Справа № 140/8018/24
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2026-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 рокуЛьвівСправа № 140/8018/24 пров. № А/857/342/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Кухтея Р.В., Матковської З.М.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Волинської митниці,

на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року (суддя Сорока Ю.Ю., час ухвалення не вказаний, місце ухвалення м. Луцьк, дата складання повного рішення не зазначена),

в адміністративній справі №140/8018/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КІВ КОРПОРЕЙШН» до Волинської митниці,

про визнання протиправними та скасування рішень та карток відмови,

встановив:

У серпні 2024 року позивач ТОВ «КІВ КОРПОРЕЙШН» звернувся до суду з адміністративним позовом до Волинської митниці (далі відповідач), в якому просив: 1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості №UA205080/2024/000005/2 від 29.05.2024, №UA205080/2024/000006/1 від 19.06.2024; 2) визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205080/2024/000113, №UA205080/2024/000125; 3) стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, в тому числі на послуги перекладу та правничу допомогу.

Відповідач позовних вимог не визнав, вважаючи їх необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву. Просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Позивач з доводами відповідача не погодився, в суді першої інстанції подав відповідь на відзив. Просив задовольнити позов повністю, з підстав викладених у позовній заяві.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205080/2024/000005/2 від 29.05.2024, №UA205080/2024/000006/1 від 19.06.2024. Визнано протиправними та скасовано картки відмови Волинської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205080/2024/000113, №UA205080/2024/000125. Стягнуто на користь ТОВ «КІВ КОРПОРЕЙШН» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати зі сплати судового збору в сумі 9084,00 грн, витрати, пов`язані із залученням перекладача в сумі 6120,00 грн та витрати на правову допомогу в сумі 6000,00 грн, а всього на загальну суму 21204, 00 грн..

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення, судом першої інстанції неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, не надано належної юридичної оцінки доказам митниці, неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що у зв`язку із наявністю розбіжностей в поданих до митного оформлення документах, митний орган у відповідності до вимог наказу Державної митної служби України від 01.07.2021 №476, статей 53, 54 Митного кодексу України запропонував декларанту надати в 10-денний термін відповідні документи. Однак, декларантом не забезпечено надання відповідно до п.2 частини другої статті 52 Митного кодексу України достовірних відомостей про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Встановивши відсутність достатніх відомостей для підтвердження митної вартості, неподання позивачем витребуваних документів, а також автоматичне спрацювання профілів ризику АСУР зумовило неможливість застосування митним органом основного методу визначення митної вартості та виникнення у відповідача права на коригування митної вартості шляхом застосування другорядних методів визначення митної вартості. За МД №24UA80U3 від 27.05.2024 митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні/ідентичні товари інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме: товар 1 45900 євро за МД №UA209170/2023/61974 від 04.08.2023. Митницею за основу для коригування митної вартості взято вартість подібного товару «Кран на спеціальнному шассі (кол. формула 4х4), марки PPM, модель - ATT 400/2FDTM2", країна походження EU. За МД №24UA41U0 від 19.06.2024 митну вартість визначено за резервним методом на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС, рівень митної вартості становить: 99326 євро за МД від 08.03.2024 року №UA400040/2024/007056. Крім цього, апелянт звертає увагу на те, що декларантом товар оформлено у вільний обіг згідно МД № 24UA21U2 від 29.05.2024 року та МД № 24UA41U0 від 19.06.2024 року з наданням гарантій, передбачених ч.7 ст.55 МК України. Проте, позивач з додатковими документами на підтвердження заявленого рівня митної вартості до митниці в межах 80 днів з дня випуску товару не зверталось. Вважає апелянт рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення прийняті у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим. Щодо витрат на професійну правову допомогу, то виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, визначена позивачем сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу у розмірі 6000,00 грн. є неспівмірною із заявленими позовними вимогами, складністю справи, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів. Щодо витрат, пов`язаних із залученням перекладачів, то вважає апелянт, що визначена судом вартість витрат на переклад документів у розмірі 6120,00 грн. є завищеною, зважаючи на кількість перекладених сторінок, співвідношення тексту до кількості сторінок, мову перекладу та необхідність такого перекладу.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27.11.2024 року у справі №140/8018/24 та прийняти постанову, якою у позові відмовити повністю.

