Справа № 320/10858/23
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2026-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Бєлової Л.В.,

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Керімова К.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року у справі за заявою про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі №320/10858/23 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Мегаполіс" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхове товариство «Мегаполіс» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форми «Д» №6 та №6 від 15.12.2021 та податкове повідомлення-рішення форми «Д» №5 від 12.01.2023.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2023 року у адміністративний позов задоволено.

У подальшому, 08.01.2024 до суду першої інстанції надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 200000,00 грн. під час розгляду справи у Київському окружному адміністративному суді.

Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року задоволено частково заяву представника позивача адвоката - Глазкова Євгена Станіславовича про ухвалення додаткового судового рішення.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Мегаполіс" понесені витрати, пов`язанні з наданням професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп.

У задоволенні решти вимог заяви відмовлено (про відшкодування 185000,00 грн. правничої допомоги).

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що, враховуючи обсяг виконаних робіт та витрачений адвокатом час, задоволена судом першої інстанції сума правничої допомоги у розмірі 15000,00 грн є необґрунтованою та неспівмірною, а тому висновки суду першої інстанції про задоволення заяви платника податків про ухвалення додаткового рішення є передчасними.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року у справі за заявою про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі №320/10858/23 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Мегаполіс" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року призначено справу до апеляційного розгляду в судовому засіданні на 04 березня 2026 року.

У судовому засіданні представник відповідача - Юзюк Владислав Васильович підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги. Зокрема, представник відповідача повідомив, що стягнута судом першої інстанції сума правничої допомоги є неспівмірною із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Представник позивача - Глазков Євген Станіславович у судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю доповідача, врахувавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до положень частини 1 та 2 статті 252 КАС України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Частиною 2 статті 252 КАС України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно з частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною третьою статті 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положенням частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як вбачається з пункту 1 частини третьої статті 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

З наведеної норми вбачається, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Отже, розподілу підлягає навіть кредиторська заборгованість позивача зі сплати витрат на професійну правничу допомогу, надання якої підтверджується відповідними доказами.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 03.10.2019р. у справі №922/445/19 та постанові від 20.12.2019р. у справі №903/125/19.

Відповідно до положень частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною сьомою статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу наведених положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний з позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.09.2018 у справі №810/4749/15.

При цьому, з імперативних положень частини шостої статті 134 КАС України вбачається, що зменшити розмір витрат на правничу допомогу через їх неспівмірність суд може виключно у разі наявності відповідного клопотання іншої сторони про це. Отже, за відсутності такого клопотання суд не може надавати оцінку співмірності витрат на правничу допомогу за власною ініціативою, а лише перевіряє, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії", заява №34884/97, п.30).

У пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Водночас, надання такої оцінки можливо, виходячи з аналізу частини шостої статті 134 КАС України, виключно у разі наявності відповідного клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу через їх неспівмірність.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.12.2019 у справі №520/1849/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 86504176).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012р. №5076-VI (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9 ч.1 ст.1 Закону №5076-VI).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону №5076-VI).

Статтею 19 Закону №5076-VI визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до статті 30 Закону №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом встановлено, що між Адвокатським об`єднанням «КОДЕКС УКРАЇНА», в особі Керуючого партнера Клімова Станіслава Сергійовича, та Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Мегаполіс" (замовник) 30.01.2023р. укладено договір про надання правової допомоги №30/01-2023, за умовами якого об`єднання зобов`язалось надати клієнту правову (професійну правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

08 лютого 2023 року між вказаними сторонами укладено Додаткову угоду до договору про надання правової допомоги №30/01-2023, в якому визначили предмет позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми "Д" №6 та №6 від 15.12.2021 та форми "Д" №5 від 12.01.2023.

Згідно з п. 2.1. Договору вартість представництва інтересів замовника у спорі з ГУ ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми "Д" №6 та №6 від 15.12.2021 року та форми "Д" №5 від 12.01.2023 року у КОАС становить 200 000,00 грн.

Актом приймання-передачі (наданих послуг) за договором про надання правничої допомоги від 24.11.2023р. б/н підтверджено що Клієнт прийняв у Адвоката послуги загальною вартістю 200 000,00 грн.

Відповідно до вказаного Акту на виконання Договору №30/01-2023 надано такі послуги:

Юридичний аналіз наданих клієнтом стосовно предмету спору (документів стосовно призначення та проведення перевірки, акту за результатами перевірки, заперечень на акт перевірки, лист про результати розгляд заперечень на акт, спірні податкові-повідомлення рішення, скарги на податкові повідомлення рішення, рішення за результатами розгляду цих скарг, договір та акти виконаних робіт з контрагентом по спірним господарським операціям) загалом 285 аркушів - 31.01.2023-14.02.2023 - 14 годин.

Юридичний аналіз актуальної судової практики аналогічним спорам - 15.02.2023-17.02.2023 - 3 години.

Підготовка позовної заяви та подання її через електронний кабінет ЄСІТС - 18.02.2023-27.02.2023 - 10 годин.

Участь у судовому засіданні - 18.05.2023 - 0,5 годин.

Участь у судовому засіданні - 09.06.2023 - 0,5 годин.

Юридичний аналіз відзиву на позовну заяву та клопотання про закриття провадження у справі - 09.06.2023 - 3 години.

Аналіз актуальної судової практики стосовно визначення строків звернення до адміністративного суду під час дії воєнного стану - 26.07.2023 - 2 години.

Підготовка заперечень на клопотання про закриття провадження у справі та подання їх через електронний кабінет ССІТС - 27.07.2023 - 3,5 годин.

Участь у судовому засіданні по справі - 04.08.2023 - 0,5 годин.

Участь у судовому засіданні по справі - 05.10.2023 - 0,5 годин.

Участь у судовому засіданні по справі - 24.11.2023 - 0,5 годин.

Вартість наданих послуг відповідно до договору становить 200 000 грн.

Рахунком №30/01-2023-1 від 30.01.2023 згідно з Договором про надання правової допомоги №30/01-2023 від 30.01.2023 підтверджено, що вартість наданих послуг становить 200 000,00 грн.

Сплата підтверджується платіжними інструкціями від 07.02.2023 №224 на суму 50000,00 грн, від 10.02.2023 №236 на суму 50000,00 грн, від 13.02.2023 №815 на суму 50000,00 грн, від 13.02.2023 №816 на суму 50000,00 грн.

Суд першої інстанції, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт згідно з актом виконаних робіт та додатком до нього, дійшов правильного висновку про те, що розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 200 000,00 грн не є пропорційним до предмету спору, виходячи з того, що цей спір є справою незначної складності, обсяг доданих доказів до позову на підтвердження правової позиції є незначним і не потребував значного часу для їх збирання, а тому витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 200000,00 грн є не співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).

У той же час, суд першої інстанції зазначив, що предметом спору у справі №320/10858/23 є правомірність податкового повідомлення-рішення.

Складність справи обумовлена як суттю спору й характером спірних правовідносин (нестандартний спір, нетипові правовідносини), так і кількістю учасників, обсягом доказів, кількістю засідань.

Отже, врахувавши предмет спору у цій справі, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що сума судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн є цілком обґрунтованою та пропорційною, а також вказана сума є співмірною з виконаними адвокатом роботами (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного додаткового рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для постановлення додаткового рішення про часткове задоволення заяви про стягнення правничої допомоги.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що додаткове рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 09.03.2026.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна