Справа № 520/28082/25
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2026-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 р. Справа № 520/28082/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Семененко М.О. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Дмитро Волошин) від 25.12.2025 по справі № 520/28082/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСК-ТЕХНОЛОДЖІ"

до Харківської митниці

про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "ОСК-ТЕХНОЛОДЖІ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000234/2 від 09.06.2025 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807200/2025/000271.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржуване рішення Харківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів та картка є протиправними. Позивач указує, що оскаржуване рішення та картка відмови підлягають скасуванню, тому він звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2025 по справі № 520/28082/25 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000234/2 від 09.06.2025 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807200/2025/000271, прийняті Харківською митницею Державної митної служби України.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОСК-ТЕХНОЛОДЖІ за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці Державної митної служби України сплачений судовий збір у розмірі 2559,85 грн. (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень 85 копійок) та витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 (шість тисяч гривень).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що під час здійснення співробітником підрозділу митного оформлення та митного контролю відповідно до ЕМД №25UA52U3 від 09.06.2025, спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів, зокрема за кодами: 105-2 (Контроль правильності визначення митної вартості); 106-2 (Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів). Вказує, що у митного органу виникли підстави вважати, що в наданих документах зазначені недостовірні відомості, з огляду на спрацювання профілю ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиками щодо можливого заниження митної вартості та у зв`язку з тим, що у поданих документах мітяться розбіжності. Посилається на те, що вимога позивача про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є неналежним та неправильним способом захисту прав позивача, оскільки скасування оскаржуваної картки відмови не поновлюватиме митну декларацію, за якою було вперше заявлено до митого оформлення товари позивача, бо ці товари вже оформлено у митному відношенні та випущено у вільний обіг за іншою митною декларацією.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення..

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ ОСК-ТЕХНОЛОДЖІ (Покупець) та Wuxi Giant Leader Traders Co.,Ltd (Китай), (Продавець) було укладено Контракт № СН-03 від 01.01.2025 (а.с. 22-26).

Відповідно до п. 1.1 Контракту Продавець зобов`язується виготовити та передати у власність Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти та сплатити Товар в асортименті, кількості та за цінами зазначеними у специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього Контракту. Країна походження Товару Китай.

Пунктом 4.1 Контракту передбачено, що постачання здійснюється на умовах, відповідно до Інкотермс-2010, і обумовлюються у Специфікації на кожну партію товару, що відвантажується.

Відповідно п. 12.1 до Контракту, сторони дійшли угоди, що Контракт набирає чинності з дати підписання обома сторонами та діє до 31.12.2026.

Згідно зі специфікацією № 1 від 30.01.2025 Продавець зобов`язується виготовити та передати Товар на загальну суму 18200,00 доларів США. Умови оплати: 30% передплата, 70% платежу після отримання повідомлення про готовність товару. Умови поставки: FOB (Shanghai, Шанхай). Термін поставки: 60 днів (а.с. 29).

Декларування партії товару було здійснене через Харківську митницю за митною декларацією від 09.06.2025 року № 25UA52U3.

На підтвердження заявленої у митній декларації від 09.06.2025 № 25UA52U3 митної вартості товару, разом з декларацією позивачем до митного органу подані такі документи: пакувальний лист (Packing list) - б/н від 26.02.2025 року; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) - GL OSK2502 від 26.02.2025 року; коносамент (Bill of lading) AMIGL250091260A від 27.03.25; автотранспортна накладна (Road consignment note)- 462061 від 26.02.2025; декларація про походження товару (Declaration of origin) - GLOSK2502 від 26.02.2025; банківський платіжний документ, що стосується товару банківська інструкція №1 від 10.02.2025; банківський платіжний документ, що стосується товару банківська інструкція № 3 від 06.03.2025 року; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 28/1530 від 28.05.2025; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 4647793 від 28.05.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару - довідка про транспортні витрати №1530 від 28.05.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару - довідка про транспортні витрати № 4626 від 30.05.2025; розрахунок ціни (калькуляція) калькуляція OD:230 ID:112 (ED-F від 06.06.2025; розрахунок ціни (калькуляція) калькуляція OD:368 ID:230 (ED-F від 06.06.2025; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Специфікація 1 від 30.01.2025; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу - № СН-03 від 01.01.2025; договір (контракт) про перевезення №02/10/23 від 02.10.2023; договір (контракт) про перевезення № 1215/2023 від 15.12.2023; договір (контракт) про перевезення № 2705 від 27.05.2025 року; інші некласифіковані документи - заявка 20250327 від 27.03.2025 року; інші некласифіковані документи - заявка 2805PL1 від 28.05.2025; копія митної декларації країни відправлення 01044453 від 21.03.2025.

Від відповідача надійшов протокол обробки електронного документа від 09.06.2025, з якого вбачається, що, у зв`язку з надходженням до ВАКМВ УКАМП запиту з ПМО щодо вирішення спірного питання правильності визначення митної вартості товару № 1, у зв`язку з недостатністю документів для визначення складової митної вартості товарів. У відповідності до вимог митного кодексу, а саме вимог п.5 ст. 55 та п. 4 ст. 57 проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товару на підставі інформації, яка наявна в митному органу (а.с. 56).

Від митного органу надійшов протокол обробки електронного документа від 09.06.2025, відповідно якого установлено, що з метою обміну наявної в митного органу інформації, повідомляємо, що згідно з програмним комплексом АСМО Інспектор цінова інформація щодо раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях товарів складає: товар 1) 10,88 дол. США/кг (а.с. 76).

Листом № 0906/25 від 09.06.2025 позивач повідомив відповідача про формування митної вартості, а також відсутність можливості надання додаткових документів та просив випустити товари, що декларуються, у вільний обіг (а.с.69-71).

Рішенням про коригування митної вартості товару №UA807000/2025/000234/2 від 09.06.2025 відповідачем було відмовлено позивачу у митному оформленні товару (а.с.16-17).

На підставі рішення про коригування митної вартості товару відповідачем також видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2025/000271 (а.с. 18-19).

Позивач не погодився із завищенням митної вартості і звернувся до відповідача з проханням про випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобов`язання згідно із ч.7 ст.55 МКУ, надав відповідачу нову митну декларацію №25UA19U6 та додатково сплатив ПДВ у розмірі 213320,64 грн. (відповідно до гр. 47 митної декларації, СП 55) (а.с.20-21).

Відповідач здійснив митне оформлення товару з відміткою в гр. 48 митної декларації відстрочення платежів до 06.09.2025 (а.с.20).

Керуючись ч. 8 ст. 55 МК України, якою передбачено, що протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються, позивач звернувся до відповідача із заявою від 04.07.2025 № 0407/25 з проханням скасувати рішення про коригування митної вартості товару (а.с. 44-50).

Разом із зверненням позивач надав відповідачу додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: копія контракту СН-03 від 01.01.2025 року; копія Специфікації 1 від 30.01.2025 року; копія інвойсу № GL-OSK2502 від 26.02.2025 року; копія пакувального-листу б/н від 26.02.2025 року; копія калькуляції листа статору OD:368 ID:230 (ED-FK250.01.01.007); копія калькуляції листа ротору OD:230 ІD:112(ED-FK250.14.00.001); копія автотранспортної накладної (CMR) 462061 від 28.05.2025 року; копія коносаменту AMIGL250091260A від 27.03.25 року; копія договору перевезення вантажу 1215/2023 від 15.12.2023 року; копія Договору перевезення вантажу 2705 від 27.05.2025 року; копія договору перевезення вантажу 02/10/23 від 02.10.2023 року; копія рахунку - фактури № 28/1530 від 28.05.2025 року; копія рахунку - фактури № 4647793 від 28.05.2025 року; копія довідки про транспортні витрати № 462061 від 30.05.2025 року; копія Довідки про транспортні витрати №1530/28.05.25 від 28.05.2025 року; копія заявки 20250327 від 27.03.2025 року; копія заявки №2805PL1 від 28.05.2025 року; копія листа-довідка № 0906 від 09.06.2025 року; копія платіжної інструкції № 1 від 10.02.2025 року; копія платіжної інструкції № 3 від 06.03.2025 року; копія акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 2679 від 28.05.2025 року; копія акту виконаних транспортно-експедиторських послуг №10/1530 від 10.06.2025 року; копія платіжної інструкції № 2660 від 19.06.2025 року; копія платіжної інструкції № 2534 від 11.06.2025 року; копія експортної ВМД відправника 01044453 з перекладом; копія рішення Харківської митниці Державної митної служби України №UА807000/2025/000234/2 від 09.06.2025 року; копія картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2025/000271.

За результатами розгляду листа від 04.07.2025 №0407/25 відповідач листом від 16.07.2025 за №7.14-1/15-02/13/3498 повідомив позивача, що подані ним додаткові документи не спростовують сумнівів митниці щодо дійсної вартості задекларованої митної вартості оцінюваних товарів, у зв`язку з чим не можуть бути підставою для скасування рішення про коригування митної вартості товару № UA807000/2025/000234/2 від 09.06.2025 (а.с. 72-74).

Не погоджуючись із вказаним рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови, позивач звернувся до суду першої інстанції із вказаними вище позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не надано до суду належних та достатніх доказів правомірності винесеного рішення про коригування митної вартості. Також суд зазначив, що картка відмови в прийнятті митних декларацій не має самостійних юридичних підстав прийняття, і прийнята виключно у зв`язку з прийняттям відповідачем рішення про коригування митної вартості, а тому також підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України).

Статтею 264 Митного кодексу України встановлено, що відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта; митний відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом; у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно із ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно із п. п. 5, 6, 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.ч. 1, 2 ст. 52 Митного кодексу України).

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу, за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо митний органу має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Частинами 1, 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно із ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч. ч. 3, 4 ст. 64 Митного кодексу України).

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного Кодексу України.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Крім того, системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст. 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному, з урахуванням вимог митного законодавства щодо необхідності проведення процедури митних консультацій.

При цьому, слід враховувати, що ст. 53 МК України, якою врегульовано порядок підтвердження декларантом заявленої митної вартості та її перевірки митницею, не містить жодних вимог щодо необхідності додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 по справі № 809/1884/16.

З матеріалів справи судом встановлено, що на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем (його декларантом) разом з митною декларацією від 09.06.2025 року № 25UA52U3 надані копії таких документів: пакувальний лист (Packing list) - б/н від 26.02.2025 року; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) - GL OSK2502 від 26.02.2025 року; коносамент (Bill of lading) AMIGL250091260A від 27.03.25; автотранспортна накладна (Road consignment note)- 462061 від 26.02.2025; декларація про походження товару (Declaration of origin) - GLOSK2502 від 26.02.2025; банківський платіжний документ, що стосується товару банківська інструкція № 1 від 10.02.2025; банківський платіжний документ, що стосується товару банківська інструкція № 3 від 06.03.2025 року; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 28/1530 від 28.05.2025; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 4647793 від 28.05.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару - довідка про транспортні витрати № 1530 від 28.05.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару - довідка про транспортні витрати № 4626 від 30.05.2025; розрахунок ціни (калькуляція) калькуляція OD:230 ID:112 (ED-F від 06.06.2025; розрахунок ціни (калькуляція) калькуляція OD:368 ID:230 (ED-F від 06.06.2025; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Специфікація 1 від 30.01.2025; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу - № СН-03 від 01.01.2025; договір (контракт) про перевезення № 02/10/23 від 02.10.2023; договір (контракт) про перевезення № 1215/2023 від 15.12.2023; договір (контракт) про перевезення № 2705 від 27.05.2025 року; інші некласифіковані документи - заявка 20250327 від 27.03.2025 року; інші некласифіковані документи - заявка 2805PL1 від 28.05.2025; копія митної декларації країни відправлення 01044453 від 21.03.2025.

За результатом розгляду наданих документів, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA807000/2025/000234/2 від 09.06.2025.

Надаючи оцінку обставинам, які слугували підставою для прийняття цього рішення, суд зазначає наступне.