Позивач подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, вважає, що доводи митного органу є безпідставними та необгрунтованими, а рішення суду від 27.11.2024 року у справі №140/8018/24 законним, обгрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просить позивач апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду 27.11.2024 року у справі №140/8018/24 залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Згідно укладеного з фірмою Reijnders Tradihg B.V. зовнішньоекономічного контракту №27/2024 від 01.05.2024, ТОВ «КІВ КОРПОРЕЙШН» імпортувала в Україну моторний транспортний засіб спеціального призначення, кран колісний бувший у вжитку, марка TEREX-PPM, модель - АТТ-400-2, шасі № НОМЕР_1 , календарний та модельний рік виготовлення 1999, вартістю 30 000євро (а.с.43, 91).

Для митного оформлення придбаного транспортного засобу декларантом 27.05.2024 до Волинської митниці подано митну декларацію №23UA80U3 та товарно супроводжуючі документи: рахунок-фактуру (invoice) 1384-2024 від 01.05.2024, зовнішньоекономічний контракт №27/2024 від 01.05.2024, автотранспортну накладну (CMR) №27/05/2024 від 15.05.2024, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 15.11.2023, платіжний документ, що підтверджує оплату вартості товару №19 від 14.05.2024, рахунок -фактуру про надання транспортно-експедеційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги №FP/49/05/2024 від 27.05.2024, висновок автотоварознавчого дослідження про якісні характеристики та походження товару №05/0014 від 23.05.2024, висновок акредитованої експертної установи (довідка) №002771 від 23.05.2024, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №AF 01099481, копію митної декларації країни відправлення №24NL4WIXA876UOIDA8 від 03.05.2024.

Однак, Волинська митниця карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205080/2024/000113 (а.с.59) відмовила позивачу у митному оформленні (випуску) товару, згідно митної декларації №23UA80U3 від 27.05.2024 та прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205080/2024/000005/2 від 29.05.2024 (а.с.47, 82).

Прийняте Волинською митницею рішення про коригування митної вартості товарів №UA205080/2024/000005/2 від 29.05.2024, мотивовано тим, що, митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містить наступні розбіжності, зокрема: згідно інвойсу №1384-2024 від 01.05.2024 умови оплати вказано 10% перший внесок протягом 5 днів від дати рахунку та повний розрахунок протягом 30 днів, водночас згідно контракту №27/2024 від 01.05.2024 умови оплати - 100%передоплата; до митного оформлення не надано договір на перевезення та заявку на перевезення; у рахунку №FP/49/05/2024 від 27.05.2024 відсутній підпис отримувача товару.

У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товару не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності відповідно статтей 53, 54 Митного кодексу України декларанту запропоновано надати в 10-денний термін додаткові документи: договір із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійсюються за умовами, визначеними договором; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта.

Декларантом додатково подано лист від 29.05.2024 №75 у якому повідомлено про відсутність додаткових документів.

Митну вартість ввезеного позивачем товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні/ ідентичні товари інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужи, а саме: товар 1 - 45900 Євро за МД №UA209170/2023/61974 від 04.08.2023.

29 травня 2024 року декларантом подано митну декларацію №24UA2U2, за якою імпортований транспортний засіб випущено у вільний обіг зі сплатою різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною митним органом (а.с. 36, 83).

Також, згідно укладеного з фірмою Realeza Del Cid S.L. зовнішньоекономічного контракту №30042024 від 30.04.2024, ТОВ «КІВ КОРПОРЕЙШН» імпортувала в Україну автобус пасажирський, призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування, бувший у використанні, марки згідно з довідником «MAN», модель згідно з довідником «BEULAS GLORY», шасі № НОМЕР_3 , календарний рік виготовлення - 2012, вартістю 75000 Євро (а.с.34).

Для митного оформлення придбаного транспортного засобу декларантом 19.06.2024 до Волинської митниці подано митну декларацію №23UA41U0 та товарно супроводжуючі документи: рахунок-фактуру (invoice) REA2024A88-0004 від 30.04.2024, зовнішньоекономічний контракт №30042024 від 30.04.2024, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 14.03.2013, платіжний документ, що підтверджує оплату вартості товару №18 від 13.05.2024, висновок автотоварознавчого дослідження про якісні характеристики та походження товару №06/0004 від 17.06.2024, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №A4110699 від 24.05.2024, висновок акредитованої експертної установи №003020 від 17.06.2024, копію митної декларації країни відправлення №24ES5B8 від 27.05.2024 (а.с. 32, 105).

Однак, Волинська митниця карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205080/2024/000125 (а.с. 29, 102) відмовила ТОВ «КІВ КОРПОРЕЙШН» у митному оформленні (випуску) товару, згідно митної декларації №23UA41U0 від 19.06.2024 та прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205080/2024/000006/1 від 19.06.2024 (а.с.46, 101).

Прийняте Волинською митницею рішення про коригування митної вартості товарів №UA205080/2024/000006/1 від 19.06.2024, мотивовано тим, що, митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містить наступні розбіжності, а саме: в копії митної декларації країни відправлення №24ES5B8 від 27.05.2024 зазначені умови поставки товару EXW ALICANTE ES, а відповідно п.4.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 30.04.2024 №300420249 та графи 20 митної декларації від 19.06.2024 №23UA41U0 зазначені умови поставки DAP UA Устилуг; невиконання умов, які зазначені у пункті 3.2 контракту; надана копія платіжної інструкції в іноземній валюті від 13.05.2024 №18 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, визначених постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №2.

У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товару не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності відповідно статтей 53, 54 Митного кодексу України декларанту запропоновано в 10-денний термін надати: документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару; якщо здійснювалось страхування, - страхові документи, а також документи, що містять про вартість страхування; договір із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписку з бухгалтерської документації; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Вказано, що декларант відмовся від надання вищевказаних документів, про що зазначено в заяві від 19.06.2024 №81.

Митну вартість ввезеного позивачем товару митним органом визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в ЄФШС, рівень митної вартості становить: 99326 Євро (МД №UA400040/2024/007056 від 08.03.2024).

Декларантом подано митну декларацію №24UA66U5, за якою імпортований транспортний засіб випущено у вільний обіг зі сплатою різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною митним органом (а.с.114).

Не погоджуючись з рішеннями відповідача щодо коригування митної вартості імпортованого товару, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та рішенню суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частиною 1 статті 248 МК України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (ч.6 ст.257 МК України).

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ст.49 МК України).

Стаття 51 МК України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (ч.4 ст.58 МК України).

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч.5 ст.58 МК України).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. До переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи (ч.4 ст.53 МК України).

Отже, орган доходів і зборів має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Крім цього, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Однак, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Крім цього, відповідно до ч.5 статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно ч.ч. 1-3 ст.54 цього Кодексу, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Колегія суддів звертає увагу, що в частині четвертій статті 54 МК України визначено виключний перелік підстав, за яких митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Частиною 6 ст.54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: - невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; - неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 зазначеного Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; - невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 зазначеного Кодексу; - надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналогічний перелік причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), наведено у Правилах заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012р..

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Частинами 1, 2, 5, 6 ст.55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до ч.1 ст.58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з ч.2 ст.58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч.4, ч.5 ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з ч.3 ст.58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 вказаного Кодексу. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 вказаного Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Частинами 1, 2 ст.64 цього Кодексу встановлено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

З матеріалів розглядуваної справи видно, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару: «Моторний транспортний засіб спеціального призначення, кран колісний бувший у вжитку, марка TEREX-PPM, модель - АТТ-400-2, шасі № НОМЕР_1 ».

Згідно МД № №23UA80U3 від 27.05.2024 року (а.с.85-зв.) митну вартість вказаного т/з визначено за основним методом за ціною договору (контракту).

Для підтвердження заявленої митної вартості товару за основним методом визначення митної вартості імпортованого товару, позивачем подано разом із митною декларацією наступні документи: рахунок-фактуру (invoice) 1384-2024 від 01.05.2024, зовнішньоекономічний контракт №27/2024 від 01.05.2024, автотранспортну накладну (CMR) №27/05/2024 від 15.05.2024, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 15.11.2023, платіжний документ, що підтверджує оплату вартості товару №19 від 14.05.2024, рахунок -фактуру про надання транспортно-експедеційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги №FP/49/05/2024 від 27.05.2024, висновок автотоварознавчого дослідження про якісні характеристики та походження товару №05/0014 від 23.05.2024, висновок акредитованої експертної установи (довідка) №002771 від 23.05.2024, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №AF 01099481, копію митної декларації країни відправлення №24NL4WIXA876UOIDA8 від 03.05.2024.

Також, з матеріалів розглядуваної справи видно, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару: «Автобус пасажирський, призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування, бувший у використанні, марки згідно з довідником «MAN», модель згідно з довідником «BEULAS GLORY», шасі № НОМЕР_3 , календарний рік виготовлення 2012».

На підтвердження обґрунтованості заявленої у МД №23UA41U0 від 19.06.2024 митної вартості товару та обраного методу її визначення разом з МД декларант надав митному органу документи: рахунок-фактуру (invoice) REA2024A88-0004 від 30.04.2024, зовнішньоекономічний контракт №30042024 від 30.04.2024, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 14.03.2013, платіжний документ, що підтверджує оплату вартості товару №18 від 13.05.2024, висновок автотоварознавчого дослідження про якісні характеристики та походження товару №06/0004 від 17.06.2024, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №A4110699 від 24.05.2024, висновок акредитованої експертної установи №003020 від 17.06.2024, копію митної декларації країни відправлення №24ES5B8 від 27.05.2024.

Відносно розбіжностей в умовах оплати вартості транспортного засобу згідно інвойсу №1384 2024 від 01.05.2024 та згідно контракту №27/2024 від 01.05.2024, то колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вказані митним органом у оскаржуваному рішенні розбіжності не можуть бути підставою для відмови у визначенні митної вартості вказаної декларантом.

Зокрема, судом вірно зазначено, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 12.03.2020 у справі №804/6243/14, від 07.05.2020 у справі №1.380.2019.00162, від 02.03.2021 у справі № 380/842/20.

Колегія суддів враховує, що в підтвердження оплати імпортованого транспортного засобу позивач додав до митної декларації платіжний документ №18 від 13.05.2024, який містить всі необхідні дані щодо ідентифікації даних митної вартості ввезеного на територію України транспортного засобу та був прийнятий митним органом без зауважень.

Судом першої інстанції також вірно встановлено та взято до уваги те, що позивачем до митного органу була надано автотранспортну накладну (CMR) №27/05/2024 від 15.05.2024 та рахунок-фактуру про надання транспортно-експедеційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги №FP/49/05/2024 від 27.05.2024, які підтверджують відомості про надані послуги щодо перевезення транспортного засобу.

Колегія суддів враховує, що згідно Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева 19.05.1956) автотранспортна накладна (CMR) являється міжнародною автомобільною накладною, яка є товарно-транспортною накладною, що застосовується при міжнародних вантажних автомобільних перевезеннях і використовується у країнах, які приєднались до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення. Україна приєдналась до Конвенції 16.02.2007 року.

Відповідно до статті 4 Конвенції договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції.

Крім цього, Митний кодекс України не містить чіткого переліку документів, які зобов`язаний подати декларант для підтвердження числових значень витрат на транспортування з чого слідує, що такі витрати можуть підтверджуватися такими доказами, які містять відомості, що дозволяють визначити розмір транспортних витрат та ідентифікувати їх з конкретним вантажем.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31.01.2018 року у справі №810/2839/17 .

Щодо не надання декларантом митному органу договору на перевезення товару суд першої інстанції вірно зауважив, що Митний кодекс України не визначає вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказано, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому подані позивачем документи про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Аналогічна правова позиція також висловлена Верховним Судом у постановах від 25.05.2021 у справі №520/10386/2020, від 13.01.2022 у справі №520/11061/2020.

Відносно доводів митного органу про те, що у рахунку №FP/49/05/2024 від 27.05.2024 відсутній підпис отримувача товару, то судом першої інстанції вірно зазначено, що така обставина не впливає на формування ціни митної вартості ввезеного на митну територію України транспортного засобу.

Крім цього, рахунок №FP/49/05/2024 від 27.05.2024 є розрахунково-платіжним документом, що передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за товари, що поставляються (або вже фактично поставлені) чи послуги, що надаються (або фактично надані).

Відповідно до листа Міністерства фінансів України №31-11410-06-5/4339 від 16.02.2017 рахунок-фактура може бути складена у паперовій або в електронній формі та повинен мати реквізити, які надають можливість ідентифікувати господарську операцію та її учасників, зокрема: назву підприємства, від імені якого складено рахунок-фактуру; назву контрагента; зміст й обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис або інші дані, що надають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь в оформленні рахунка-фактури.

Колегія суддів також враховує, що у оскарженому рішенні митницею не було обґрунтовано, яким чином відсутність підпису №FP/49/05/2024 від 27.05.2024 покупця впливає на числові значення митної вартості товару, що підлягає митному оформленню.

Також, з матеріалів розглядуваної справи видно, що підставою прийняття Волинською митницею рішення про коригування митної вартості товарів №UA205080/2024/000006/1 від 19.06.2024 стали виявлені розбіжності у поданих для митного оформлення документах.

Відносно доводів відповідача про те, що в копії митної декларації країни відправлення №24ES5B8 від 27.05.2024 зазначені умови поставки товару EXW ALICANTE ES, а відповідно п.4.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 30.04.2024 №300420249 та графи 20 митної декларації від 19.06.2024 №23UA41U0 зазначені умови поставки DAP UA Устилуг, то колегія суддів враховує, що згідно обраних сторонами умов зовнішньоекономічного договору від 30.04.2024, умови поставки товару визначають те, які витрати включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Згідно Офіційних правил тлумачення торгівельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс-2020) умови поставки EXW означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту.

Умови поставки DAP як «Delivered at Place» означає, що продавець постачає, коли товар розміщується у розпорядженні покупця на прибуваючому транспортному засобі, готовому до розвантаження, у вказаному місці призначення. В умовах DAP ризик переходить від продавця до покупця з пункту призначення, зазначеного в договорі поставки. За умовами DAP всі витрати на перевезення з будь-якими термінальними витратами оплачуються продавцем до узгодженого пункту призначення. Вартість вивантаження на кінцевому пункті повинна покриватися покупцем за умовами DAP.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що незважаючи на відповідні суперечності, умови постачання EXW та DAP відрізняються лише обов`язком продавця щодо митного очищення товару. Враховуючи вищенаведене діюче законодавство Європейського Союзу, позивачем не було понесено жодних додаткових витрат, які б могли призвести до збільшення вартості товару.

У митній декларації країни відправлення №24ES5B8 від 27.05.2024 містяться дані про постачальника Realeza Del Cid S.L., опис ввезеного транспортного засобу, що в повній мірі співпадають з даними, зазначеними в митній декларації №23UA41U0 ВІД 19.06.2024 та поданими позивачем до митного оформлення документами.

Як зазначено вище під час подання митної декларації №23UA41U0 від 19.06.2024, декларантом надано митному органу транспортні (перевізні) документи, що підтверджують відомості про вартість ввезеного на митну територію України транспортного засобу.

При цьому, судом першої інстанції вірно враховано, що до переліку основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, експортну митну декларацію законодавцем не включено, даний документ подається декларантом виключно як додатковий, що визначено ч.2 ст.53 МК України.

Крім того, експортна декларація документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. На підставі цього документа відправник вантажу отримує відшкодування податку на додану вартість.

Щодо невиконання умов, які зазначені у пункті 3.2 Контракту від 30.04.2024, то суд апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції, що терміни оплати, які встановлюються сторонами договору не впливають на митну вартість імпортованого транспортного засобу, оскільки це є договірними умовами, які у разі відсутності претензій сторін контракту є узгодженими.

Також судом першої інстанції вірно встановлено та взято до уваги те, що подана для митного оформлення товару платіжна інструкція в іноземній валюті від 13.05.2024 №18 підтверджує оплату за оцінюваний товар, сформована та проведена через міжнародну платіжну систему SWIFT-переказу в системі «Приват24».

