Справа № 320/39346/25
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2026-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2026 року № 320/39346/25

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Діски А. Б.,

за участі секретаря судового засідання Мирончук Д. Р.,

представника позивача - Коваль А. К.,

представника відповідача - Волочай О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СОНІ УКРАЇНА" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Позивач, ТОВ "СОНІ УКРАЇНА", звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головне управління ДПС у м. Києві, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.05.2025 №2 та №2.

Позовні вимоги мотивовані тим, що, з 01.04.2018 по 30.09.2024 податковим органом було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "СОНІ УКРАЇНА" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вказаний період від`ємного значення з податку на додану вартість, які зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за період з 01.04.2018 по 30.09.2024 встановлено його завищення на суму ПДВ 281480 грн за вересень 2024 року та занижено податок на додану вартість, у періоді, що перевірявся, на загальну суму 22782206 грн. За наслідками перевірки складено Акт, на підставі якого прийнято спірні податкові повідомлення-рішення.

Позивач вказує, що в його діях щодо нарахування ПДВ на суми мотиваційних виплат наданих контрагентам Товариства відсутнє порушення податкового законодавства та вина, оскільки позивач, при нарахуванні ПДВ, діяв розумно, добросовісно та обачно у відповідності до податкового законодавства, узагальнюючої податкової консультації № 123, сталої позиції контролюючих органів оприлюдненої в податкових консультаціях. Позивач зазначає, що для фіксацій права на мотиваційні виплати, контрагенти надавали Товариству акт про мотиваційну виплату, в якому фіксувалися фактичні досягнення контрагентом показників і виконання умов, необхідних для надання мотиваційної виплати, а також вказувався розмір мотиваційної виплати, відповідні звіти.

Мотиваційні виплати оплачувалися позивачем за послуги, що полягали у забезпеченні наявності продуктів Товариства в місцях продажів, забезпеченні обізнаності кінцевих споживачів контрагентів з продукцією Товариства, стимулюванні продажу продуктів в місцях продажу тощо. Також позивач зазначає, що відповідачем було допущено цілий ряд порушень порядку проведення перевірки. Посилаючись на практику Верховного Суду, представник позивача зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 19.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 320/39346/25, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено в справі підготовче судове засідання.

ГУ ДПС у місті Києві у відзиві на позовну заяву не погоджується із позовними вимогами та вважає, що відсутні підстави для задоволення позову. Відповідач зазначає, що відсутність підпису однієї з посадових осіб контролюючого органу не може саме по собі бути підставою для визнання недійсними рішень податкового органу, якщо при цьому не допущено порушень правил проведення перевірки.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 07.05.2025 № 2, 2 в обґрунтування своєї позиції відповідач повідомляє, що контролюючим органом в ході перевірки встановлено, що ТОВ «Соні Україна» укладало договори з офіційними дилерами на території України на реалізацію продукції під товарним знаком «SONI», а саме: ТОВ "АЛЛО", ТОВ "РОЗЕТКА. УА", ТОВ "ІНВЕСТКОМ", ТОВ "САВ-ДІСТРИБЬЮШН", ТОВ "НРП", ТОВ «ДІЄСА», ТОВ "КОМФІ ТРЕЙД", ТОВ "СВП ПЛЮС", ТОВ "ЮК ДИСТРИБЬЮШН", ІП "ЛОГІН", ТОВ "ПАПАРАЦЦИ-ПРО", ТОВ "ГАДЖЕТ ТРЕЙДІНГ", ТОВ "ЦЕТРЕЙДІНГ", ТОВ "ІМПОРТМАКС".

Відповідно до додаткових угод, укладених із зазначеними контрагентами, погоджено умови та порядок здійснення ТОВ "СОНІ УКРАЇНА" мотиваційної виплати залежно від загальної вартості придбаної дилером продукції.

Згідно з п. 4.1 договорів, з метою стимулювання продуктів, ТОВ "СОНІ УКРАЇНА" має право здійснити дилеру мотиваційну виплату, що визначається як сума, виражена у відсотковому співвідношенні від загальної вартості купленого дилером обсягу продуктів

Таким чином, позивачем включено зазначені виплати до податкового кредиту на загальну суму ПДВ 23 329 842 грн.

Відповідач вказує, що вчинення дилером дій, спрямованих на досягнення певного результату (обсягу закупівлі) не надає права такому дилеру на отримання знижки. Таке право він отримує лише у разі досягнення певного результату. Крім того, ні дилери, ні ТОВ "СОНІ УКРАЇНА", відповідно до укладених договорів постачання не приймають на себе ніяких зобов`язань, а відповідно до додаткових угод, укладених на виплату мотиваційних виплат, ТОВ " СОНІ УКРАЇНА" має право здійснити дилеру мотиваційну виплату. Також відповідач зазначає, що надання послуг повинно виражатись в певних діях виконавця. Під продажем послуг розуміється операція з надання таких послуг за умови компенсації їх вартості. Тобто, отримання послуг передбачає наявність двостороннього зобов`язання між сторонами, де одна сторона має зобов`язання надати послуги, інша зустрічний обов`язок оплатити їх. В той час мотиваційні виплати, як зазначено в додаткових угодах, укладених з покупцями, передбачають виключно одностороннє право ТОВ «Соні Україна». Мотиваційна винагорода, яка не передбачає виконання жодних зобов`язань, щодо надання послуг на користь продавця не може розцінюватися як оплата вартості послуг, надання яких є об`єктом оподаткування ПДВ.

Таким чином, відповідач вважає, що з урахуванням результатів розгляду заперечення на акт перевірки, встановлено порушення вимог п. 185.1 ст.185, п. 188.1 ст.188 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість, у періоді, що перевірявся, на загальну суму 22 782 206 грн та завищено суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, які зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за вересень 2024 року на суму 281 480 грн. Доводи, наведені у позовній заяві жодним чином не спростовують висновки акта перевірки.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якій з доводами відповідача у відзиві на позовну заяву не погоджується та зазначає, що окрім відсутності підпису посадових осіб на Акті № 25582/Ж5/26-15-07-02-03-01/35463962 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «СОНІ УКРАЇНА», відповідачем було допущено цілий ряд порушень порядку проведення перевірки, зокрема, недотримання строків попередження про проведення документальної планової перевірки відповідачем; недодержання відповідачем строків звернення з запитом № 3 від 18.03.2025; неналежний порядок розгляду заперечень на Акт перевірки відповідачем; неналежне оформлення Висновку комісії з питань розгляду заперечень та Протоколу засідання комісії з питань розгляду заперечень та пояснень до Акту перевірки.

Позивач вважає, що за правовим висновком Верховного Суду процедурним порушенням порядку проведення податкової перевірки суди повинні надавати правову оцінку у першу чергу. Встановлена судом протиправність наслідків перевірки внаслідок порушення процедури її проведення є достатньою самостійною підставою до скасування прийнятих за результатами її проведення рішень, що унеможливлює перехід до суті покладених в їх основу податкових правопорушень.

Ухвалою суду від 13.10.2025, занесеної до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Цією ж ухвалою було відмовлено в залученні до участі у справі експерта з питань права.

В судовому засіданні сторони підтримали свої доводи і заперечення. Представник позивача просив суд позовні вимоги задовольнити, представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити.

Суд, заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, зазначає наступне.

Судом встановлено, що ТОВ «СОНІ УКРАЇНА» є платником податку на додану вартість.

З метою реалізації продуктів під торговою маркою «SONY» на території України, позивачем було укладено ряд договорів з контрагентами (дилерами).

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «СОНІ УКРАЇНА» було укладено договори дистрибуції з офіційними дилерами компанії Соні на території України:

- № LB-00034 від 28.11.2013 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Алло»;

- № LB-00043 від 20.03.2018 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Гаджет Трейдінг»;

- № LB-00012 від 17.03.2011 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Дієса»;

- № LB-00045 від 17.03.2021 з Товариством з обмеженою відповідальністю «ІМПОРТМАКС»;

- № LB-00027 від 27.06.2012 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «ІНВЕСТКОМ»;

- № S31011 від 31.01.2011 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМФІ ТРЕЙД»;

- № LB-00039 від 11.08.2015 з Іноземним підприємством «ЛОГІН»;

- № LB-00039 від 26.03.2014 з Товариством з обмеженою відповідальністю «НРП»;

- № LB-00042 від 19.10.2017 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Папараци-Про»;

- № LB-00038 від 26.02.2014 з Товариством з обмеженою відповідальністю «РОЗЕТКА.УА»;

- № LB-00019 від 11.05.2011 з Товариством з обмеженою відповідальністю «САВ-ДІСТРИБЬЮШН»;

- № LB-00029 від 04.07.2012 з Товариством з обмеженою відповідальністю «СВП ПЛЮС»;

- № LB-00044 від 05.09.2019 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Цетредінг»;

- № LB-00048 від 06.12.2021 з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮК ДИСТРИБЬЮШН».

Предметом вказаних договорів відповідно до п. 1.1. зазначено:

«Згідно з умовами та положеннями цього Договору Соні призначає Дилера виступати в ролі неексклюзивного Дилера для реалізації продуктів в Україні (далі «Територія») і виконання інших дій, пов`язаних з реалізацією продуктів, а Дилер приймає таке призначення. Для даної мети Соні передасть продукти у власність Дилера, а Дилер візьме для використання у своїй підприємницькій діяльності такі продукти, що постачає Соні Дилеру за цим Договором, і виплатить Соні за них грошову суму на умовах цього Договору. Будь-який продаж і покупка продуктів здійснюється згідно з умовами та положеннями цього Договору та Контракту (контрактів), відповідно до визначення у цьому Договорі далі. Будь-які інші умови, включаючи спільні ділові умови та положення дилера, не застосовуються. Дилер визнає той факт і погоджується з тим, що перелік продуктів і ціни, за якими такі продукти будуть постачатися дилеру, можуть змінюватися час від часу за одноосібним розсудом Соні, про що Соні повідомлятиме Дилера. У повідомленні про зміни цін має зазначатися дата початку застосування таких нових цін.

Під Контрактом мається на увазі узгоджене Сторонами замовлення. Контрактом встановлюються, в тому числі, наступні умови: найменування Продукту (товару): кількість Продукту (товару); ціна продукту; умови оплати; умови постачання; вантажоодержувач; адреса доставки (пункт розвантаження); розрахункова дата постачання; контактна особа з боку дилера.

Контракт є документом, що підписується уповноваженими особами Сторін і завіряється печатками Сторін. При цьому Сторони дійшли згоди, що Контракт, підтверджений і наданий сторонами одна одній у паперовому вигляді, розглядається Сторонами як належним чином укладений.

1.2. Жодне положення цього Договору не обмежує права Соні просувати і продавати Продукти Території будь-якому дистриб?ютору, дилеру, кінцевому споживачеві або іншій особі.»

Відповідно до п. 1 додаткових угод до вищезазначених Договорів дистрибуції, внесено зміни до п. 4.1, відповідно до якого, зокрема, Соні має право здійснювати мотиваційні виплати Дилеру на умовах та в порядку, погодженими Сторонами у відповідній Додатковій угоді, яка повинна бути підписана ними не пізніше останнього робочого дня місяця, що передує місяцю, з якого ці мотиваційні виплати починають діяти, та яка є невід`ємною частиною Договору.

На виконання п. 4.1. Договорів дистрибуції, позивачем укладалися додаткові угоди до договорів дистрибуції, в яких сторонами визначалися умови та порядок здійснення Товариством мотиваційних виплат контрагентам.

На підставі наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 07.02.2025 № 960-п проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ "СОНІ УКРАЇНА" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2018 по 30.09.2024, валютного за період з 01.04.2018 по 30.09.2024, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 30.09.2024 та іншого законодавства за відповідний період.

За результатами проведеної перевірки складено Акт від 26.03.2025 №25582/Ж5/26-15 07-02-03-01/35463962, яким встановлено порушення ТОВ "СОНІ УКРАЇНА" п. 185.1 ст. 185 , 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами) у результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 23 048 362 грн., в т. ч. за квітень 2018 року - 186 336 грн., за травень 2018 року - 179 938 грн., за червень 2018 року - 209 762 грн., за липень 2018 року - 291 198 грн., за вересень 2018 року - 650 466 грн., за листопад 2018 року - 1 375 942 грн., за грудень 2018 року - 1 977 575 грн., за лютий 2019 року - 768 187 грн., за березень 2019 року - 158 586 грн., за квітень 2019 року - 568259 грн., за травень 2019 року - 324 948 грн., за червень 2019 року - 756 602 грн., за жовтень 2019 року - 169 971 грн., за листопад 2019 року - 2 483 284 грн., грудень 2019 року - 879 040 грн., за січень 2020 року - 233 165 грн., лютий 2020 року - 1 590 908 грн., за травень 2020 року - 384 905 грн., за червень 2020 року - 412 899 грн., за липень 2020 року - 1 376 941 грн., за листопад 2020 року - 636 358 грн., грудень 2020 року - 1 182 109 грн., за січень 2021 року - 312 520 грн., за лютий 2021 року - 126 640 грн., березень 2021 - 270 460 грн., за квітень 2021 року - 44 200 грн., за червень 2021 року - 159 240 грн., за серпень 2021 року - 337 835 грн., за жовтень 2021 року - 570 000 грн., за грудень 2021 року - 1 946 360 грн., січень 2022 року - 100 240 грн., за грудень 2022 року - 344 028 грн., за січень 2023 року - 454 697 грн., за лютий 2023 року - 385 987 грн., за грудень 2023 року - 336 259 грн., за червень 2024 року - 652 027 грн., за липень 2024 року - 210490 грн. та завищено суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, які зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за вересень 2024 року на суму 281 480 гривень.

На підставі вказаного акту перевірки, ГУ ДПС у м. Києві, прийнято податкові повідомлення-рішення від 07.05.2025:

- № 2, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковим зобов`язанням на суму 22 782 206 грн. та штрафними санкціями в розмірі 5 695 556 грн;

- № 2 яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 281 480 грн.

Позивач у порядку адміністративного оскарження подав скаргу до Державної податкової служби України. Рішеннями ДПС України від 21.07.2025 № 20952/6/99-00-06-01-02-06 скаргу ТОВ «СОНІ УКРАЇНА» залишено без задоволення.

Не погоджуючись із оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ «СОНІ УКРАЇНА» звернулось із цією позовною заявою до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Що стосується доводів позивача про допущення контролюючим органом під час проведення перевірки процедурних порушень, а саме: недотримання строків попередження про проведення документальної планової перевірки відповідачем; недодержання відповідачем строків звернення з запитом № 3 від 18.03.2025; неналежний порядок розгляду заперечень на Акт перевірки відповідачем; неналежного оформлення Висновку комісії з питань розгляду заперечень та Протоколу засідання комісії з питань розгляду заперечень та пояснень до Акту перевірки, то вказані обставини не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправними та скасування спірних податкових повідомлень-рішень з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

За правилами пункту 77.1, 77.6 статті 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Як вбачається судом із Плану-графіку документальних планових перевірок на 2025 рік, що розміщений на офіційному веб-сайті Головного управління ДПС у м. Києві, ТОВ «Соні Україна» було включено податковим органом до такого графіку на лютий місяць. ТОВ «Соні Україна» було відомо про наміри відповідача щодо проведення документальної планової виїзної перевірки позивача у лютому 2025 року.

Як зазначено в Акті перевірки від 26.03.2025, ТОВ "СОНІ УКРАЇНА" проінформоване про проведення документальної планової виїзної перевірки письмовим повідомленням від 11.02.2025 № 453/26-15-07-02-03-07, яке разом з копією наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 07.02.2025 № 960-п про проведення документальної планової виїзної перевірки направлено суб`єкту 19.02.2025 рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яке отримано платником 24.02.2025. З направленнями на право проведення перевірки ознайомлено під підпис 27.02.2025, 05.03.2025 та 10.03.2025 головного бухгалтера ТОВ "СОНІ УКРАЇНА" Сізонову Ольгу Володимирівну. Перевірку проведено з відома директора ТОВ "СОНІ УКРАЇНА" Курдакової Любов Олексіївни та в присутності головного бухгалтера ТОВ "СОНІ УКРАЇНА" ОСОБА_1 . У журналі реєстрації перевірок ТОВ "СОНІ УКРАЇНА" 27.02.2025, 05.03.2025 та 10.03.2025 вчинено відповідні записи. Перевірка проводилась з 27.02.2025 по 12.03.2025.

Тобто, суд зазначає, що дійсно має місце порушення контролюючого органу щодо строків повідомлення про проведення перевірки ТОВ «Соні Україна». Водночас, з огляду на те, що посадовими особами позивача було допущено представників Головного управління ДПС у м. Києві до проведення перевірки та надано для перевірки усі необхідні первинні документи на підставі яких таку перевірку було проведено, суд вважає, що таке порушення не свідчить про позбавлення можливості платнику податків представити до перевірки первинні документи на підтвердження відображених у податковій звітності показників.

З приводу недодержання відповідачем строків звернення з запитом № 3 від 18.03.2025 про надання документів представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення, що отримання копій запитуваних документів, які були досліджені контролюючим органом під час перевірки, необхідно було для долучення їх до матеріалів такої перевірки, а тому на результат перевірки вказана обставина не вплинула.

Щодо відсутності підпису посадової особи на Акті перевірки, варто зазначити, що за узагальненим змістом приписів пункту 86.1 статті 86 ПК України, акт перевірки - документ, який підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати. Акт, складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який теж зобов`язаний його підписати. Аналогічні вимоги закріплені у кожній з переліку наведених вище норм.

Дотримання встановленої правової процедури з боку контрольно-наглядових органів є складовою декларованих ними ж принципів належного урядування, верховенства права й законності та важливим запобіжником (гарантією недопущення) зловживань з боку таких органів.

Водночас, наслідків непідписання Акта будь-ким із перевіряючих, на відміну від наслідків непідписання акта перевірки посадовими особами платника податків, норми Податкового кодексу не визначають. Крім того, суд зазначає, що в такому Акті зазначена причина відсутності підпису начальника відділу В. Кравцова.

Згідно практики Верховного Суду, саме по собі порушення порядку оформлення акта перевірки (у частині обов`язку підписання особами, які здійснювали перевірку) не може бути підставою для скасування податкового повідомлення-рішення, винесеного на підставі не підписаного одним із перевіряючих акта перевірки, але в сукупності з іншими порушеннями може слугувати обставиною для висновку щодо протиправності рішень контролюючого органу. Це стосується випадків, коли обставини, викладені в акті, не знайдуть підтвердження в суді.

Щодо неналежного порядку розгляду заперечень на Акт перевірки податкового органу, а також неналежне оформлення Висновку комісії з питань розгляду заперечень, Протоколу засідання комісії та пояснень до Акту перевірки суд зазначає, що такі процедурні недоліки свідчать про порушення встановлених вимог щодо оформлення документів та організації процесу розгляду заперечень, однак вони не впливають на правомірність чи неправомірність самих податкових повідомлень-рішень, які мають оцінюватися виключно з точки зору відповідності нормам Податкового кодексу України та фактичним обставинам справи.

Щодо встановленого в ході проведення перевірки порушення суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначаються Податковим кодексом України (далі Кодекс, ПК України).

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, зокрема: дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку (пункт 187.8 статті 187 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного капіталу та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи; ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні засоби почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пунктів 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 201.7 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

В силу положень пункту 201.10. статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Суд також бере до уваги, що пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Згідно положень частин першої, третьої статті 9 вказаного Закону, бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизації інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Відповідно до пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до державного бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу, б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до державного бюджету, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.7, 200.8 статті 200 цього Кодексу платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій.

Аналізуючи наведені вище норми, суд зазначає, що господарські операції для цілей визначення податку на прибуток та податкового кредиту, формування від`ємного значення мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та повинні спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку, в той же час, відсутність реально вчиненої господарської операції, навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів, не дозволяє формувати витрати та податковий кредит, від`ємне значення, а, відповідно, і податок на прибуток.

Податкова вигода може бути визнана необґрунтованою, зокрема, у випадках, якщо для цілей оподаткування операції обліковані не у відповідності з їх дійсним економічним змістом або враховані операції, що не обумовлені розумними економічними або іншими причинами (цілями ділового характеру (мети).

При цьому, при оцінці податкових наслідків господарських операцій адміністративний суд не обмежується встановленням лише формальних умов застосування платником податкових норм шляхом подання первинних документів, що за формою та змістом відповідають законодавчим вимогам, а з урахуванням доводів податкового органу, у тому числі і досліджує також фактичні правовідносини учасників господарських операцій, перевіряє дійсний рух активів у процесі виконання операцій та встановлює зв`язок складених первинних документів з реальними фактами господарських операцій та господарської діяльності.

Довести правовірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Разом з тим, відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість (ч. 1 ст. 77 наведеного Кодексу).

Аналогічний правовий висновок узгоджується із висновком, який було викладено у постанові Верховного Суду від 04.09.2020 у справі №804/6781/16, а також у постанові від 09.02.2023 у справі №160/12019/21, який є подібним до даних правовідносин, а відповідно, обов`язковим до застосування адміністративними судами згідно до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається судом з Акту перевірки ТОВ «СОНІ Україна» від 26.03.2025 № 25582/Ж5/26-15-07-02-03-01/35463962, Головним управлінням ДПС України у м. Києві було проведено документальну планову виїзну перевірку та встановлено, що позивачем заключені договори з офіційними дилерами на території України на реалізацію продукції під товарним знаком «SONI».

Відповідно до додаткових угод укладених із зазначеними контрагентами, погоджено умови та порядок здійснення ТОВ "СОНІ УКРАЇНА" мотиваційної виплати залежно від загальної вартості придбаних дилером продукції.

Відповідач вказує, що ні дилери, ні ТОВ «СОНІ Україна», відповідно до укладених договорів постачання не приймають на себе ніяких зобов`язань, а відповідно до додаткових угод, укладених на виплату мотиваційних виплат, ТОВ «СОНІ Україна» має право здійснити дилеру мотиваційну виплату.

Так, за результатами перевірки ГУ ДПС у м. Києві було встановлено, що надання послуг повинно виражатись в певних діях виконавця. Тобто, отримання послуг передбачає наявність двостороннього зобов`язання між сторонами, де одна сторона має зобов`язання надати послуги, інша - зустрічний обов`язок оплатити їх. В той час мотиваційні виплати, як зазначено в додаткових угодах, укладених з покупцями, передбачають виключно одностороннє право ТОВ «СОНІ УКРАЇНА». Мотиваційна винагорода, яка не передбачає виконання жодних зобов`язань, щодо надання послуг на користь продавця не може розцінюватися як оплата вартості послуг, надання яких є об`єктом оподаткування ПДВ.

Суд з такими доводами відповідача не погоджується, оскільки матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачем щодо укладення позивачем договорів з офіційними дилерами на території України на реалізацію продукції під товарним знаком «SONI», а саме: ТОВ "АЛЛО" (), ТОВ "РОЗЕТКА. УА" (), ТОВ "ІНВЕСТКОМ" (), ТОВ "САВ-ДІСТРИБЬЮШН" (), ТОВ "НРП" (), ТОВ «ДІЄСА» (), ТОВ "КОМФІ ТРЕЙД" (), ТОВ "СВП ПЛЮС" (), ТОВ "ЮК ДИСТРИБЬЮШН" (), ІП "ЛОГІН" (), ТОВ "Папарацци-Про" (), ТОВ "ГАДЖЕТ ТРЕЙДІНГ" (), ТОВ "ЦЕТРЕЙДІНГ" (), ТОВ "ІМПОРТМАКС" ().

Згідно з умовами та положеннями таких договорів Соні призначає Дилера виступати в ролі неексклюзивного Дилера для реалізації Продуктів в Україні і виконання інших дій, пов`язаних з реалізацією продуктів, а Дилер приймає таке призначення. Для даної мети Соні передасть продукти у власність Дилера, а Дилер візьме для використання у своїй підприємницькій діяльності такі Продукти, що постачає Соні Дилеру за цим Договором, і виплатить Соні за них грошову суму на умовах цього Договору. Будь-який продаж і покупка Продуктів здійснюється згідно з умовами та положеннями цього Договору та Контракту (контрактів), відповідно до визначення у цьому Договорі далі. Будь-які інші умови, включаючи спільні ділові умови та положення дилера, не застосовуються. Дилер визнає той факт і погоджується з тим, що перелік Продуктів і ціни, за якими такі Продукти можуть змінюватися час від часу за одноосібним розсудом Соні, про що Соні повідомлятиме Дилера. У повідомленні про зміни цін має зазначатися дата початку застосування таких нових цін.

Відповідно до додаткових угод укладених із зазначеними контрагентами, погоджено умови та порядок здійснення ТОВ "СОНІ УКРАЇНА" мотиваційної виплати залежно від загальної вартості придбаних дилером продукції.

Згідно з п. 4.1 договорів ( з урахуванням додаткових угод), з метою стимулювання продуктів, ТОВ "СОНІ УКРАЇНА" має право здійснити дилеру мотиваційну виплату, що визначається як сума, виражена у відсотковому співвідношенні від загальної вартості придбаного дилером обсягу продуктів, розмір якої визначається в цих додаткових угодах та виплачується при настанні визначених нижче обставин:

- мотиваційна виплата надається Дилеру у розмірі визначеного нижче відсотка від загальної вартості придбаного Дилером обсягу продуктів, за підсумками звітного періоду в цінах закупівель з урахуванням ПДВ та з урахуванням проведених Соні ретро-корекцій цін за такий звітний період, за умови, що вартість придбаного Дилером обсягу продуктів за підсумками звітного періоду досягне та/або перевищить суми, зазначені в такій додатковій угоді.

Суд зазначає, що мотиваційна виплата - % по кожному дилеру є окремою та залежить від обсягу закупівель в цінах з ПДВ, грн.

При цьому, згідно додаткових угод, сума мотиваційної виплати не може перевищувати певну суму без ПДВ, яка також по кожному дилеру є індивідуальною.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди, Соні може здійснювати Дилеру Мотиваційну виплату в розмірі і на умовах, погоджених між Соні і Дилером у цій Додатковій угоді та Акті про мотиваційну виплату.

Відповідно до п. 3 додаткової угоди, за підсумками відповідного звітного періоду, який складає один календарний місяць, Дилер зобов`язаний надати Соні Акт про мотиваційну виплату, підписаний Дилером та скріплений його печаткою, в якому фіксується фактичне досягнення Дилером показників і виконання умов, необхідних для надання Мотиваційної виплати, а також вказується розмір мотиваційної виплати. В Акті зазначається фактичний обсяг придбаних Дилером у Соні Продуктів за звітний період та документи, що підтверджують цей обсяг (видаткові накладні). Акт про мотиваційну виплату підписується Соні та Дилером. Соні повертає Дилеру один примірник підписаного з його боку Акту. Акт є підставою для проведення одного з двох видів взаєморозрахунків, а саме:

- найближчі за часом платежі, що сплачуються з боку Дилера на користь ОСОБА_2 , буде зменшено на суму, визначену в Акті про мотиваційну виплату, про що Сторони підпишуть Угоду про здійснення мотиваційної виплати; або

- у разі відсутності у дилера заборгованості перед Соні, Соні перераховує на рахунок Дилера суму, визначену в Акті про мотиваційну виплату, про що Сторони підпишуть Угоду про здійснення мотиваційної виплати. Право на отримання Мотиваційної виплати не може бути передано (відступлено) Дилером на користь третіх осіб. Щодо всього іншого, що не передбачено цією Додатковою угодою, Сторони керуються Договором.

Тобто, в зазначених вище договорах та додатках до договорів сторони передбачили предмети договорів - маркетингові послуги (маркетинг), зазначили перелік цих послуг, які надає виконавець в межах даного договору та за які отримує відповідну оплату.

Досягнення відповідних економічних показників замовником та виконання плану продажу визначається на підставі звітів про закупівлю. При цьому, розрахунки вартості наданих послуг зазначені у додатках до вказаних вище договорів, на підставі яких складаються акти приймання-передачі наданих маркетингових послуг.

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявні Додаткові угоди на здійснення мотиваційних виплат, Акти про мотиваційну виплату, в яких зафіксовані фактичні досягнення контрагентом показників і виконання умов, необхідних для надання мотиваційної виплати, а також вказувався розмір мотиваційної виплати та відповідні звіти.

Зазначені документи були надані відповідачу, що останнім не заперечується.

Водночас, податковий орган визнав надані позивачем документи недостатніми для підтвердження договірних відносин між ТОВ «СОНІ Україна» та вищевказаними дилерами.

Суд не погоджується з такими висновками відповідача, оскільки ступінь деталізації змісту і обсягу господарської операції Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, не встановлено, тому її можуть визначати особи, які відповідають за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.

Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 у справі № 820/1763/16 дійшов висновку, що ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені. При цьому, виходячи зі специфіки послуги як предмета господарської операції, акт наданих послуг з зазначенням фактично поставленої послуги за напрямом, вказаним в договорах, є достатнім доказом, що підтверджує факт виконання такої господарської операції. Відсутність максимальної деталізації виду наданих послуг не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій.

Крім того, Верховний Суд у постановах від 27 лютого 2020 року у справі № 813/7081/14 та №814/120/15, від 3 жовтня 2019 року у справі № 813/4079/15, від 10 вересня 2019 року у справі №814/2412/17, від 02.04.2020 у справі № 160/93/19, від 13.08.2020 у справі №520/4829/19 дійшов висновку, що наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами.

Таким чином, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, є необґрунтованими доводи відповідача щодо відсутності факту постачання послуг ТОВ «Соні Україна» його контагентами.

Суд звертає увагу, що постачання послуг згідно з підпунктом 14.1.185 пункту 14.1 статті 14 ПК України - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

За підпунктом 14.1.108 пункту 14.1 статті 14 ПК України маркетингові послуги (маркетинг) - послуги, що забезпечують функціонування діяльності платника податків у сфері вивчання ринку, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), політики цін, організації та управлінні руху продукції (робіт, послуг) до споживача та післяпродажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків. До маркетингових послуг належать, у тому числі: послуги з розміщення продукції платника податку в місцях продажу, послуги з вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, внесення продукції (робіт, послуг) платника податку до інформаційних баз продажу, послуги зі збору та розповсюдження інформації про продукцію (роботи, послуги).

Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 18.06.2021 по справі №120/4866/18-а погодилася з висновками судів попередніх інстанцій, що одним із методів, які використовуються постачальниками для просування товарів на ринку, є сплата мотиваційних та стимулюючих виплат (премій, бонусів, інших заохочень) на користь третіх осіб (організацій, які придбавають товари, у постачальника та здійснюють їх збут (дистриб`ютори) та дійшла висновку, що такі виплати є винагородою за досягнення певних економічних показників третіми особами (дистриб`юторами) у межах своєї основної діяльності та сприяють пожвавленню збуту товарів постачальника, стимулюють просування товарів у каналах дистрибуції.

Судова палата зазначила, що факт того, що бонусні виплати позивачу є винагородою за його послуги з ефективного збуту товарів (маркетингові послуги) підтверджується зазначеними вище положеннями договору між позивачем та постачальником, в якому сторони договору чітко узгодили правову природу таких виплат та умови їх отримання позивачем.

З урахуванням зазначеного, Судова палата виклала правовий висновок щодо віднесення мотиваційних (бонусних) виплат, отриманих за дистриб`юторським договором, до винагороди за надання маркетингових послуг, які є об`єктом оподаткування ПДВ у розумінні пункту 185.1. статті 185 ПК України.

Суд також приймає до уваги доводи позивача, що правова позиція Державної податкової служби України зі спірного питання була викладена в Узагальнюючій податковій консультації щодо віднесення витрат на оплату маркетингових та рекламних послуг до складу витрат, затвердженій наказом Державної податкової служби України від 15.02.2012 №123, в якій вказано, що до маркетингових послуг належать, у тому числі послуги з розміщення продукції платника податку в місцях продажу, послуги з вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, внесення продукції (робіт, послуг) платника податку до інформаційних баз продажу, послуги зі збору та розповсюдження інформації про продукцію (роботи, послуги).

Рекламні та маркетингові послуги можуть, зокрема, оплачуватись та проводитись за ініціативи власника торговельної марки, виробника продукції, дистриб`ютора торговельної мережі. При цьому витрати на маркетингові та рекламні послуги несе безпосередньо замовник цих послуг.

Методом просування товарів постачальника на ринку є сплата мотиваційних виплат (премій, бонусів, інших заохочень) на користь третіх осіб (організацій, які придбавають товари у постачальника та здійснюють їх збут (дистриб`ютори)).

Такі виплати є винагородою за досягнення певних економічних показників третіми особами (дистриб`юторами) у межах своєї основної діяльності. Досягнення таких показників обґрунтовано сприяє пожвавленню збуту товарів постачальника, стимулює просування товарів у каналах дистрибуції. Такі мотиваційні виплати включаються до витрат на збут.

Оскільки мотиваційні виплати спрямовуються на стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), то вони можуть бути віднесені до маркетингових послуг.

Якщо в договорі поставки або в договорі комісії між виробником (імпортером) або власником торгової марки та продавцем (дистриб`ютором або роздрібним торгівцем) передбачена оплата рекламних, маркетингових послуг, у тому числі мотиваційних виплат, до складу витрат виробника (імпортера) або власника торгової марки, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, включаються витрати, понесені виробником (імпортером) або власником торгової марки на оплату таких послуг та виплат на користь дистриб`юторів або роздрібних торгівців, з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 139.1.13 пунктом 139.1 статті 139 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 53.1 статті 53 Податкового кодексу України не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до узагальнюючої податкової консультації.

Таким чином, зміст господарських операцій по вищевказаних Договорах про надання маркетингових послуг слід аналізувати за сукупністю таких документів, як акти приймання-передачі наданих маркетингових послуг та Звіти, виходячи з договірного (додатки) предмету послуг. Така конструкція первинних документів не суперечить чинному законодавству та передбачена сторонами в Договорах надання маркетингових послуг (додатках).

Отже, фактичне надання послуг за Договором про надання маркетингових послуг підтверджене належним чином оформленими та достатньо деталізованими первинними документами (акти) та додатковими документами (Звітами, договорами, разом із додатками та додатковими угодами до них), копії яких містяться в матеріалах справи.

Таким чином, суми податку на додану вартість, нараховані ТОВ "СОНІ УКРАЇНА" у зв`язку із придбанням послуг з організації та проведення маркетингових заходів, правомірно включені до складу податкового кредиту.

Висновки суду узгоджуються з практикою Шостого апеляційного адміністративного суду, викладеною в постанові від 25.06.2025 у справі № 320/14719/23, від 05.08.2025 у справі № 320/34564/23.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що викладений в Акті перевірки висновок податкового органу є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинами справи, а винесені на його підставі спірні податкові повідомлення-рішення є безпідставними та протиправними, а тому підлягають скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

Щодо долученого до матеріалів справи Висновку науково-правової експертизи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 101 Кодексу адміністративного судочинства України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Зміст висновку експерта у галузі права встановлюється статтею 112 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої учасники справи мають право подати до суду висновок експерта у галузі права щодо: 1) застосування аналогії закону чи аналогії права; 2) змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування, доктриною у відповідній іноземній державі. Висновок експерта у галузі права не може містити оцінки доказів, вказівок про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яке рішення має бути прийнято за результатами розгляду справи.

Висновок експерта у галузі права не є доказом, має допоміжний (консультативний) характер і не є обов`язковим для суду. Суд може посилатися в рішенні на висновок експерта у галузі права як на джерело відомостей, які в ньому містяться, та має зробити самостійні висновки щодо відповідних питань (стаття 113 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 та 75 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зі змісту наведених норм вбачається, що висновок науково-правової експертизи не є доказом порушення інтересів позивача, а є вираженням суб`єктивної думки експерта по даному питанню, тому його прийняття та врахування є правом, а не обов`язком суду.

При цьому, такий висновок може стосуватися лише передбачених Кодексу адміністративного судочинства України, питань - застосування аналогії закону чи аналогії права чи змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування, доктриною у відповідній іноземній державі.

Натомість, питання, визначені приписами пунктів 1, 2 частини 1 статті 112 Кодексу адміністративного судочинства України, в межах даної справи не виникали, а тому підстав для врахування такого висновку суд не вбачає.

Слід зазначити, що в межах даної справи саме відповідач повинен довести правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень і в разі недоведеності такі рішення підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене вище суд доходить висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності своїх рішень.

Суд, вирішуючи даний спір виходить з критеріїв правомірності та законності рішень суб`єктів владних повноважень, визначених частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначене також виходить із завдань адміністративного судочинства, змістом яких є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Підсумовуючи наведене, суд вважає, що спірні рішення відповідача є такими, що не відповідають критеріям правомірності, наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та такими, що видані передчасно та необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), отже, ці рішення є такими, що підлягають скасуванню судом як протиправні.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи положення ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві суму судового збору, сплаченого згідно платіжної інструкції від 27.07.2025.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СОНІ УКРАЇНА" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.05.2025 №2 та №2.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СОНІ УКРАЇНА" (вул. Іллінська, б. 8, м. Київ, 04070, ) суму судового збору в розмірі 30280 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, буд. 33/19, м. Київ, 04116, ).

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Діска А.Б.