Справа № 200/661/26
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2026-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року Справа№200/661/26

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (, 07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Київська, буд. 286) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №106/05-99-24-03/ НОМЕР_1 , яким застосовано штрафну санкцію у сумі 14862,53 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що при складанні податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 9 місяців 2024 року в рядку 13 Нараховано за попередній (звітний) податковий період значення рядка 12 декларації попереднього звітного (податкового) періоду в результаті технічного збою була помилково вказана сума, яка не відповідала даним поданої раніше декларації за 1 півріччя 2024 року. Помилково вказано значення в рядку 13 податкової декларації з 9 місяців 2024 року суму 60 594,29 грн., замість суми 76 653,29 грн. Дана технічна помилка призвела до необґрунтованого збільшення податкових зобов`язань зі сплати єдиного податку за 9 місяців 2024 року на суму 16 059,00 грн. Але, позивачем помилка виявлена самостійно та виправлена шляхом зменшення податкового зобов`язання за 9 місяців 2024 року в результаті подання уточнюючого податкового розрахунку в лютому 2025 року. Таким чином, сума узгодженого податкового зобов`язання зі сплати єдиного податку за 9 місяців 2024 року визначена в сумі 107 948,23 грн. та сплачена в повному обсязі 18.11.2024. Вважає протиправним застосування штрафних санкцій.

На підтвердження сплати судового збору у розмірі 1331,20 грн надана платіжна інструкція від 28.01.2026 №2067.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем подано відзив, в якому зазначено, що під час проведення камеральної перевірки декларації платника єдиного податку встановлено порушення терміну сплати узгодженої суми податкового зобов`язання. За результатами перевірки складено акт про результати камеральної перевірки, а також прийнято податкове повідомлення-рішення щодо відповідної суми податкового зобов`язання.

Позивач у позові посилається на помилку в акті камеральної перевірки, а саме, на відсутність зазначення року. Проте відповідач заперечує наявність будь-яких дефектів у документах. Зокрема, у додатках до оскаржуваного податкового-повідомлення рішення належним чином зазначена дата, включно з роком, що підтверджує правильність оформлення документації та відсутність порушень з боку податкового органу.

Таким чином, відповідач вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки встановлені порушення сплати податкового зобов`язання підтверджені документально, а формальні зауваження щодо акту не впливають на правомірність дій податкового органу.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Контролюючим органом проведено камеральну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань з єдиного податку, за результатами якої складено акт №7924/05-99-24-03/ НОМЕР_1 від 08.12.2025 року.

За результатами камеральної перевірки встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 термінів сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з єдиного податку, визначених нормами пункту 57.1 статті 57 та пункту 295.3 статті 295 Податкового кодексу України (далі Кодекс) а саме:

податкова декларація платника єдиного податку за І квартал 2022 року від 10.05.2022 № , граничний термін сплати 01.08.2022, дата фактичної сплати 02.09.2022 на суму податкового боргу у розмірі 7000,00 грн., кількість днів прострочення - 32;

податкова декларація платника єдиного податку за І квартал 2022 року від 10.05.2022 № , граничний термін сплати 01.08.2022, дата фактичної сплати 03.10.2022 на суму податкового боргу у розмірі 2750,00 грн., кількість днів прострочення 63;

податкова декларація платника єдиного податку за І квартал 2022 року від 10.05.2022 № , граничний термін сплати 01.08.2022, дата фактичної сплати 01.11.2022 на суму податкового боргу у розмірі 24628,80 грн., кількість днів прострочення 92;

податкова декларація платника єдиного податку за квітень 2022 року від 20.05.2022 № , граничний термін сплати 01.08.2022, дата фактичної сплати 01.11.2022 на суму податкового боргу у розмірі 3181,58 грн., кількість днів прострочення 92;

податкова декларація платника єдиного податку за травень 2022 року від 21.06.2022 № , граничний термін сплати 01.08.2022, дата фактичної сплати 01.11.2022 на суму податкового боргу у розмірі 1012,28 грн., кількість днів прострочення 92;

податкова декларація платника єдиного податку за червень 2022 року від 18.07.2022 № , граничний термін сплати 01.08.2022, дата фактичної сплати 01.11.2022 на суму податкового боргу у розмірі 2477,34 грн., кількість днів прострочення 92;

податкова декларація платника єдиного податку за червень 2022 року від 18.07.2022 № , граничний термін сплати 01.08.2022, дата фактичної сплати 05.12.2022 на суму податкового боргу у розмірі 439,44 грн., кількість днів прострочення 126;

податкова декларація платника єдиного податку за липень 2022 року від18.08.2022 № , граничний термін сплати 30.08.2022, дата фактичної сплати 05.12.2022 на суму податкового боргу у розмірі 6957,38 грн., кількість днів прострочення 97;

податкова декларація платника єдиного податку за серпень 2022 року від 19.09.2022 № , граничний термін сплати 30.09.2022, дата фактичної сплати 05.12.2022 на суму податкового боргу у розмірі 2734,08 грн., кількість днів прострочення 66;

податкова декларація платника єдиного податку за вересень 2022 року від 18.10.2022 № , граничний термін сплати 31.10.2022, дата фактичної сплати 05.12.2022 на суму податкового боргу у розмірі 2969,10 грн., кількість днів прострочення 35;

податкова декларація платника єдиного податку за вересень 2022 року від 18.10.2022 № , граничний термін сплати 31.10.2022, дата фактичної сплати 30.12.2022 на суму податкового боргу у розмірі 28252,96 грн., кількість днів прострочення 60;

податкова декларація платника єдиного податку за жовтень 2022 року від 19.11.2022 № , граничний термін сплати 30.11.2022, дата фактичної сплати 30.12.2022 на суму податкового боргу у розмірі 1597,04 грн., кількість днів прострочення 30;

податкова декларація платника єдиного податку за жовтень 2022 року від 19.11.2022 № , граничний термін сплати 30.11.2022, дата фактичної сплати 01.02.2023 на суму податкового боргу у розмірі 9500,00 грн., кількість днів прострочення 63;

податкова декларація платника єдиного податку за жовтень 2022 року від 19.11.2022 № , граничний термін сплати 30.11.2022, дата фактичної сплати 02.03.2023 на суму податкового боргу у розмірі 250,00 грн., кількість днів прострочення 92;

податкова декларація платника єдиного податку за жовтень 2022 року від 19.11.2022 № , граничний термін сплати 30.11.2022, дата фактичної сплати 02.03.2023 на суму податкового боргу у розмірі 1734,98 грн., кількість днів прострочення 92;

податкова декларація платника єдиного податку за листопад 2022 року від 18.12.2022 № , граничний термін сплати 30.12.2022, дата фактичної сплати 02.03.2023 на суму податкового боргу у розмірі 29816,52 грн., кількість днів прострочення 62;

податкова декларація платника єдиного податку за грудень 2022 року від 17.01.2023 № , граничний термін сплати 30.01.2023, дата фактичної сплати 02.03.2023 на суму податкового боргу у розмірі 9410,16 грн., кількість днів прострочення 31;

податкова декларація платника єдиного податку за лютий 2023 року від 20.03.2023 № , граничний термін сплати 30.03.2023, дата фактичної сплати 04.04.2023 на суму податкового боргу у розмірі 3949,00 грн., кількість днів прострочення 5;

податкова декларація платника єдиного податку за березень 2023 року від 19.04.2023 № , граничний термін сплати 01.05.2023, дата фактичної сплати 02.05.2023 на суму податкового боргу у розмірі 4562,30 грн., кількість днів прострочення 1;

податкова декларація платника єдиного податку за квітень 2023 року від 19.05.2023 № , граничний термін сплати 30.05.2023, дата фактичної сплати 01.06.2023 на суму податкового боргу у розмірі 1794,56 грн., кількість днів прострочення 2;

податкова декларація платника єдиного податку за травень 2023 року від 19.06.2023 № , граничний термін сплати 30.06.2023, дата фактичної сплати 03.07.2023 на суму податкового боргу у розмірі 4264,04 грн., кількість днів прострочення 3;

податкова декларація платника єдиного податку за червень 2023 року від 19.07.2023 № , граничний термін сплати 31.07.2023, дата фактичної сплати 03.08.2023 на суму податкового боргу у розмірі 3583,90 грн., кількість днів прострочення 3;

податкова декларація платника єдиного податку за три квартали 2024 року від 08.11.2024 № , граничний термін сплати 19.11.2024, дата фактичної сплати 13.02.2025 на суму податкового боргу у розмірі 15510,64 грн., кількість днів прострочення 86.