На підставі платіжної інструкції від 13.05.2024 №18 банківська установа здійснили переказ коштів та відповідно до правил здійснення переказів коштів у іноземній валюті перевірила відповідність підстав для здійснення конкретних платежів, затверджена підписом надавача платіжних послуг AT КБ «Приватбанк» та печаткою банку.

Таким чином, зазначена платіжна інструкція містить усі необхідні дані для ідентифікації платіжного документа та підтверджує здійснення платежу в сумі 7500 євро продавцю транспортного засобу - згідно Контракту №30042024 від 30.04.2024.

Колегія суддів також погоджується з судом першої інстанції, що є необґрунтованою вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено.

Таким чином, відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс).

Судом першої інстанції вірно враховано правову позицію Верховного Суду викладену, зокрема у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, про те, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Однак, відповідач не навів жодних доказів того, що надані декларантом документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливості здійснити митне оформлене імпортованого товару за ціною договору, а його сумніви ґрунтуються виключно на припущеннях.

При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем подано для митного оформлення товару повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом.

Як вже зазначалось, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Саме перший метод - за ціною договору обрав позивач під час декларування товару, однак відповідачем у спірному рішенні застосовано другорядний метод зокрема 2б.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст. 59 і ст.60 МК України. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4 ст. 57 МК України).

Частиною 2 статті 55 МК України чітко визначено перелік відомостей, які повинно містити прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, зокрема: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно Правил заповнення рішень про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 821/1617/17, від 17.11.2022 у справі №807/221/18, від 20.06.2023 у справі №1.380.2019.006247.

Судом першої інстанції вірно встановлено та враховано, що у спірних рішеннях митний орган посилався лише на цінову інформацію, яка наявна в мережі Інтернет, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару.

При цьому, відповідач не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань, а також детальної інформації про товари, які було використано в якості джерела інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари тощо та відповідно не довів подібність (аналогічність) товарів, вказаних у митній декларації на яку посилається.

Судом першої інстанції також вірно враховано практику Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) згідно якої, навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідач не довів правомірності дій в частині застосування саме другорядного методу для визначення митної вартості імпортованого товару.

Отже, на підставі з`ясованих у справі обставин суд апеляційної інстанції вважає, що прийняті відповідачем рішення про коригування митної вартості: №UA205080/2024/000005/2 від 29.05.2024; №UA205080/2024/000006/1 від 19.06.2024 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: №UA205080/2024/000113; №UA205080/2024/000125 є протиправними та підлягають скасуванню.

Тому суд першої інстанції прийняв правильне рішення в частині задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції у наведеній частині, та не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Відносно питання щодо стягнення із відповідача в користь позивача судових витрат, то колегія суддів враховує наступне.

Так, у зв`язку із задоволенням позову, суд першої інстанції вирішив, зокрема питання щодо стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці витрат, пов`язаних із залученням перекладача в сумі 6120,00 грн та витрат на правову допомогу в сумі 6000,00 грн..

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн позивачем надано: договір про надання правничої допомоги від 20.09.2023 року №010/20-09, додаткова угода №3/01/20-09 від 20.07.2024, квитанція від 31.07.2024 №3/1/20-09 на суму 6000,00 грн, акт здачі прийняття виконаних робіт №32/01/20-09 від 31.07.2024.

Пунктом 2.2 договору №01/20-09 від 20 вересня 2023 року встановлено, що розмір винагороди (гонорару) Адвоката встановлюється Додатковою угодою до даного Договору.

Пунктом 1 додаткової угоди №3/01/20-09 від 20.07.2024 визначено, що дана додаткова угода визначає розмір винагороди (гонорару) Адвокату та порядок оплати за надання правової допомоги.

«Правова допомога згідно договору №01/20-09 від 20.09.2023: - підготовка та подання позовної заяви про визнання протиправними та скасування прийнятих Волинською митницею карток відмов в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205080/2023/000113, №UA205080/2023/000125 та рішень про коригування митної вартості товарів №UA205080/2024/000005/2 від 29.05.2024 року та №UA205080/2023/000006/1 від 19.06.2024.

Загальна вартість виконаних робіт (наданих послуг) становить 6000 (шість тисяч) гривень.

Актом здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) №32/01/20-09 від 31.07.2024 року визначено, що Виконавцем були проведені наступні роботи (надані послуги): «Правова допомога згідно договору №01/20-09 від 20.09.2023 та додаткової угоди №3/01/20-09 від 31.07.2024: - підготовка та подання позовної заяви про визнання протиправними та скасування прийнятих Волинською митницею карток відмов в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205080/2023/000113, №UA205080/2023/000125 та рішень про коригування митної вартості товарів №UA205080/2024/000005/2 від 29.05.2024 року та №UA205080/2023/000006/1 від 19.06.2024 - 6000 (шість тисяч) гривень. Загальна вартість виконаних робіт (наданих послуг) становить 6000 (шість тисяч) гривень.».

Надаючи оцінку наданим доказам щодо понесених позивачем витрат на надану правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у сумі 6000,00 грн, колегія суддів зауважує, що ця справа за складом учасників, підставами виникнення та характером спору, позовною вимогою та обсягом досліджуваних доказів відноситься до справ незначної складності. Адміністративні справи такої категорії являються досить поширеними у судовій практиці, із уже сформованими правовими позиціями у подібних правовідносинах. Тому підготовка позовної заяви по суті у даній справі вимагала не надмірного і не значного обсягу юридичної (правової) роботи.

Водночас, взявши до уваги принцип співмірності, напрацьовану правову позицію щодо аналогічних правовідносин, а також виходячи із критеріїв, визначених частинами 3, 5 статті 134, частиною 9 статті 139 КАС України, колегія суддів вважає, що обсяг наданої стороні позивача професійної правничої допомоги у вказаній справі в суді першої інстанції складає 4000 грн, із затраченим часом не більше чотирьох годин (послуги: підготовка та подання позовної заяви, відповіді на відзив (1000 грн х 4 год.), який відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), співмірності із складністю справи та обсягу виконаних адвокатом робіт.

З врахуванням встановленого колегія суддів вважає, що фактична вартість витрат адвоката складає підтверджений розмір у 4000 грн. в суді першої інстанції і такий розмір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Відносно вимоги позивача про включення до судових витрат послуг перекладу в розмірі 6120,00 грн., то колегія суддів вважає, що понесення таких витрат не може бути включено до судових і не підлягає відшкодуванню за результатами судового розгляду справи, оскільки такі витрати були понесені ТОВ «КІВ КОРПОРЕЙШН» ще до початку ініціювання у вказаній справі судового процесу (до моменту подачі адміністративного позову 01.08.2024) та є добровільними, а відтак не можуть бути віднесені до судових витрат, оскільки здійснені поза межами судового провадження.

Отже, з врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу Волинської митниці необхідно задоволити частково, а саме, в частині щодо розподілу судових витрат, а тому рішення суду першої інстанції від 27.11.2024 року в цій частині необхідно скасувати.

У решта частині рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, за результатами всебічного і об`єктивного встановлення обставин справи, а тому немає підстав для його скасування вцілому.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Волинської митниці задоволити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року в адміністративній справі №140/8018/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КІВ КОРПОРЕЙШН» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішень та карток відмови скасувати частково, а саме, в частині стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КІВ КОРПОРЕЙШН» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судових витрат зі сплати судового збору в сумі 9084,00 грн, витрат пов`язаних із залученням перекладача в сумі 6120,00 грн та витрат на правову допомогу в сумі 6000,00 грн, а всього на загальну суму 21204,00 грн., - і в цій частині прийняти нову постанову, якою стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КІВ КОРПОРЕЙШН» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати зі сплати судового збору в сумі 9084,00 грн, витрати на правову допомогу в суді першої інстанції в сумі 4000,00 грн., а всього на загальну суму 13084,00 грн..

У задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «КІВ КОРПОРЕЙШН» про стягнення витрат пов`язаних із залученням перекладача в сумі 6120,00 грн. відмовити.

У решта частині рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року в адміністративній справі №140/8018/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Р. В. Кухтей
З. М. Матковська