03.12.2024 №2022 покладені права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи на державну установу "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" (ідентифікаційний код згідно з ).

Результати проведення оцінювання Положення №1338 визначаються в наступних пунктах.

У разі проведення оцінювання особи, якій раніше було встановлено інвалідність, у рішенні експертної команди датою встановлення інвалідності зазначається дата, до якої було встановлено інвалідність за результатами останньої експертизи, але не більше ніж за три роки, при цьому в разі прийняття рішення про зміну (невстановлення) групи інвалідності датою зміни (невстановлення) групи інвалідності вважається дата прийняття рішення експертною командою (п. 40 Порядку проведення оцінювання).

У разі встановлення інвалідності експертна команда розробляє рекомендації у зв`язку з прийнятим рішенням, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю, на підставі індивідуального реабілітаційного плану (за наявності), за участю особи індивідуальну програму реабілітації особи з інвалідністю, в яких визначаються обсяги та види реабілітаційних заходів з конкретизацією трудових рекомендацій, методи та строки їх здійснення, засоби реабілітації, медичні вироби та відповідальні за виконання. Експертна команда відповідає за якість розроблених рекомендацій та здійснює у межах своїх повноважень контроль за їх виконанням.

Строк чинності індивідуальної програми реабілітації визначається строком, на який особі встановлено інвалідність. У разі встановлення інвалідності без зазначення строку повторного оцінювання індивідуальна програма реабілітації може бути переглянута за бажанням особи з інвалідністю (п. 43 Порядку проведення оцінювання).

Рішення експертної команди підписується в електронній системі кожним членом експертної команди шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису користувача електронної системи відповідно до Закону України Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги (п. 44 Порядку проведення оцінювання).

Експертна команда може за власною ініціативою або за заявою особи, стосовно якої проводиться оцінювання, або її уповноваженого представника, викладеною в довільній формі, виправити допущені в рішенні експертної команди описки, технічні або арифметичні помилки (заява про внесення виправлень).

Особа, стосовно якої проведене оцінювання, або її уповноважений представник, протягом 40 календарних днів з дати, коли особа отримала витяг з рішення експертної команди, подає до закладу охорони здоров`я, в якому сформована відповідна експертна команда, що прийняла рішення, заяву про внесення виправлень до рішення (п. 45-1 Порядку проведення оцінювання).

Організація проведення повторних оцінювань для моніторингу ефективності застосованих компенсаторів і корекції реабілітаційних заходів та перевірка обґрунтованості рішень визначається наступними пунктами Положення №1338.

Повторне оцінювання осіб з інвалідністю з нестійкими, оборотними змінами та порушеннями функцій організму проводиться раз на один - три роки або в інший строк, визначений відповідно до критеріїв встановлення інвалідності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 р, № 1338 Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи (п. 47 Порядку проведення оцінювання Положення №1338).

Повторне оцінювання осіб з інвалідністю, а також осіб, інвалідність яких встановлена без зазначення строку проведення повторного оцінювання, проводиться раніше зазначеного строку за направленням, сформованим лікарем на підставі звернення такої особи з інвалідністю або її уповноваженого представника, у разі настання змін у стані здоров`я і працездатності або за рішенням суду (п. 48 Порядку проведення оцінювання).

Пунктом 51 Положення №1338 передбачено, що Центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями:

на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді стосовно особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді;

за запитом робочої групи із забезпечення здійснення моніторингу у сфері оцінювання повсякденного функціонування особи, утвореної керівником обласної, Київської міської держадміністрації (військової адміністрації) (далі - робоча група з моніторингу);

за результатами моніторингу оцінювання, здійснення якого забезпечується Центром оцінювання функціонального стану особи.

Порядок здійснення моніторингу оцінювання повсякденного функціонування особи затверджується МОЗ.

До складу робочих груп з моніторингу за їх згодою можуть входити медичні працівники, представники територіальних органів (підрозділів) Пенсійного фонду України, Національної поліції, Державного бюро розслідувань, СБУ, Національного антикорупційного бюро, громадських об`єднань, які провадять діяльність у сфері запобігання та/або протидії корупції.

Робоча група з моніторингу:

здійснює моніторинг рішень, прийнятих експертними командами та медико-соціальними експертними комісіями, які провадили діяльність у межах відповідного регіону;

формує запити до Центру оцінювання функціонального стану особи щодо перевірки обґрунтованості рішень, що підлягають моніторингу, у разі виявлення ознак систематичного необґрунтованого прийняття рішень окремими експертними командами та/або медико-соціальними експертними комісіями.

Членам робочих груп з моніторингу забезпечується доступ до інформації про рішення, прийняті експертними командами та медико-соціальними експертними комісіями (без зазначення наявних у таких рішеннях персональних даних осіб, яким проведено оцінювання, та осіб, які входять до складу відповідних експертних команд та комісій).

Якщо за результатами перевірки прийнято рішення про необхідність проведення повторного оцінювання, про це повідомляється особі, повторне оцінювання якої повинно бути проведено, рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) та на адресу її електронної пошти (за наявності), а також відображається в електронній системі для лікаря, який направив, обґрунтованість рішення за яким перевіряється.

Оцінювання в такому разі проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова .

За результатами перевірки обґрунтованості рішень та оцінювання Центр оцінювання функціонального стану особи приймає рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення. У разі відмови особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді, від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи, крім випадків наявності виключних підстав, до державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова приймається рішення про скасування попереднього рішення експертної команди або медико-соціальної експертної комісії. Виключними підставами для таких осіб для перенесення строків медичних обстежень є відрядження, тимчасова непрацездатність або мобілізація до Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Центр оцінювання функціонального стану особи під час оскарження рішення експертних команд перевіряє обґрунтованість рішень, прийнятих під час оцінювання та встановлення інвалідності, розглядає медичні документи та проводить оцінювання, за результатами чого приймає рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення. Оцінювання за рішенням Центру оцінювання функціонального стану особи проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі одного із закладів охорони здоров`я, де функціонує експертна команда, і куди направлено особу Центром оцінювання функціонального стану особи, але обов`язково з урахуванням екстериторіального принципу (п. 52 Порядку проведення оцінювання Положення №1338).

Після проведення оцінювання, прийняття та підписання в електронній системі рішення експертної команди на адресу електронної пошти особи, яка проходила оцінювання, надсилається витяг із рішення, що формується в електронній системі у зв`язку з прийнятим рішенням, та рекомендації у зв`язку з прийнятим рішенням, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (у разі встановлення інвалідності). У разі відсутності електронної пошти зазначені документи надсилаються протягом п`яти календарних днів засобами поштового зв`язку рекомендованим листом із повідомленням про вручення на адресу задекларованого/ зареєстрованого місця проживання (перебування). Витяг з прийнятого рішення та рекомендації у зв`язку з прийнятим рішенням, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (у разі встановлення інвалідності), також відображаються в електронній системі для лікаря, який направив, та за запитом особи можуть бути роздруковані та надані їй у паперовій формі (п. 53 Порядку проведення оцінювання Положення №1338).

Відомості про результати проведеного оцінювання надсилаються до Єдиної інформаційної системи соціальної сфери шляхом електронної інформаційної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів Трембіта (п. 53 Порядку проведення оцінювання Положення №1338).

Електронні дані, на підставі яких формується витяг з рішення, передаються в порядку електронної інформаційної взаємодії з електронної системи до Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (п. 53 Порядку проведення оцінювання Положення №1338).

Відповідно до пункту 17 Положення №1338, оцінювання проводиться за електронним направленням, що сформоване в електронній системі лікарем (далі - лікар, який направив):

лікуючим лікарем з надання первинної медичної допомоги, лікуючим лікарем з надання спеціалізованої медичної допомоги після проведення необхідних діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності ознак, що відповідають критеріям направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 р. N 1338 Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи;

головою військово-лікарської, медичної (військово-лікарської), лікарсько-експертної комісії щодо осіб, в яких за результатами проходження військово-лікарської, лікарської експертизи виявлено ознаки, що відповідають критеріям направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 N 1338.

Згідно з пунктом 24 Положення №1338, після отримання закладом охорони здоров`я електронного направлення в електронній системі таке направлення розглядається адміністратором закладу охорони здоров`я (далі - адміністратор), який є уповноваженою особою закладу охорони здоров`я, в якому створено експертну команду. У закладі охорони здоров`я може бути уповноважено кількох осіб для виконання функцій адміністратора.

При цьому, згідно абзацу п`ятого пункту 27 Положення №1338, підставами для повернення адміністратором документів на доопрацювання є невідповідність критеріям направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 р. №1338 Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи

Згідно із пунктом 1 наказу Міністерства охорони здоров`я України від 10.12.2024 №2067, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2024 року за № 1925/43270, Деякі питання забезпечення проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджені:

1) перелік відомостей, що містяться в направленні на оцінювання повсякденного функціонування особи; 2) перелік відомостей, що містяться в протоколі розгляду експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи; 3) перелік відомостей, що містяться в рішенні експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; 4) перелік відомостей, що містяться в протоколі розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії; 5)перелік відомостей, що містяться в рішенні експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії; 6)перелік відомостей, що містяться в протоколі розгляду під час перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії; 7)перелік відомостей, що містяться в рішенні експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії; 8)форму направлення на оцінювання повсякденного функціонування особи; 9)форму протоколу розгляду експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи; 10)форму рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; 11)форму витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; 12)форму рекомендацій, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю; 13)форму витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України; 14)форму витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів; 15)форму протоколу розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії; 16)форму рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії; 17)форму витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії; 18)форму протоколу розгляду під час перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії; 19)форму рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії; 20)форму витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії.

