Справа № 380/3720/26
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/3720/26
УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РУХУ

09 березня 2026 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Клименко О.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просить:

1) визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 22 грудня 2025 року № 5694-АД у частині накладення на мене дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани;

2) зобов`язати вилучити відомості про сувору догану з особової справи та службових обліків;

3) зобов`язати військову частину виплатити вирахуване грошове забезпечення;

4) зобов`язати військову частину виплатити моральну компенсацію в розмірі 15 (п`ятнадцяти тисяч гривень) за шкоду, нанесену репутації;

5) стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161, 172 цього Кодексу.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї матеріали, суддя встановив, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.ст.160, 161 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до п.п. 5, 8 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.

Згідно з ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Суддя встановив, що долучений позивачкою до позовної заяви оскаржуваний наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 22 грудня 2025 року № 5694-АД наданий не у повному обсязі, а містить лише три аркуші перший, третій та останній.

Отже, позивачці належить подати до суду спірний наказ у повному обсязі.

Також суддя встановив, що позивачка долучила до позовної заяви такі документи, зокрема: копію рапорту майора ОСОБА_2 про надання відпустки; копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01 січня 2026 року № 376 про вибуття у відпустку майора ОСОБА_2 ; копію відпускного квитка від 01 січня 2026 року № 1763 про звільнення у відпустку майора ОСОБА_2 .

Суддя звертає увагу на те, що відповідно до частини четвертої статті 73 КАС України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом оскарження у цій справі є наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 22 грудня 2025 року № 5694-АД у частині накладення на позивачку дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

Однак у позовній заяві позивачка не пояснює, як долучені нею до позовної заяви документи щодо надання відпустки майору ОСОБА_2 стосуються предмета ініційованого нею спору.

Отже, позивачці належить подати до суду письмове пояснення щодо стосунку долучених до позовної заяви документів про надання відпустки майору ОСОБА_2 до предмета цього спору.

У пункті 3 прохальної частини позовної заяви позивачка просить суд зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити вирахуване грошове забезпечення.

Однак, доказів на підтвердження того, що відповідач вирахував позивачці належне їй грошове забезпечення, до позовної заяви не додано.

Отже, позивачці належить подати до суду докази для обґрунтування пункту 3 прохальної частини позовної заяви.

Згідно з ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору на сьогодні визначено Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (із наступними змінами і доповненнями).

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (ст. 2 Закону України «Про судовий збір»).

Об`єкти справляння судового збору визначені ст. 3 Закону України «Про судовий збір». Так, відповідно до частини першої цієї статті судовий збір справляється, зокрема за подання до суду позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст. 7 Закону України від 03 грудня 2025 року № 4695-IX «Про Державний бюджет України на 2026 рік» з 01 січня 2026 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб 3328 гривень.

За змістом ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»:

за подання до адміністративного суду адміністративного позову фізичною особою ставка судового збору позовних вимог немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

за подання до адміністративного суду адміністративного позову фізичною особою ставка судового збору позовних вимог майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Водночас ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Крім того, суд бере до уваги положення ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України, згідно із якими моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою, а тому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Отже, вимога про відшкодування моральної шкоди, що визначена у грошовому вимірі та становить ціну матеріальних вимог, є майновою вимогою, а тому судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру.

Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 08 листопада 2019 року у справі № 400/100/19 та постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц (61-2367св18), а також в ухвалах від 09 вересня 2020 року у справі № 202/507/20, від 30 липня 2020 року у справі № 9901/194/20.

У цій позовній заяві позивачка заявила:

- позовні вимоги немайнового характеру (визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 22 грудня 2025 року № 5694-АД у частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани; зобов`язати вилучити відомості про сувору догану з особової справи та службових обліків; зобов`язати військову частину виплатити вирахуване грошове забезпечення), за які позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки такі вимоги пов`язані з виконанням позивачкою як військовослужбовцем військового обов`язку;

- позовну вимогу майнового характеру (виплати моральної компенсації у розмірі 15000,00 грн), за яку позивачка на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не звільнена від сплати судового збору, оскільки така вимога не пов`язана з виконанням нею як військовослужбовцем військових обов`язків чи під час виконання службових обов`язків, та за яку вона з урахуванням коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору повинна сплатити судовий збір у розмірі 1064,96 грн (3328,00 грн х 0,4 х 0,8).

Суддя встановив, що позивачка не сплатила судовий збір за заявлену позовну вимогу майнового характеру у розмірі, який становить 1064,96 грн.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначається, зокрема обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

У позовній заяві позивачка просить суд зобов`язати відповідача виплатити моральну компенсацію в розмірі 15000,00 грн за шкоду, нанесену репутації.

Однак, на виконання п. 3 ч. 5 ст. 160 КАС України у позовній заяві позивачка не зазначила обґрунтованого розрахунку суми моральної компенсації за шкоду, нанесену репутації, яку вона просить суд зобов`язати відповідача виплатити.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

Отож, позовну заяву належить залишити без руху, а позивачці надати строк для усунення її недоліків відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 169 КАС України.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 248, 256, 294 КАС України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Особі, що звернулася із позовною заявою, встановити в десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки у спосіб подання до суду:

- оскаржуваного наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22 грудня 2025 року № 5694-АД у повному обсязі;

- письмового пояснення щодо стосунку долучених до позовної заяви документів про надання відпустки майору ОСОБА_2 до предмета цього спору;

- доказів для обґрунтування пункту 3 прохальної частини позовної заяви;

- документа про сплату судового збору в розмірі 1064,96 грн.

- обґрунтованого розрахунку суми моральної компенсації за шкоду, нанесену репутації, яку позивачка просить суд зобов`язати відповідача виплатити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала в апеляційному порядку окремо не оскаржується.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Клименко О.М.