Справа № 160/26528/24
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2026-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 березня 2026 року

м. Київ

справа № 160/26528/24

адміністративне провадження № К/990/7917/26

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О. О., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року у справі № 160/26528/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпульс 2000» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Імпульс 2000» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 07 червня 2024 року:

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 5 175 627,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 1 293 906,75 грн;

- № , яким застосовано штраф на суму 1 873 101,00 грн;

- № , яким застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 1 020,00 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року позов задоволено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року скасовано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та №, прийнятих 07 червня 2024 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, а також у частині стягнення судових витрат.

У цій частині ухвалено нове судове рішення, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Імпульс 2000» відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № , прийнятих 07 червня 2024 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпульс 2000» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3 000,02 грн.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року залишено без змін.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) установлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі скаржник покликається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження та зазначає, що судами попередніх інстанцій застосовано положення пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 06 серпня 2019 року у справі №160/8441/18 та від 18 березня 2021 року у справі № 815/2811/15.

На обґрунтування цієї підстави скаржник зазначає, що під час проведення перевірки позивач не надав витребуваних первинних документів або надав їх неналежним чином засвідченими, що, на його думку, відповідно до пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України прирівнюється до їх відсутності та є підставою для проведення перевірки на підставі наявної податкової інформації і прийняття податкового повідомлення-рішення.

Водночас доводи касаційної скарги зводяться до викладення обставин справи, цитування окремих висновків Верховного Суду та незгоди з оцінкою доказів і встановленими судами попередніх інстанцій фактичними обставинами справи.

Касаційна скарга не містить належного обґрунтування того, яку саме норму права суди попередніх інстанцій застосували без урахування висновку Верховного Суду та у чому полягає подібність правовідносин у цій справі з правовідносинами, щодо яких Верховним Судом сформульовано відповідні висновки.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Крім того, як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень та відповідно до відомостей комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», скаржник уже реалізував своє право на касаційне оскарження у цій справі. Водночас ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2026 року його касаційну скаргу було повернуто як таку, що не містила підстав для касаційного оскарження. У зазначеній ухвалі надано вичерпні роз`яснення щодо вимог до форми та змісту касаційної скарги, зокрема в частині визначення підстав касаційного оскарження.

Втім, звертаючись до суду з цією касаційною скаргою, скаржник так і не виправив недоліків касаційної скарги, на які були вказані Верховним Судом.

Зазначене свідчить про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та ігнорування скаржником роз`яснень, які йому надавалися Верховним Судом щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині викладення підстав касаційного оскарження судових рішень.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Ураховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

Керуючись статтями 328, 330, 332, 359 КАС України, -

постановив:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року у справі № 160/26528/24 - повернути скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя О. О. Шишов