Так, що стосується посилання апелянта на те, що позивачем, на вимогу митного органу не надані ані каталоги, ані специфікації, ані загальні прейскуранти (прайс-листи) від виробника товару, а також те, що в наданих декларантом калькуляціях ціни на товар від 06.06.2025, відсутня одиниця виміру за ціну товару, та на яких умовах поставки Інкотермс розрахована ціна, колегія суддів зазначає, що такі документи як прайс-листи складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару. Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено. Таким чином, відомості, наведені у вказаних документах виробника товару, не мають імперативного характеру, а, отже, у разі їх наявності можуть прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.01.2022 року у справі № 810/3667/15.

Отже, сама по собі відсутність прайс-листа не є безумовним свідченням неправильного визначення митної вартості товару, якщо декларантом на підставі інших (наданих до митного органу) документів доведено правильність такого визначення.

Щодо доводів митного органу про те, що в наданих декларантом калькуляціях ціни на товар від 06.06.2025, відсутня одиниця виміру за ціну товару, та на яких умовах поставки Інкотермс розрахована ціна, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 2.2 Контракту № СН-03 від 01.01.2025 ціна на товар встановлюється у доларах США на кожну партію товару та вказується у Специфікаціях до цього контракту (а.с. 22).

Згідно з п. 4.1 Контракту № СН-03 від 01.01.2025 постачання здійснюється на умовах відповідно до Інкотермс 2010 і обумовлюється у Специфікації на кожну партію товару, що відвантажується (а.с. 22).

Відповідно до Специфікації № 1 від 30.01.2025 умовами поставки є FOB Shanghai.

Позивачем були надані пояснення, з яких убачається, що калькуляція розраховується на одиницю товару відповідно до умов контракту; умовами контракту є FOB Shanghai (Incoterms-2010), що підтверджується листом № 0407/25 від 04.07.2025 про надання додаткових документів для підтвердження заявленої ТОВ "ОСК-ТЕХНОЛОДЖІ" митної вартості товарів, що декларуються (а.с. 44-50).

Що стосується доводів про те, що декларантом не надано комерційний інвойс від 05.02.2025 № GL-OSK250206, що зазначено в гр. 70 банківський платіжній інструкції від 10.02.2025 № 1, а також комерційний інвойс від 06.02.2025 № GL-OSK250206, що зазначено в гр. 70 банківський платіжній інструкції від 06.03.2025 № 3, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 75 КАС України).

Приписи статті 76 КАС України встановлюють, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи наведене колегія суддів зазначає, що позивача довести обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, не обмежене поданням виключно тих доказів, що надавались ним митному органу. Право надавати заперечення щодо висновків митного органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях митного контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Крім цього, вимоги частини 4 статті 9 КАС України зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, у тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи та, у відповідних випадках, до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Зі змісту платіжних інструкцій від 10.02.2025 № 1 та від 06.03.2025 № 3 дійсно вбачається, що в гр. 70 міститься посилання на інвойс від 05.02.2025 № GL-OSK250206 та інвойс від 06.02.2025 № GL-OSK250206.

Разом з тим, за змістом цих же платіжних інструкцій судом встановлено, що загальна сума, яка була сплачена за товар складає 18200,00 дол.США, що відповідає сумі, яка вказана в інвойсі № GL-OSK2502 від 26.02.2025, який, в свою чергу, був наданий до митниці. Крім того, в гр. 70 цих платіжних інструкцій (окрім посилання на інвойси) також міститься інформація про те, що сума коштів сплачується, як передоплата, згідно зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу № СН-03 від 01.01.2025: «PREPAYM. rotor, stator sheet, CONT.CH-03 DD01.01.25, SPEC. 1 DD30.01.25», а тому доводи апелянта в цій частині суд вважає безпідставними.

Що стосується посилання на те, що згідно п. 2.2 зовнішньоекономічного договору від 01.01.2025 № СН-03, у вартість товару входить вартість упаковки та маркування, хоча в наданих декларантом калькуляціях ціни на товар від 06.06.2025 відсутня вказана складова що входить до ціни товару, колегія суддів зазначає, що оскільки відомості про те, що у вартість товару входить вартість упаковки та маркування визначені умовами самого зовнішньоекономічного договору (контракту), не зазначення таких відомостей в калькуляції ціни на товар не є свідченням того, що позивачем неправильно визначено митну вартість товару.

Що стосується посилання на те, що до митного контролю і митного оформлення декларантом додатково надано митну декларацію країни відправлення № 01044453 без перекладу на українську мову, офіційну мову митних союзів, членом яких є Україна, або іншу іноземну мову міжнародного спілкування відповідно до вимог статті 254 МК України, колегія суддів зазначає таке.

В силу приписів ст. 254 МК України у разі складення документа, що подається до митного оформлення, або офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, митний орган не вправі вимагати від декларанта перекладу такого документа українською мовою. Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що митна декларація країни відправлення не визначена ч. 2 ст. 53 МК України як документ, що підтверджує митну вартість, і тому відсутність декларації, не може бути підставою для витребування додаткових документів.

Колегія суддів також зазначає, що законодавчого визначення поняття "мова міжнародного спілкування" не існує. Так само немає чітко визначеного переліку іноземних мов, які є мовами міжнародного спілкування. Якщо керуватися звичаями ділового обороту, то до мов міжнародного спілкування відносяться мови найпоширеніші у світі та закріплені в міжнародному праві, мови, які офіційно застосовуються міжнародними організаціями - об`єднаннями держав відповідно до міжнародного права і на основі міжнародного договору. Таким чином, китайська мова, якою складені експортні декларації країни відправлення Китаю, є іноземною мовою міжнародного спілкування.

Отже, вимоги митного органу щодо перекладу цього документу не відповідають приписам ст. 254 МК України.

Крім того, позивачем до суду першої інстанції наданий переклад експортної декларації країни відправлення на українську мову, а тому доводи апелянта в цій частині суд відхиляє.

Щодо посилання митного органу про те, що відсутні банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури та умов п. 4.1.3.1 договору про транспортно-експедиційного обслуговування від 15.12.2023 №1215/2023 (а.с. 36-43) та відсутні банківські платіжні документи щодо оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно п. 6.4.транспортного договору від 27.05.2025 № 2705 (а.с. 64-67), колегія суддів зазначає таке.

Так, на підтвердження оплати за перевезення відповідно до заявки від 27.03.2025 № 20250327 (а.с. 58), заявки від 28.05.2025 № 2805PL1 (а.с. 59), договору перевезення вантажу № 2705 від 27.05.2025, договору перевезення вантажу № 02/10/23 від 02.10.2023 (а.с. 61-63), ТОВ "ОСК-ТЕХНОЛОДЖІ" надано рахунок-фактуру № 4647793 від 28.05.2025 (а.с. 51) та рахунок-фактуру № 28/1530 від 28.05.2025 (а.с. 77), довідку про транспортні витрати № 462061 від 30.05.2025 (а.с. 54), довідку про транспортні витрати № 1530/28.05.25 від 28.05.2025 (а.с. 55), акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 2679 від 28.05.2025 (а.с. 53), акт виконаних транспортно-експедиторських послуг № 10/1530 від 10.06.2025 (а.с. 52), платіжні інструкції № 2660 від 19.06.2025 (а.с. 79) та № 2534 від 11.06.2025 (а.с. 75).

З цього приводу позивачем також були надані відповідні пояснення, що підтверджується листом № 0407/25 від 04.07.2025 про надання додаткових документів для підтвердження заявленої ТОВ "ОСК-ТЕХНОЛОДЖІ" митної вартості товарів, що декларуються (а.с. 44-50).

Крім того, згідно листа ТОВ «Транслогістик-ЮА» № 0906 від 09.06.2025, який виступав в якості експедитора, згідно умов договору про ТЕО № 1215/2023 від 15.12.2023, згідно з умовами FOB (Shanghai), усі витрати з моменту навантаження на борт судна у порту SHANGHAI (China) до порту GDANSK Польща, пов`язані з транспортуванням, включаючи всі маніпуляції з контейнером у портах перевантаження (зберігання/вивантаження/навантаження) враховані у вартості транспортних витрат.

Що стосується посилання митного органу на те, що декларантом не надано морський коносамент № 251242970А, якій зазначено в експортній митній декларації, колегія суддів зазначає, що до матеріалів справи позивачем долучено коносамент (телекс-реліз) № AMIGL250091260A від 27.03.2025, який також надавався до митного органу.

Колегія суддів зазначає, що "telex-release" (телекс-реліз), яка є альтернативною паперовій формі коносаменту, та передбачає, що паперовий коносамент, виданий в країні відвантаження здається в порту відправки відправником в офіс перевізника, та перевізник, в свою чергу, надає інформацію своєму офісу в порту призначення про те, що всі оригінали коносаменту зібрані та можна видавати вантаж.

Суд зазначає, що телекс-реліз - це електронне повідомлення, яке відправляється цією лінією або її агентом в порту навантаження в їх офіс в порту вивантаження електронною поштою або по операційній програмі судохідної компанії, інформуючи тим самим про те, що вантажовідправник або експортер здав один або всі оригінали коносамента, які були видані лінією в порту відвантаження і що товар може бути виданий конкретному вантажоотримувачу без надання ним оригіналу коносамента.

Колегія суддів зазначає, що телекс-реліз не впливає на вартість товару, адже не містить вартісних показників, а митним органом жодним чином не обґрунтувано, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Фактично коносамент по своїй суті є певною гарантією від морського перевізника для вантажовідправника про те, що товар буде доставлений до порту призначення та в належному стані переданий вантажоотримувачу.

Коносамент, як товарно-транспортний документ на вантаж, не містить визначення вартості його перевезення морським транспортом, а відображає реквізити вантажовідправника та вантажоотримувача, характеристики товару та основні умови поставки, які узгоджені сторонами в договорі. При цьому, вказані в коносаменті загальні умови поставки товару не можуть суперечити умовам, вказаним в договорі.

Таким чином суд зазначає, що коносамент не є законодавчо визначеним, самостійним та необхідним документом, який підтверджує витрати на транспортування товару, а є лише товарно-транспортним документом, який відображає / підтверджує шлях переміщення / слідування товарно-матеріальних цінностей, що і було відображено в наданому до митниці коносаменті, а тому доводи митного органу в цій частині є безпідставними.

Крім того, позивач не несе відповідальності за правильність заповнення експортної декларації країни відправлення, а тому помилкове зазначення в цій декларації номеру коносамента не є свідчення неправильного визначення митної вартості товару.

Що стосується доводів апелянта про те, що позивачем до митного контролю і митного оформлення по ЕМД № 25UA52U3 від 09.06.2025 не надана така інформація (відсутня у розпорядженні митного органу), а саме інформація щодо угод на ідентичні та подібні товари; щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару; на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України та прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну, колегія суддів зазначає, що позивач не зобов`язаний надавати таку інформацію відповідачу, а тому її ненадання та відсутність такої інформації у відповідача не може бути належною підставою для прийняття останнім спірних рішень, що свідчить про протиправність таких дій.

Що стосується посилання відповідача на таку підставу для коригування показників митної вартості товару, як аналіз цінової інформації, яка міститься в АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України, колегія суддів зазначає наступне.

Так, у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Митного кодексу України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

З змістом рішення про коригування митної вартості товару судом встановлено, що в ньому міститься посилання на наявність митних оформлень ідентичних товарів за митними деклараціями: товар №1 - МД №UA204150/2025/000727 (25UA27U8) від 20.03.2025 з митною вартістю 10,88 дол.США/кг (тов №3, код товару згідно з УКТ ЗЕД , назва товару: «Запасні частини для сервісного обслуговування електроінструментів: частини електродвигунів: ротор для CS 185- 40 шт; статор для CS 185 -20шт;ротор для CS 200 TS - 30 шт; статор для CS 200 TS - 15шт. Країна виробництва CNB виробник - SUZHOU HESSEN MACHINERY СО. Торговельна марка - FORTE», умови поставки FOB, країна походження CN, країна відправлення CN.

В свою чергу, згідно Специфікації № 1 до договору № CH-03 від 01.01.2025 підприємством позивача був імпортований товар: Лист стaтopy OD:368 ID:230 (EDFK250.01.01.007) Stator sheet OD:368 ID:230 (ED-FK250.01.01.007), 14000 шт.; Лист ротору OD:230 ID:112 (ED FK 250.14.00.001) Rotor sheet OD:230 ID:112 (EDFK 250.14.00.001) 14000 шт.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у спірних правовідносинах митним органом не враховано, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, необхідно навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Проте, митний орган не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачем у декларації митної вартості зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за резервним методами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладені в постанові Верховного Суду від 05.05.2022 р. у справі № 2040/6019/18, від 20.06.2023 р. у справі № 1.380.2019.006247, від 15.02.2024 р. у справі № 640/29559/20.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що відомості з АСАУР носять допоміжний інформаційних характер та не є безперечним доказом заниження митної вартості товарів.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладені в постанові Верховного Суду від 24.10.2024 р. у справі № 804/1779/16.

надані позивачем до митного оформлення документи містять достатні відомості про складові митної вартості товару, дають можливість пересвідчитись у правильності задекларованої митної вартості товару, є достатніми.

При цьому, у рішенні про коригування відповідач не вказав конкретні обґрунтовані обставини, які викликали у митного органу відповідні сумніви, не спростував числові значення складових митної вартості імпортованого товару, Рішення про коригування не містить обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), що доводило б обґрунтованість рівня скоригованої ним митної вартості товару, та не розкриває конкретних фактів, які вплинули на таке коригування, що вказує на його невідповідність вимогам ч. 2 ст. 55 МК України.

Відповідно до частини третьої статті 318 МК України митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

Колегія суддів звертає увагу, що за приписами наведених вище правових норм у випадку виникнення обґрунтованих сумнівів митний орган повинен витребувати, а декларант - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати такі сумніви. Тобто, необхідність подачі додаткових документів має бути обумовлена тим, які факти в аспекті митної вартості товару мав на меті встановити (спростувати) митний орган.

Саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Враховуючи, що до митної вартості товару підлягають включенню витрати, понесені декларантом, а не іншими суб`єктами господарювання, вимога митного органу про надання додаткових відомостей у даному випадку є безпідставною.

На підставі аналізу вказаних документів у сукупності з іншими документами, поданими позивачем під час митного оформлення оцінюваного товару, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для прийняття спірних рішень про відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, з огляду на наявність розбіжностей в документах.

Колегія суддів звертає увагу, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не є безумовною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів лише з посиланням на те, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Така позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 803/776/17.

Тобто, позивачем було надано всі можливі (та наявні у нього) документи, які в повній мірі підтверджують заявлену митну вартість товару.

Твердження відповідача щодо непідтвердження декларантом документально відомостей, зазначених в митній декларації, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Отже, митним органом не доведено наявності обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, оскільки усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано, що, своєю чергою, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого підприємством товару.

В свою чергу, колегією суддів встановлено та не спростовано відповідачем, що позивачем були подані всі наявні документи, які давали змогу митному органу достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів, а також про те, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що ціна, вказана платником в митній декларації, об`єктивно підтверджується контрактом і наданим повним пакетом документів, передбачених статтею 53 Митного Кодексу України та підлягає обчисленню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні числові дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України.

Враховуючи встановлені судом обставини та наведені норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про надання позивачем митниці належного та достатнього пакету документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Відповідачем не визначено встановлених під час митного оформлення розбіжностей в наданих позивачем документах на підтвердження митної вартості товару.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Відповідно, застосування митним органом другорядних методів - за ціною договору щодо ідентичних товарів та резервного методу визначення митної вартості, а також розрахунок скоригованої митної вартості є необґрунтованим.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із врахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення митного органу підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Що стосується висновків суду першої інстанції в частині задоволення позовних про визнання протиправною та скасування картки відмови, колегія суддів зазначає, що саме прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, то визнання рішення про коригування митної вартості протиправним та його скасування є підставою для визнання протиправним та скасування сформованої митницею картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Об`єднання цих вимог є належним способом захисту порушених прав позивача, з урахуванням усталеної судової практики (постанова Верховного Суду від 17.05.2022 у справі № 809/506/17).

На підставі наведених вище обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення цих позовних вимог.

Що стосується висновків суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, відповідачем в апеляційній скарзі доводів з цього питання не наведено.

Отже, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті судового рішення у цій справі, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2025 по справі № 520/28082/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) М.О. Семененко З.Г. Подобайло