Справа № 200/4618/25
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2026-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

09 березня 2026 року Справа №200/4618/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С., розглянувши в порядку письмового провадження заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України та про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20.10.2025 у справі № 200/4618/25 позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено частково.

Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо взяття ОСОБА_1 на військовий облік.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.06.2025 із врахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні.

Позивач звернувся до суду із заявами:

1) про встановлення судового контролю в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду через невиконання відповідачем рішення суду та ігнорування ним висновків, викладених судом в такому рішення;

2) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, де просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо виконання рішення суду від 20.10.2025 у справі № 200/4618/25;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, шляхом виключення ОСОБА_1 з військового обліку, як безпідставно взятого на військовий облік, розгляду його заяви від 10.06.2025 про приведення у відповідність даних у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з урахуванням висновків суду, та надання йому відповіді на заяву, -

вмотивованою тим, що до часу подання заяви ОСОБА_1 не отримав відповіді на заяву від 10.06.2025, а також рішення суду не виконане в частині визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо постановки ОСОБА_1 на військовий облік.

Відповідачем подано звіт про виконання рішення суду, до якого додано лист представнику позивача від 19.01.2026 № 01/305.

У відповідь на звіт позивач надав письмові пояснення, де вказав, що зазначений лист відповідача від 19.01.2026 № 01/305 не може вважатися відповіддю ОСОБА_1 про результати розгляду його заяви від 10.06.2025, оскільки за змістом є відповіддю адвокату на запит про стан та результати виконання рішення суду. Відтак, позивач не отримав відповіді на заяву від 10.06.2025. Відповідач також не надав доказів виконання рішення суду в частині визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо постановки ОСОБА_1 на військовий облік. Згідно з копією листа (вих. № 01/305 від 19.01.2026), наданого відповідачем, для розгляду заяви від 10.06.2025 ОСОБА_1 пропонується звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_3 та отримати направлення для проходження ВЛК для визначення придатності до військової служби, тобто, відповідач не визнає рішення суду в частині протиправності дій щодо постановки ОСОБА_1 на військовий облік, як військовозобов`язаного; не вчинив дій щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку через протиправність постановки на облік; не розглянув заяву ОСОБА_1 від 10.06.2025 по суті, з урахуванням висновків суду; не надав ОСОБА_1 рішення за результатами розгляду заяви, як того вимагає рішення суду. Так, при виконанні рішення суду відповідач мав вчинити дії щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку через визнання судом протиправності його постановки на такий облік; розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.06.2025 про приведення у відповідність даних у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом внесення до нього даних про виключення позивача з військового обліку, відповідно до відомостей, які містяться у тимчасовому посвідченні № НОМЕР_1 , виданому 04.11.2002 ІНФОРМАЦІЯ_4 , з урахуванням висновків суду та надати відповідь. Станом на 23.01.2026 ОСОБА_1 продовжує перебувати на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , а відповідач продовжує вимагати від нього виконання обов`язків, покладених як на військовозобов`язаного.

Відповідно статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційній нормі про обов`язковість судового рішення кореспондують положення норми статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

В рішеннях Європейського суду з прав людини (у справах "Алпатов та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, прослідковується однозначна позиція, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відсутність виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно з ч.ч. 2-3 ст. 382-1 цього Кодексу за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, само по собі є підставою для його виконання, що визначено ч. 2 ст. 372 КАС України.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Як встановлено в рішенні суду в цій справі, позивач звернувся до відповідача із заявою від 10.06.2025, в якій просив привести у відповідність дані Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно себе шляхом внесення даних про виключення його з військового обліку відповідно до відомостей, що містяться у тимчасовому посвідченні від 04.11.2002 за № 4/3544213, виданому ІНФОРМАЦІЯ_4 . Заяву вмотивовано тим, що з 13.09.2002 позивач втратив статус військовозобов`язаного у зв`язку з виключенням з військового обліку. До заяви відповідно до вказаного у ній та згідно з поштовим описом вкладеного від 10.06.2025 додано копії паспорту, тимчасового посвідчення, обліково-послужної довідки (картки).

Статтею 9 Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» передбачено, що призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право, зокрема, звертатися в порядку, встановленому розпорядником Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.

Відповідно до листа від 19.01.2026 № 01/305 наданого відповідачем на підтвердження виконання рішення суду в цій справі, відповідачем розглянуто заяву позивача від 10.06.2025. За висновками відповідача під час її розгляду не встановлено обставин для виключення позивача з військового обліку; позивачем таких доказів/рішень відповідачу не надано. Таким чином, за твердженнями відповідача, підстави для внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення позивача з військового обліку відсутні. Для вирішення вказаного питання позивачу запропоновано звернутись до ТЦК та СП, отримати направлення на ВЛК для визначення придатності або непридатності до військової служби.

Доводи позивача, викладені у поданих в ході виконання рішення суду заявах, зводяться до того, що відповідач не виконав рішення в частині визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо постановки ОСОБА_1 на військовий облік та розгляду заяви позивача від 10.06.2025 з урахуванням висновків суду. Позивач наполягає, що за наслідком розгляду цієї заяви він має бути виключений з військового обліку, оскільки протиправно був поставлений на облік. Крім цього, позивач вважає, що лист відповідача від 19.01.2026 № 01/305 не може вважатись рішенням, прийнятим з розгляду заяви позивача від 10.06.2025, оскільки адресований представнику позивача та лише інформує його про результати виконання рішення суду.

Суд зауважує, що адресування листа від 19.01.2026 № 01/305 представнику позивача не може розглядатись як ознака нерозгляду заяви позивача від 10.06.2025, оскільки представник позивача має відповідні повноваження представляти інтереси позивача, а лист від 19.01.2026 № 01/305 за своїм змістом є результатом розгляду заяви позивача від 10.06.2025.

Щодо викладеного у листі від 19.01.2026 № 01/305 по суті, то слід зазначити, що судом в рішенні у цій справі за наслідком її розгляду зазначалось таке:

«Щодо зобов`язання відповідача виключити позивача із військового обліку, то відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які визнані непридатними до військової служби.

Аналогічні приписи містив Закон України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» в редакції, чинній на час визнання позивача непридатним до військової служби та зняття з обліку у 2002 році, та визначав, що виключенню з військового обліку у військових комісаріатах підлягають громадяни, визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку (п. а ч. 5 ст. 37).

Відповідно до Обліково-послужної картки до військового квитка серії т/п № 4/3544213 позивач 28.01.2002 комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 визнаний непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку за ст. 48 «а» Наказу МОУ № 207-99, зазначено, що переогляду не підлягає. Документи, що надані позивачем містять відмітку про його зняття з обліку, а не про його виключення з такого обліку. Доказів виключення позивача з військового обліку він суду не надав, його документи відповідних записів не містять».

Тобто, в ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про наявність підстав для саме виключення позивача з військового обліку та такі вимоги були визначені передчасними, оскільки позивач не надавав рішення комісії про визнання його непридатним до військової служби, а надані суду копії документів містили відомості про зняття позивача з обліку, а не виключення з такого обліку.

Таким чином, лист від 19.01.2026 № 01/305 з розгляду заяви позивача від 10.06.2025 на виконання рішення суду в цій справі не суперечить висновкам суду, викладеним у ньому.

Щодо посилань позивача на невиконання рішення в частині визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо постановки ОСОБА_1 на військовий облік, то вказаний абзац резолютивної частини рішення не містить зобов`язального характеру, рішення в цій частині не може бути виконано примусово, щодо рішень суду в цій частині не видається виконавчий документ для звернення рішення до примусового виконання.

Таким чином, рішення в цій справі відповідачем виконано, відтак немає підстав для встановлення судового контролю за його виконанням та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Зважаючи на викладене та керуючись ст.ст. 241, 243, 248, 256, 382, 3821-1, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України та про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.С. Михайлик