Справа № 520/32119/25
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2026-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

10 березня 2026 року справа № 520/32119/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Григоров Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмову провадженні) без виклику учасників справи в приміщенні суду матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області, Білопільської міської ради про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила суд (з урахуванням уточнених позовних вимог):

- визнати протиправними та скасувати складені Головним управлінням ДПС у Сумській області податкові повідомлення рішення: № 204792 - 2409 -1819 на суму 199 499,82 грн. від 29.05.2023 року, № 204790 - 2409 -1819 на суму 9 344,88 грн. від 29.05.2023 року, № 204791 - 2409 -1819 на суму 8 797,07 грн. від 29.05.2023 року, № 4-1819 на суму 309 062,34 грн. від 23.05.2024 року, № 4-1819 на суму 13 847,88 грн. від 20.05.2024 року, № 4-1819 на суму 13 365,79 грн. від 20.05.2024 року, № -1819 на суму 57,55 грн. від 20.05.2024 року, № 1-1819 на суму 29399,03 грн. від 28.04.2025 року, № 1-1819 на суму 14928,68 грн. від 28.04.2025 року, № 1-1819 на суму 15467,13 грн. від 28.04.2025 року, № 4-1819 на суму 64,71 грн. від 28.04.2025 року, № 4-1819 на суму 64,71 грн. від 28.04.2025 року (отримане повторно) на загальну суму: 541 352,33 грн.;

- визнати протиправними дії Білопільської міської ради щодо зазначення в направлених до Головного управління ДПС у Сумській області списках орендарів земельних ділянок Білопільської громади, на яких розташоване нерухоме майно орендарів для складення податкових повідомлень рішень з оренди землі за 2023 - 2025 роки, сум податку/оренди конкретно кожному платнику в такому списку, вказаних безпідставно та свавільно на свій розсуд для зазначення таких сум податковою в податкових повідомленнях рішеннях;

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Сумській області щодо порушення порядку складення податкових повідомлень - рішень з оренда, та вставлення/фіксацію в складених податкових повідомленнях - рішеннях цифр податку/оренди, вказаних в отриманих від Білопільської міської ради списках орендарів земельних ділянок Білопільської громади, конкретно кожному платнику в такому списку, вказаних міськрадою безпідставно та свавільно на свій розсуд;

- визнати протиправними дії Білопільської міської ради щодо направлення до Головного управління ДПС у Сумській області списків орендарів земельних ділянок Білопільської громади на яких розташоване нерухоме майно орендарів для складення податкових повідомлень рішень з оренди землі за 2023 - 2025 роки, в той час коли на землі Білопільської громади, та міста Білопілля, зокрема розташованих на кордоні та фактично на лінії бойового зіткнення, де з 2022 року тривають активні бойові дії;

- визнати протиправною бездіяльності Білопільської міської ради та її умисне ухилення від здійснення заходів щодо включення Білопільської громади та міста Білопілля до переліку територій на яких ведуться активні бойові дії;

- зобов`язати Білопільську міську раду вжити заходи задля включення Білопільської громади та міста Білопілля до переліку територій на яких ведуться активні бойові дії, в тому числі в 2022 - 2025 роках.

Ухвалою суду від 12.12.2025р. позовну заяву залишено без руху у зв`язку, зокрема, з несплатою позивачем судового збору та відсутністю доказів в обґрунтування позовних вимог.

26.12.2025р. позивачем до суду подано позовну заяву "з усуненими недоліками та збільшеними позовними вимогами".

Ухвалою суду від 13.01.2026р. відкрито спрощене провадження у вказаний адміністративній справі.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2026р., через звільнення судді ОСОБА_2 з посади, у справі визначено суддю Григорова Д.В.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає, що пунктом 3 частини 1 статті 171 КАС України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до п.6 частини 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Вказана норма корелюється з пунктом 7 частини 1 статті 240 КАС України, яким встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Згідно з ч.1 ст. 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Отже, у випадку заявлення позивачем в одній позовній заяві кількох вимог, такі вимоги мають мати єдину підставу виникнення. У протилежному випадку виникають різні адміністративні позови, які підлягають розгляду в окремих самостійних провадженнях.

Інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Відтак, порушенням правила об`єднання вимог, є об`єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують ці обставини, зокрема, факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Частиною першою статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного права позивача та об`єктивного обов`язку відповідача.

У силу вимог частини першої статті 21 КАС України, позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Суд зауважує, що зазначені правові норми стосовно можливості заявлені позивачем пов`язаних між собою вимог в одному позові направлені на гарантування процесуальної економії в межах судового розгляду, а також на забезпечення єдності судової практики, з огляду на те, що спірні правовідносини, задля вирішення яких позивач звертається до суду, пов`язані між собою єдиними підставами їх виникнення або поданими доказами, внаслідок чого окремий розгляд цих вимог в межах різних проваджень є недоцільним та не сприяє уніфікованості національної судової практики.

Водночас, аналіз заявлених позивачем вимог свідчить про їх не пов`язаність між собою.

Так, предметом позову у даній справі є:

1) оскарження податкових повідомлень-рішень № 204792 - 2409 -1819 на суму 199 499,82 грн. від 29.05.2023 року, № 204790 - 2409 -1819 на суму 9 344,88 грн. від 29.05.2023 року, № 204791 - 2409 -1819 на суму 8 797,07 грн. від 29.05.2023 року, № 4-1819 на суму 309 062,34 грн. від 23.05.2024 року, № 4-1819 на суму 13 847,88 грн. від 20.05.2024 року, № 4-1819 на суму 13 365,79 грн. від 20.05.2024 року, № -1819 на суму 57,55 грн. від 20.05.2024 року, № 1-1819 на суму 29399,03 грн. від 28.04.2025 року, № 1-1819 на суму 14928,68 грн. від 28.04.2025 року, № 1-1819 на суму 15467,13 грн. від 28.04.2025 року, № 4-1819 на суму 64,71 грн. від 28.04.2025 року, № 4-1819 на суму 64,71 грн. від 28.04.2025 року;

2) оскарження дій Білопільської міської ради щодо зазначення в направлених до Головного управління ДПС у Сумській області списках орендарів земельних ділянок Білопільської громади, на яких розташоване нерухоме майно орендарів для складення податкових повідомлень рішень з оренди землі за 2023 - 2025 роки, сум податку/оренди конкретно кожному платнику в такому списку, вказаних безпідставно та свавільно на свій розсуд для зазначення таких сум податковою в податкових повідомленнях рішеннях;

3) оскарження дій Головного управління ДПС у Сумській області щодо порушення порядку складення податкових повідомлень - рішень з оренда, та вставлення/фіксацію в складених податкових повідомленнях - рішеннях цифр податку/оренди, вказаних в отриманих від Білопільської міської ради списках орендарів земельних ділянок Білопільської громади, конкретно кожному платнику в такому списку, вказаних міськрадою безпідставно та свавільно на свій розсуд;

4) оскарження дій Білопільської міської ради щодо направлення до Головного управління ДПС у Сумській області списків орендарів земельних ділянок Білопільської громади на яких розташоване нерухоме майно орендарів для складення податкових повідомлень рішень з оренди землі за 2023 - 2025 роки, в той час коли на землі Білопільської громади, та міста Білопілля, зокрема розташованих на кордоні та фактично на лінії бойового зіткнення, де з 2022 року тривають активні бойові дії;

5) оскарження бездіяльності Білопільської міської ради та її умисне ухилення від здійснення заходів щодо включення Білопільської громади та міста Білопілля до переліку територій на яких ведуться активні бойові дії.

Дослідивши зміст позовної заяви та доданих до неї документів, суд дійшов висновку, що вищевказані вимоги не пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами. Такі вимоги не є основними та похідними.

Тобто, предметом даної позовної заяви є вимоги, які виникли з різних підстав та які, відповідно, підтверджуються (обґрунтовуються) різними доказами.

Вказане свідчить про те, що в основу спірних правовідносин покладено різні підстави їх виникнення, та різні докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги. Відповідно, різним є і правове регулювання спірних правовідносин.

Крім того, сумісний розгляд об`єднаних позивачем вимог ускладнить та сприятиме затягуванню учасниками справи вирішення спору по суті.

При цьому, суд зауважує, що позовні вимоги спрямовані до різних суб`єктів владних повноважень.

Фактично, звернувшись до суду з таким позовом, позивач має намір одночасно врегулювати усі наявні у нього спірні правовідносини з різними відповідачами, незважаючи на те, що підстави їх виникнення є різними та не пов`язаними між собою, а також не враховуючи, що таке об`єднання непов`язаних між собою вимог значно ускладнить розгляд справи.

Таким чином, дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем позовні вимоги мають різні підстави їх виникнення, які не пов`язані між собою, та обґрунтовуються різними доказами, що, у свою чергу, не відповідає правилам об`єднання позовних вимог, які викладені у статті 172 КАС України.

Згідно пункту 7 частини 1 статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

У даному випадку підстави для застосування положень статті 172 КАС України відсутні.

З огляду на те, що позивачем при зверненні з даним позовом було порушено правила об`єднання позовних вимог, а їх сумісний розгляд буде перешкоджати з`ясуванню дійсних прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду.

У пункті 35 рішення у справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" від 12.03.2009 (Заява №20347/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом (див. рішення у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року, серія A, №18, сс. 17-18, пп. 35-36). Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, нормативне регулювання такого права стосовно неповнолітніх та психічно хворих осіб (див. рішення у справі "Стаббінґс та інші проти Сполученого Королівства" (Stubbings and Others v. the United Kingdom) від 22 жовтня 1996 року, Reports 1996-IV, с. 1502-3, пп. 51-52; і у справі "Толстой Милославський проти Сполученого Королівства" (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, серія A, №316-B, сс. 80-81, пп. 62-67). Якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, Суд має з`ясувати, чи не порушило встановлене обмеження саму суть цього права і, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою (див. рішення у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія A, №93, сс. 24-25, п. 57).

У пункті 31 рішення у справі "Наталія Михайленко проти України" від 30.05.2013 (Заява №49069/11) Європейський суд з прав людини також зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (див. рішення від 28 травня 1985 року у справі Ешингдейн проти Сполученого Королівства (Ashingdane v. the United Kingdom), п. 57, Series A №93). Встановлюючи такі правила, Договірна держава користується певною свободою розсуду.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що надмірний формалізм може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах Zubac v. Croatia, Beles and Others v. the Czech Republic, №47273/99, пп. 50-51 та 69, та Walchli v. France, №35787/03, п. 29).

При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Суд зазначає, що залишення позовної заяви без розгляду свідчить не про допущення судом надмірного формалізму, а про вчинення дій, направлених на упорядкування процесуальних правовідносин, тобто є необхідним (позитивним) формалізмом, який сприяє належному здійсненню правосуддя. При цьому, така процесуальна дія не є порушенням права позивача на доступ до суду в розумінні норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, оскільки не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду у належному (встановленому законом) порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 80, 240, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу право повторного звернення до адміністративного суду з тими самими позовними вимогами згідно вимог процесуального закону шляхом подачі окремих позовів.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, ухвала набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.В. Григоров