Згідно із підпунктом 4 пункту 2 наказу Міністерства охорони здоров`я України від 10.12.2024 №2067, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2024 року за № 1925/43270, Деякі питання забезпечення проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, установити, що на вимогу особи, щодо якої проведено оцінювання, їй надається витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи та рекомендації, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю, згідно з формами, затвердженими підпунктами 11 та 12 пункту 1 цього наказу, в паперовій формі, засвідчені підписом особи, яка сформувала такий витяг з рішення (лікаря, який направив особу на оцінювання, адміністратора закладу охорони здоров`я, на базі якого функціонує експертна команда, що провела оцінювання щодо відповідної особи (за наявності технічної можливості), або члена зазначеної експертної команди) та печаткою (за наявності) закладу охорони здоров`я, в якому працює особа, яка сформувала витяг з рішення.

Наказом Міністерства охорони здоров`я від 07.01.2025 за №48 затверджено Статут державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України ().

Пунктом 1 Статуту визначено, що Державна установа Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України (далі - Інститут) є профільною державною науково-практичною, науково-дослідною та лікувально-профілактичною установою, для якої наукова і науково-організаційна діяльність є основною.

До складу Інституту входять клінічні підрозділи, які є базою для наукового відділу Інституту, а також науково-практичною базою для закладів вищої освіти (на договірних засадах), які діють на підставі Положення про клініку Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України.

Інститут є правонаступником Дніпропетровського науково-дослідного інституту відновлення та експертизи працездатності інвалідів (далі- ДІВЕГПН). Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31 травня 1993 року №123 ДІВЕПІН перейменований в Державну установу Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України (п. 3 Статуту).

Пунктом 4 Статуту встановлено, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 03 грудня 2024 року №2022 на Інститут покладено права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи.

Відповідно до п. 3 Статуту основними завданнями Інституту є, зокрема:

здійснення медичної, консультативної, лікувальної, експертної, реабілітаційної та профілактичної діяльності;

здійснення експертизи з оцінювання функціонального стану особи при порушеннях функціонування та обмеженні життєдіяльності з визначенням групи інвалідності, встановлення причини інвалідності, терміну її встановлення, видачі відповідних рішень (витягів) за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи.

Статтею 110 КПК України визначено, що рішення слідчого приймається у формі постанови. Постанова слідчого складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Постанова слідчого виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне рішення.

15.12.2023 набрав чинності Закон України "Про адміністративну процедуру", який упорядковує відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у спосіб прийняття й виконання адміністративних актів (частина перша статті 1 Закону України "Про адміністративну процедуру").

Згідно із частинами першою та другою статті 12 Закону України "Про адміністративну процедуру" адміністративний орган зобов`язаний у порядку, встановленому законом, забезпечувати реалізацію права особи на доступ до інформації, що пов`язана з прийняттям та виконанням адміністративного акта стосовно неї. Учасник адміністративного провадження має право знати про початок адміністративного провадження та про своє право на участь у такому провадженні, а також право на ознайомлення з матеріалами відповідної справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 17 Закону України "Про адміністративну процедуру" особа має право бути заслуханою адміністративним органом, надавши пояснення та/або заперечення у визначеній законом формі до прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи. Адміністративний орган зобов`язаний здійснювати інформування та консультування учасників адміністративного провадження з питань, що стосуються адміністративного провадження, а також щодо змісту їхніх прав та обов`язків.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Щодо відсутності єдності у правових висновках судів та відсутності правового висновку Верховного Суду, із наступних питань застосування норм матеріального права:

- чи необхідно повідомляти особу під час перевірки ЦОФСО обґрунтованості рішень прийнятих медико-соціальними експертними комісіями в порядку п. 51 Постанови №1338, Закону України Про адміністративну процедуру на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду стосовно особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді або рішенні, ухвалі суду?

- чи є тотожними поняття перевірки обґрунтованості рішень прийнятих медико-соціальними експертними комісіями та прийняття рішення про необхідність проведення повторного оцінювання, в порядку п. 51 Положення №1338?

- чи є достатньою підстава (несе кумулятивний ефект протиправності рішення) неповідомлення особи про перевірку ЦОФСО обґрунтованості рішень прийнятих медико-соціальними експертними комісіями в порядку п. 51 Положення №1338, для скасування рішення перевірки обґрунтованості рішень прийнятих медико-соціальними експертними комісіями, з огляду на вимоги Закону України Про адміністративну процедуру?

- чи стосуються підпункти А та Б пункту 2 Рішення РНБО від 22 жовтня 2024 року, Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів тотожних правовідносин, чи регулюють різні правові підстави для перевірки рішень прийнятих медико-соціальними експертними комісіями?

Суд здійснює висновки на поставлені питання з метою розв`язання цього спору.

Щодо поняття перевірки обґрунтованості рішень прийнятих медико-соціальними експертними комісіями та прийняття рішення про необхідність проведення повторного оцінювання, в порядку п. 51 Положення №1338.

П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалив наступні постанови:

від 23.01.2026 № 400/4778/25:

Системний аналіз вищенаведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що в досліджуваних правовідносинах Центр оцінювання функціонального стану особи наділено повноваженнями на проведення перевірки: 1) обґрунтованості рішень, 2) повторного оцінювання особи.

У разі "перевірки обґрунтованості рішення" проведення повторного оцінювання, виклику та медичного огляду особи законодавцем не передбачено.

За приписами п. 8 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 N 1338, проведення повторного оцінювання, виклик та медичний огляд особи здійснюються лише в разі прийняття рішення про необхідність проведення "повторного оцінювання особи".

У досліджуваних правовідносинах Центром оцінювання функціонального стану особи проведено перевірку саме обґрунтованості рішення, а не оцінювання особи.

За фактичними обставинами справи, рішення про необхідність проведення повторного оцінювання ОСОБА_1 не приймалось, а здійснювалась перевірка обґрунтованості рішення, прийнятого медико-соціальною експертною комісією, а тому є безпідставними доводи позивача в досліджуваній частині правовідносин.;

від 05.02.2026 у справі № 420/26599/25:

Апеляційний суд, як і суд першої інстанції, відхиляє доводи позивача про те, що вона не зверталась до відповідача з метою оцінювання її повсякденного функціонування, та про відсутність судового рішення про повторний огляд позивача.

При цьому апеляційний суд зазначає, що наведені апелянтом обставини стосуються проведення повторного оцінювання, в той час як в цій справі мала місце перевірка обґрунтованості рішення медико-соціальної експертної комісії, на виконання постанови слідчого, стосовно особи, зазначеної у постанові слідчого.

Апелянт помилково ототожнює "повторне оцінювання" з "перевіркою обґрунтованості рішення медико-соціальної експертної комісії", яка є самостійною процедурою, передбаченою Порядком оцінювання N 1338, яка проводиться не з метою повторного оцінювання особи, а для перевірки правильності, законності та відповідності прийнятого раніше рішення вимогам чинного законодавства.

Враховуючи те, що перевірка обґрунтованості рішень МСЕК є окремою самостійною процедурою, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дії відповідача щодо проведення перевірки обґрунтованості рішення МСЕК за відсутності звернення позивача до Центру оцінювання функціонального стану особи із заявою про її переогляд - не виходять за межі його компетенції.

Отже, повідомлення апелянта про її повторне оцінювання та його проведення не може розцінюватися як порушення її прав, оскільки проведення безпосереднього огляду особи у даному випадку відповідає п. 51 Порядку оцінювання N 1338.

Матеріалами справи підтверджено, що перевірка обґрунтованості рішення МСЕК ініційована відповідачем на підставі постанови слідчого ДБР, надісланої листом ДБР N 3187-25/10-2-02-01-1348/25 від 31.01.2025, в межах кримінального провадження N 0000923 від 21.10.2024.

Оскільки постанова слідчого є документом, передбаченим Порядком оцінювання N 1338, на підставі якого проводиться ініціювання перевірки обґрунтованості рішення МСЕК, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, відповідачем на підставі в межах повноважень ініціював таку перевірку щодо прийнятого відносно позивача рішення.

Суд погоджується із викладеними вище висновками П`ятого апеляційного адміністративного суду, та зазначає, що п. 8 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Постанови №1338, та п. 51 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи Постанови №1338 містять однакові норми, які регулюють наступну процедуру:

8. Центр оцінювання функціонального стану особи:

2) проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих експертними командами або медико-соціальними експертними комісіями на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду - стосовно особи, зазначеної в постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді або рішенні, ухвалі суду.

Якщо за результатами перевірки обґрунтованості прийнято рішення про необхідність проведення повторного оцінювання особи, про це повідомляється особі;

51. Центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду стосовно особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді або рішенні, ухвалі суду;

Якщо за результатами перевірки прийнято рішення про необхідність проведення повторного оцінювання, про це повідомляється особі, повторне оцінювання якої повинно бути проведено, рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) та на адресу її електронної пошти (за наявності), а також відображається в електронній системі для лікаря, який направив, обґрунтованість рішення за яким перевіряється.

Таким чином, п. 8 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Постанови №1338 та п. 51 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи Постанови №1338 визначають правову підставу для перевірки обґрунтованості рішень, прийнятих медико-соціальними експертними комісіями, на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді.

Тобто в межах процедури перевірки обґрунтованості рішень МСЕК в залежності від кожної окремої справи (рішення МСЕК) відповідач має дискреційне право приймати рішення про необхідність проведення повторного оцінювання, а може не приймати таке рішення у випадку, якщо документів достатньо для перевірки обґрунтованості рішень МСЕК.

Суд зазначає, що повторне оцінювання під час перевірки обґрунтованості рішень МСЕК не є обов`язковим і є дискреційним повноваженням ЦОФСО відповідача.

Судом встановлена обставина, що відповідачем, відповідно до п. 8 Положення та п. 51 Порядку Постанови №1338 приймалось рішення про необхідність проведення повторного оцінювання позивача, що зазначене у пункті 8 оспорюваного рішення та витягу із рішення.

Таким чином, у відповідача наявні правові підстави для повідомлення позивача про необхідність проведення повторного оцінювання під час перевірки обґрунтованості рішення МСЕК щодо позивача на базі Вінницького національного медичного університету імені М. І. Пирогова, яке здійснило перевірку та відповідне повторне оцінювання без повідомлення позивача, приховано, таємно.

У змісті пункту 8 оспорюваного рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 27.03.2025 № В1757 зазначені відомості про прийняття рішення про повторне оцінювання позивача саме 27.03.2025, тобто наявні обов`язкові підстави для повідомлення позивача, оскільки повторне оцінювання особи приймалось експертною командою відповідача ЦОФСО під час перевірки обґрунтованості рішення МСЕК, яким визначена група інвалідності позивачу.

Зазначене порушення процедури є самостійним та достатнім порушенням для скасування оспорюваного рішення.

Щодо повідомлення особи під час перевірки обґрунтованості рішень МСЕК.

Суд зазначає, що Постанова №1338 не містить прямих норм щодо обов`язку повідомлення особі під час перевірки обґрунтованості рішень МСЕК.

У постановах Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2026 у справі №560/15294/25, від 17.02.2026 № 560/16248/25, від 20.01.2026 № 560/8046/25, Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.01.2026 у справі №380/9169/25 зазначені різні висновки, що відповідач зобов`язаний повідомляти особу про проведення перевірки обґрунтованості рішень МСЕК.

Зазначені висновки апеляційних адміністративних судів різняться за підставами повідомлення та нормативного обґрунтування такого обов`язку для відповідача: ототожнення підстав повідомлення особи під час перевірки обґрунтованості рішень МСЕК та у випадку прийняття рішення про необхідність проведення повторного оцінювання; обов`язковість прийняття рішення про необхідність проведення повторного оцінювання особи під час перевірки обґрунтованості рішень МСЕК; системний аналіз норм та їх взаємозв`язку п. 8 Положення, п. 51 Порядку Постанови №1338, Критеріїв визначення форми проведення оцінювання повсякденного функціонування особи у Додатком 1 до Порядку Постанови №1338 (за змістом Критеріїв експертна команда проводить розгляд справ за такими формами: 1) очно, за участю особи або її уповноваженого представника в закладі охорони здоров`я, в якому утворена експертна команда; 2) заочно, без особистої участі особи; 3) із використанням методів і засобів телемедицини; 4) за місцем перебування/лікування особи. Пунктом 2 Критеріїв експертна команда проводить розгляд справи заочно (без особистої участі особи або її уповноваженого представника) за умов, визначених нижче, за винятком випадків, коли особа повідомила про своє бажання бути присутньою на розгляді. Перелік захворювань та станів, за яких оцінювання повсякденного функціонування особи проводиться заочно, визначений пунктом 4 Критеріїв).

Суд висновує, що Постанова №1338 не містить обов`язкових норм у процедурі перевірки обґрунтованості рішень МСЕК на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду повідомлення особи про таку перевірку.

Постанова №1338 не містить імперативних норм у процедурі перевірки обґрунтованості рішень МСЕК на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду обов`язково приймати рішення про необхідність проведення повторного оцінювання.

У той же час у змісті оспорюваного рішення від 27.03.2025 № В1757 зазначені відомості про прийняття рішення про повторне оцінювання позивача, проте у справі відсутні докази направлення повідомлення позивачу в порядку визначеному Постановою №1338.

Щодо необхідності повідомляти особу під час адміністративної процедури.

Суд зазначає, що Постанова №1338 є підзаконним нормативно-правовим актом, на процедуру перевірки обґрунтованості рішень МСЕК поширюються вимоги Закону України Про адміністративну процедуру.

Згідно із пунктом 65-1 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи Постанови №1338, скарга не підлягає розгляду за умови наявності ознак, визначених статтею 45 Закону України Про адміністративну процедуру.

Отже, норми Постанови №1338 чітко визначають, що на даний нормативно-правовий акт поширюється дія норм Закону України Про адміністративну процедуру.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України Про адміністративну процедуру від 17.02.2022 №2073-IX (в подальшому - Закон №2073-IX), адміністративний орган застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законом.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону №2073-IX, учасник адміністративного провадження має право знати про початок адміністративного провадження та про своє право на участь у такому провадженні, а також право на ознайомлення з матеріалами відповідної справи.

Стаття 17 Закону №2073-IX гарантує право особи на участь в адміністративному провадженні та передбачає, що особа має право бути заслуханою адміністративним органом, надавши пояснення та/або заперечення у визначеній законом формі до прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи.

Суд висновує, що Постанова №1338 не містить правових норм, які дозволяють здійснювати перевірку обґрунтованості рішень МСЕК таємно, приховано (без відома особи) - тобто без повідомлення особи, якій встановлена інвалідність, про перевірку рішення МСЕК.

Таємниця досудового розслідування не поширюється на процедуру перевірки обґрунтованості рішень МСЕК, такі доводи є необґрунтованими.

Більше того, посилання на таємницю досудового розслідування для адміністративної процедури суперечить логіці, оскільки за результатом перевірки обґрунтованості рішення МСЕК особі направляється відповідне рішення ЦОФСО.

Постанова №1338 може не мати норм щодо повідомлення особи, у той же час відповідні норми визначені Законом №2073-IX.

Враховуючі вищевикладене, суд вважає, що проведення перевірки обґрунтованості та скасування рішення МСЕК, яким позивачу встановлена група інвалідності із порушенням встановленого порядку, здійснена з порушенням таких принципів адміністративної процедури, як законність, відкритість, гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні.

У даному випадку відповідачем не дотримані положення Закону України Про адміністративну процедуру та не повідомлений позивач про здійснення перевірки обґрунтованості рішення МСЕК, яким встановлена інвалідність особи, не забезпечене право позивача на участь в адміністративному провадженні.

Таким чином, суд констатує, що дії відповідача направлені на порушення порядку визначеного Постановою №1338 під час прийняття оспорюваного рішення та не відповідають вимога Закону №2073-IX.

Аналогічні висновки щодо неповідомлення особи під час перевірки обґрунтованості рішення МСЕК на виконання вимог Закону України Про адміністративну процедуру ухвалені у постановах Другого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2026 № 440/12163/25, від 04.02.2026 у справі №440/5814/25, від 15.01.2026 у справі №440/10815/25, від 03.12.2025 у справі №480/3066/25.

Щодо підстав призначення перевірки обґрунтованості рішення МСЕК.

У змісті оспорюваного рішення зазначені відомості що перевірка обґрунтованості рішення МСЕК здійснена на виконання постанова слідчого, прокурора, ухвала слідчого судді стосовно особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді щодо позивача.

Постанова слідчого прийнята тільки 03.10.2025, а перевірка відповідачем обґрунтованості рішення МСЕК здійснена на виконання запиту слідчого від 22.10.2024, який отриманий відповідачем 23.10.2024.

Запит слідчого не є процесуальним рішенням у формі постанови слідчого, а тому підстави призначення перевірки обґрунтованості рішення МСЕК не відповідають пункту 8 Положення та пункту 51 Порядку Постанови №1338.

У суду відсутні докази, оскільки не надані відповідачем, яку посаду обіймає позивач у виконавчому комітеті селищної ради, із цих підстав суд зазначає, що суду не надані докази того, що позивач є посадовою особою державного органу.

Підпунктом б пункту 2 Рішення РНБО від 22.10.2024 вирішене Кабінету Міністрів України забезпечити утворення Міністерством охорони здоров`я України разом з Державним бюро розслідування, Службою безпеки України, Національною поліцією України, обласними, Київською міською військовими адміністраціями у тижневий строк робочих груп із перевірки рішень медико-соціальних експертних комісій (МСЕК) щодо встановлення інвалідності посадовим особам відповідних державних органів.

Суд зазначає, що підстави призначення перевірки відповідачем обґрунтованості рішення МСЕК щодо позивача є неправомірними, оскільки здійснені на підставі п. 8 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Постанови №1338 та п. 51 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи Постанови №1338, тобто постанови слідчого та на підставі пп. б пункту 2 Рішення РНБО від 22.10.2024, проте станом на момент призначення перевірки та її проведення, і винесення рішення відсутня постанова слідчого, а Рішення РНБО від 22.10.2024 набрало чинності тільки 24.10.2024, проте запит слідчого винесений 22.10.2024, тобто до дати чинності відповідного Рішення РНБО від 22.10.2024.

Рішення РНБО від 22.10.2024 містить різні правові підстави для перевірки рішень медико-соціальних експертних комісій (МСЕК) щодо встановлення інвалідності посадовим особам відповідних державних органів (пп. Б п. 2), які відрізняються від правових підстав пп. А п. 2 Рішення РНБО від 22.10.2024 відносно виконання Рішення РНБО від 30.08.2023 Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", уведеним в дію Указом Президента України від 12.09.2023 №576/2023, зокрема, визначено Кабінету Міністрів України забезпечити у тримісячний строк провести перевірку обґрунтованості рішень медико-соціальних експертних комісій та військово-лікарських комісій щодо встановлення інвалідності, визнання непридатності до військової служби, прийнятих у період дії правового режиму воєнного стану в Україні (тобто з 24 лютого 2022 року).

Суд зазначає, що Рішення РНБО від 22.10.2024 та від 30.08.2023 містять різні правові підстави для перевірки рішень МСЕК щодо встановлення інвалідності - непридатності до військової служби прийнятих у період дії правового режиму воєнного стану в Україні (тобто з 24 лютого 2022 року) та встановлення інвалідності посадовим особам відповідних державних органів.

Підтвердженням цього висновку суду є те, що у змісті Рішення РНБО від 22.10.2024 наявні різні підпункти, які визначають окремі правові відносини, в межах яких необхідно здійснити перевірку обґрунтованості рішень медико-соціальних експертних комісій:

- для придатності до військової служби з 24.02.2022 (пп. А п. 2);

- встановлення інвалідності посадовим особам державних органів (пп. Б п. 2).

Суду не надані докази того, що перевірка обґрунтованості рішення МСЕК щодо позивача здійснена на виконання Рішення РНБО від 30.08.2023, відповідач навпаки у відзиві наводить доводи того, що перевірка призначена на виконання Рішення РНБО від 22.10.2024.

З огляду на викладене, суд встановив порушення порядку призначення перевірки обґрунтованості рішення МСЕК щодо позивача.

Щодо висновку суду про достатність порушення процедури перевірки для визнання протиправним та скасування оспорюваного рішення відповідача.

Суд не застосовує у даному випадку надмірний формалізм щодо дотримання процедури, а зазначає, що позивач позбавлений відповідачем права на участь у розгляді його справи.

У цій справі відповідачем не дотримані положення Постанови №1338, Закону України Про адміністративну процедуру, відповідних Рішень РНБО, позивач не повідомлений позивач про здійснення перевірки обґрунтованості рішення МСЕК та не повідомлений про прийняття рішення про необхідність проведення повторного оцінювання повсякденного функціонування особи експертною командою Центру оцінювання функціонального стану особи, не забезпечене право позивача на участь в адміністративному провадженні та під час повторного оцінювання.

Перевірка призначена не на підставі постанови слідчого і не на підставі Рішення РНБО від 22.10.2024.

Суду не надані докази того, на які правовій підставі здійснювалась перевірка обґрунтованості рішення МСЕК щодо позивача: як посадової особи державного органу чи як військовозобов`язаного, який проходив військово-лікарську комісію, та якому встановлена група інвалідності після введення воєнного стану із 24.02.2022.

Суд зазначає, що саме по собі порушення процедури прийняття акту не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти, не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Не кожен дефект акта чи порушення процедури призводить до його неправомірності.

Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод оцінки справедливості процесу в цілому не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу.

Суд, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури оформлення того чи іншого рішення, вважає, що у разі підтвердження факту порушення відповідачем окремих процедурних питань при здійсненні розгляду справи щодо позивача у адміністративній процедурі може потягнути за собою безумовне скасування у випадку, якщо такі порушення мали наслідком прийняття незаконного рішення.

Неповідомлення позивача про розгляд його справи (перевірки обґрунтованості рішення МСЕК) є суттєвим порушення процедури, адже позбавляє позивача бути присутнім під час розгляду справи, і таке порушення не є формальним чи несуттєвим на переконання суду.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу на поняття надмірного формалізму, який відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 18.05.2018 у справі № 826/11106/17, від 28.10.2018 у справі № 826/14749/16, від 27.11.2019 у справі № 826/15257/15, від 25.03.2020 у справі № 805/4508/16-а, від 20.05.2020 у справі № 809/1031/16, від 31.03.2021 у справі № 620/2520/20, від 19.05.2021 у справі № 210/5129/17, від 20.05.2022 у справі № 340/370/21 та від 27.09.2022 у справі № 320/1510/20, слід розуміти як надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом.

Поняття пуризм (надмірний формалізм) було введено у правовий обіг ЄСПЛ. Так, у рішенні у справі Сутяжник проти Росії (заява № 8269/02) ЄСПЛ зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки. У цій справі рішення арбітражного суду, яке набрало законної сили, було скасовано в порядку нагляду з припиненням провадження у справі суто з підстави того, що спір не підлягав розгляду арбітражними судами, хоча у подальшому вимоги заявника були задоволені судом загальної юрисдикції. Ухвалюючи рішення ЄСПЛ виходив з того, що, хоча як принцип, правила юрисдикції повинні дотримуватися, однак, враховуючи обставини даної справи, була відсутня соціальна потреба, яка б виправдовувала відступлення від принципу правової визначеності.

Правовий пуризм - невідступне слідування вимогам процесуальних та/або процедурних норм; надмірно формально сурове (бюрократичне) застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, без врахування їх доцільності (розумності, добросовісності), обставин конкретної справи, а також необхідності забезпечення ефективної реалізації та/або захисту прав особи та суспільних (публічних) інтересів.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 640/11468/20, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.05.2022 у справі № 400/1510/19, від 05.07.2022 у справі № 522/3740/20, від 27.09.2022 у справі № 320/1510/20, від 03.10.2022 у справі № 400/1510/19, від 01.11.2022 у справі № 640/6452/19 та від 18.01.2023 року у справі № 500/26/22.

Оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень містить ознаки свавільного (недобросовісного) рішення, порушенням принципу належного урядування, подібний підхід застосований Верховним Судом у постановах від 4 жовтня 2022 року у справі №420/1842/21, від 18 січня 2023 року у справі №500/26/22, від 23 січня 2025 року у справі №240/32993/23.

З огляду на викладене, суд зазначає, що порушення проведення та призначення перевірки обґрунтованості рішення МСЕК є самостійною та достатньою підставою для скасування оспорюваного рішення.

Саме кумулятивний (сумарний, сукупний) ефект допущених відповідачем порушень дозволяє стверджувати, що оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень містить ознаки свавільного (недобросовісного) рішення.

В адміністративному судочинстві добросовісність (несвавільність, розумність, справедливість) рішення суб`єкта владних повноважень означає, що при його прийнятті повинен бути застосований певний стандарт поведінки посадових осіб, що характеризується законністю, транспарентністю та повагою до прав та інтересів суб`єкта приватного права (від лат. Uberrimafides - найбільш добросовісний).

Подібний висновок ухвалений Верховним Судом у постанові 23 січня 2025 року у справі №240/32993/23.

Додатково суд вважає за необхідне зазначити, що загальноприйнятним є принцип тлумачення закону на користь особи, що є однією з основних засад правової системи, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закони та його норми в такий спосіб, щоб максимально захищати права та інтереси фізичної особи.

Цей принцип також часто відомий як in dubio pro persona або in dubio pro homine (латинською мовою), що означає у вагомих сумнівах - на користь людини.

Важливо також відзначити, що принцип тлумачення закону на користь особи не означає безумовне ігнорування закону, але вказує на те, що в сумнівних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію, яка максимально захищає права та інтереси саме фізичної особи. Суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду послідовно застосовує у спорах, пов`язаних із захистом соціальних прав осіб, принцип найбільшого сприяння особи у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який є найбільш сприятливим для особи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а, від 3 листопада 2021 року у справі № 360/3611/20.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Щодо медичних висновків в оспорюваному рішенні та оцінки доказів із медичної галузі знань.

Разом з тим, слід врахувати, що суд не здійснює самостійно оцінку підставності прийняття рішення експертної команди ЦОФСО та з медичних критеріїв, адже суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері.

Суд надає правову оцінку правомірності прийняття оспорюваного рішення виключно в межах дотримання процедури прийняття цього рішення.

Суд вправі перевірити законність висновків експертної команди ЦОФСО (МСЕК) лише в межах дотримання процедури визначеної законом.

Подібним правовідносинам за їх змістом, до внесення змін у законодавство і заміни медико-соціальних експертних комісій (далі МСЕК) на експертні команди оцінювання функціонального стану особи, Верховний Суд неодноразово надавав оцінку, аналогічно як і щодо оскарження рішень військово-лікарських комісій (далі - ВЛК).

Згідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з висновком Верховного Суду, сформованим у постанові від 30.11.2020 р. в справі N 200/14695/19-а, суди вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку.

Під час розгляду справи встановлені порушення відповідачем процедури прийняття оспорюваного рішення, щодо позивача та порушень адміністративної процедури.

Позивачем доведений факт вчинення з боку відповідача порушення його прав, свобод та інтересів внаслідок порушення адміністративної процедури прийняття оспорюваного рішення.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатні докази на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірність своїх дій та рішення.

З урахуванням зазначеного, у суду наявні підстави визнавати протиправним та скасовувати індивідуальний акт відповідача, а саме рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України та аналізуючи наведені положення законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Інші доводи сторін не впливають на висновки суду у цьому рішенні.

Одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви.

Зокрема, він є одним з визначальних принципів "доброго врядування" і "належної адміністрації" (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до "якості" закону).

Добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, засада використання та захисту цивільних прав, якій корелює принцип добросовісності у пункт 5 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України під час перевірки рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Цивільні права у публічно-правовому спорі захищаються в адміністративній юстиції.

Принципи адміністративної процедури є добросовісність і розсудливість (п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України Про адміністративну процедуру 17 лютого 2022 року № 2073-IX).

Стаття 10 Закону України Про адміністративну процедуру пояснює добросовісність і розсудливість в адміністративній процедурі. Адміністративний орган зобов`язаний діяти добросовісно для досягнення мети, визначеної законом. Адміністративний орган при здійсненні адміністративного провадження повинен діяти, керуючись здоровим глуздом, логікою та загальноприйнятими нормами моралі, з дотриманням вимог законодавства. Особа зобов`язана здійснювати надані їй права добросовісно та не зловживати ними.

Принципу добросовісності (bona fides) корелюють доктрина римського права venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки, інша назва принцип естопель) ґрунтується ще на римських максимах - non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), nemo auditur propriam turpitudinem allegans (ніхто не може посилатися на власну ганебність або провину, щоб отримати перевагу в суді або в правових питаннях тобто заборони отримувати вигоду від власної неправомірної поведінки).

В основі зазначених доктрин знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у пунктах 70-71 рішення у справі "Рисовський проти України" (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування", зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, "Тошкуца та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), пункт 119).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland),заява № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), пункту 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункт 58, "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, пункт 40, "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, пункт 67). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип "належного урядування" може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (наприклад, рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), пункту 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (зазначені вище рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункт 53 та "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), пункт 38).

З огляду на викладене, суд здійснив висновки щодо всіх ключових питань, які стосувались підстав, обставин та предмету справи.

При цьому, ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При цьому, суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн. Судові витрати на правничу допомогу у справі не заявлені, відповідні докази не надані суду у строки визначені КАС України. Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у сумі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України (пров. Макаревського Феодосія, 1-А, м. Дніпро, 49005, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення медико-соціальної експертної комісії від 27.03.2025 № В1757.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань, передбачених у Державному бюджеті України на утримання Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.І. Бевза