На підставі акту перевірки, відповідачем 05.01.2026 прийняті податкові повідомлення-рішення, а саме: податкове повідомлення-рішення №105/05-99-24-03/ про застосування штрафних санкцій з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 987,55 грн. (5% від суми заборгованості) з розрахунком штрафних (фінансових) санкцій за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання відповідно до статті 124 Податкового кодексу України, та податкове повідомлення рішення № 106/05-99-24-03/ про застосування штрафних санкцій з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 14862,53 грн. (10%) з розрахунком штрафних (фінансових) санкцій за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання відповідно до статті 124 Податкового кодексу України.

Позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню податкове повідомлення-рішення №106/05-99-24- 03/, яким застосовано штрафну санкцію у сумі 14862,53 грн., у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів врегульовано Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010, яким визначено вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу (податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи)), мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно п.75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.1. пункту 75.1 статті 75 Кодексу камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Відповідно до пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) цього органу, а також без направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність у суцільному порядку.

Згода платника податків на проведення перевірки та його присутність під час камеральної перевірки не є обов`язковими.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Відповідно до пункту 86.2 статті 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Як вже було зазначено судом, у порядку ст. 76 Податкового кодексу України Головним управлінням ДПС у Донецькій області проведено камеральну перевірку щодо дотримання ФОП ОСОБА_1 строків сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з єдиного податку. За результатами зазначеної перевірки складено акт від 08.12.2025 №7924/05-99-24-03/ НОМЕР_1 .

За висновками акта перевірки встановлено порушення позивачем п. 57.1 ст. 57 та 295.3ст. 295 Податкового кодексу України, що, на думку контролюючого органу, полягає у несвоєчасній сплаті узгоджених грошових зобов`язань відповідно до податкових декларацій з єдиного податку, перелік яких наведено в акті перевірки.

Щодо правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 05.01.2026 №106/05-99-24-03/ суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковий обов`язок це обов`язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку чи збору у строки та порядку, визначених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 31.1 статті 31 ПК України, строком сплати податку вважається період від моменту виникнення податкового обов`язку до останнього дня, коли податок повинен бути сплачений.

Податок, не сплачений у встановлений строк, вважається несплаченим своєчасно.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 Кодексу, виконанням податкового обов`язку визнається сплата платником податків у повному обсязі відповідних сум у визначений законом строк.

Положення пункту 57.1 статті 57 ПК України зобов`язують платника самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним декларації, протягом 10 календарних днів після граничного строку подання декларації.

У свою чергу, відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Кодексу, податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого у встановлений строк, а також непогашеної пені.

Підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 визначає грошове зобов`язання платника податків як суму коштів, яку він повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання, інше зобов`язання, штраф чи пеню.

Згідно з пунктом 124.1 статті 124 Кодексу, у разі несвоєчасної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу:

5 % від погашеної суми податкового боргу при затримці до 30 календарних днів включно; 10 % при затримці понад 30 календарних днів.

Також пункт 87.9 статті 87 встановлює, що при наявності податкового боргу кошти, сплачені платником, зараховуються у рахунок його погашення у черговості виникнення, незалежно від напряму, визначеного платником.

Відповідно до пункту 131.2 статті 131 ПК України, під час погашення боргу кошти спочатку зараховуються в рахунок податкового зобов`язання, потім штрафів, і лише після цього пені. Якщо платник порушує зазначену черговість, контролюючий орган має право самостійно провести розподіл таких коштів.

Згідно з пунктом 203.1 статті 203 ПК України, податкова декларація подається за звітний місячний період протягом 20 календарних днів після його закінчення.

Пункт 203.2 тієї ж статті передбачає обов`язок платника сплатити зазначену в декларації суму податку протягом 10 календарних днів після граничного строку подання декларації.

Як зазначено позивачем, ним були подані податкові декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 1 півріччя 2024 року та за 9 місяців 2024 року в строки, встановлені для квартального (звітного) періоду.

При складанні податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 9 місяців 2024 року в рядку 13 «Нараховано за попередній (звітний) податковий період значення рядка 12 декларації попереднього звітного (податкового) періоду» в результаті технічного збою була помилково вказана сума, яка не відповідала даним поданої раніше декларації за 1 півріччя 2024 року.

Помилково вказано значення в рядку 13 податкової декларації з 9 місяців 2024 року суму 60 594,29 грн., замість суми 76 653,29 грн.

Дана технічна помилка призвела до необґрунтованого збільшення податкових зобов`язань зі сплати єдиного податку за 9 місяців 2024 року на суму 16 059,00 грн.

Проте, позивачем помилка була виявлена самостійно та виправлена шляхом зменшення податкового зобов`язання за 9 місяців 2024 року в результаті подання уточнюючого податкового розрахунку в лютому 2025 року.

Таким чином, сума узгодженого податкового зобов`язання зі сплати єдиного податку за 9 місяців 2024 року визначена в сумі 107 948,23 грн. та сплачена 18.11.2024 року.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 ПК України, у разі самостійного виявлення помилок у раніше поданій декларації платник податків зобов`язаний подати уточнюючий розрахунок або відобразити виправлені показники у декларації за наступний звітний період, з відповідним нарахуванням штрафу у розмірі 3 % або 5 % від суми недоплати залежно від способу виправлення.

Суд наголошує, що своєчасність подання декларацій та сплати податкових зобов`язань є обов`язком платника, а їх невиконання утворює податковий борг, що може бути підставою для застосування фінансових санкцій і нарахування штрафів, передбачених Податковим кодексом України.

Крім того, як вбачається з правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду від 16 березня 2023 року у справі № 600/747/22-а, від 3 серпня 2023 року у справі № 520/22505/21, від 22 серпня 2023 року у справі № 520/18519/21, від 5 жовтня 2023 року у справі № 520/14773/21, а також від 16 листопада 2023 року у справі № 160/24147/21, Верховний Суд сформулював чіткі висновки, які дозволяють розмежувати обставини, що утворюють склад податкового правопорушення, передбаченого пунктами 124.1 124.3 статті 124 Податкового кодексу України.

З аналізу наведених правових висновків убачається, що у разі застосування контролюючим органом штрафу на підставі пункту 124.1 статті 124 ПК України за порушення строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання встановлення вини платника податків у формі умислу не є обов`язковим.

Достатнім є сам факт порушення строку сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, підтверджений матеріалами справи.

Аналогічний підхід закріплений також і в постанові Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі № 160/17160/21, правові висновки якої відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковими для врахування судами під час розгляду аналогічних справ.

Верховний Суд у своїх рішеннях наголошує, що відповідальність за пунктом 124.1 статті 124 ПК України не пов`язана із доведенням умислу або вини платника податків, а застосовується виключно за фактом прострочення сплати узгодженої суми податку.

Поняття податкової обізнаності охоплює комплекс дій платника, спрямованих на запобігання або мінімізацію негативних наслідків у сфері оподаткування, однак така обізнаність не звільняє його від обов`язку дотримуватися установлених строків сплати податкових зобов`язань.

Суд наголошує, що податкове зобов`язання, самостійно визначене платником у податковій декларації, є узгодженим та підлягає сплаті у встановлені строки, а подальше уточнення показників декларації не спростовують факту порушення строків сплати такого зобов`язання.

Як встановлено судом із досліджених матеріалів справи, за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням до позивача було застосовано штрафні санкції за затримку сплати єдиного податку у розмірі 10 %, що відповідає положенням пункту 124.1 статті 124 ПК України.

Такі санкції можуть бути застосовані лише на підставі встановленого факту прострочення, без необхідності доведення вини чи умислу платника податків.

Факт несвоєчасної сплати узгодженого грошового зобов`язання з єдиного податку підтверджується актом перевірки від 08.12.2025 №7924/05-99-24-03/ та іншими документами, що містяться у матеріалах справи, та спростувань яким позивач не навів під час судового розгляду справи.

Крім того, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06 лютого 2024 року по справі № 520/10368/21, вказана норма має універсальний характер і підлягає застосуванню в усіх випадках прострочення сплати податку, незалежно від причин такої затримки. Після фактичного погашення заборгованості платник податків зобов`язаний сплатити штраф у розмірі, який залежить від тривалості прострочення (5 % або 10 %).

Суд акцентує увагу, що позивач не заперечує та не спростовує факту сплати податкових зобов`язань з єдиного податку за податкові періоди 2022-2024, відображені в акті перевірки.

Враховуючи наведене, суд погоджується з доводами Головного управління ДПС у Донецькій області про правомірність застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій на підставі статті 124 Податкового кодексу України, що відображено у податковому повідомленні-рішенні від 05.01.2026 № 106/05-99-24-03/.

При цьому, суд наголошує, що позивач не скористався правом на адміністративне оскарження акта перевірки та прийнятого на його підставі податкового повідомлення - рішення, а відтак висновки контролюючого органу у встановленому порядку спростовані не були.

Посилання позивача на подання уточнюючої декларації за 2024 суд вважає безпідставним, оскільки камеральна перевірка проводилась щодо своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань за період починаючи з 2022 року.

Крім того, у позовній заяві позивачем зазначено суму 16059,00 грн., яка призвела до збільшення податкового боргу, проте як зазначено відповідачем, станом на 13.02.2025 року на момент подання ФОП ОСОБА_1 уточнюючої податкової декларації платника єдиного податку за період три квартали 2024 року, сума заборгованості відповідно до даних інформаційно телекомунікаційної системи ДПС «Податковий блок» в інтегрованій картці платника податків за кодом бюджетної класифікації 18050400 «Єдиний податок з фізичних осіб» рахувалась сума заборгованості у сумі 15510,64 грн., на яку було автоматично довідково-нараховано штрафну санкцію у розмірі 1551,06 грн. (що є складовою частиною загальної суми (14862,3 грн.) штрафної санкції в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні) за порушення термінів сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з єдиного податку визначеної нормами статті 124 Кодексу, яка була зазначена в акті перевірки від 08.12.2025 № 7924/05-99-24-03/ НОМЕР_1 .

Щодо твердження позивача про відсутність обов`язкових реквізитів в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, а саме, дати його складання суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 2 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків затвердженого наказом №1204 від 28.12.20215 ФОП ОСОБА_1 було сформовано податкове повідомлення-рішення форми «Ш» №106/05-99-24-03/ НОМЕР_1 з розрахунком штрафних (фінансових) санкцій за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання відповідно до статті 124 Кодексу.

Судом встановлено, що у вказаному рішенні не повністю визначена дата, а саме зазначено «05 січня 20__ року».

Разом з цим, у додатку до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення «Розрахунок штрафних (фінансових) санкцій за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання відповідно до статті 124 Податкового кодексу України» зазначено як дату так і номер податкового повідомлення-рішення, а саме від 05.01.2026 №106/05-99-24-03/ НОМЕР_1 , також розрахунок містить суму податкового боргу на яку нараховується штрафна санкція та визначено суму штрафної санкції, яка ідентична сумі визначеної в податковому повідомленні-рішенні.

Відсутність повної дати прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а саме, не зазначення «року» не скасовує відповідальність платника за порушення термінів сплати узгоджених сум податкового (грошового) грошового зобов`язання з єдиного податку ФОП ОСОБА_1 .

Отже, суд наголошує, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Технічні помилки не є істотними недоліками форми оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Більш того, як вже було зазначено вище, у справі міститься розрахунок штрафних санкцій, в якому зазначена дата та номер податкового-повідомлення рішення.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Враховуючи відмову в задоволенні позову, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (, 07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Київська, буд. 286) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош