Справа № 147/2359/25
Суддя: Борейко О. Г.
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 147/2359/25
Провадження № 2-а/147/3/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого Борейко О. Г.,

із секретарем Задверняк Т.П.

за участю представника позивача - адвоката Свистун Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження, в режимі відео конференції, в залі суду в селищі Тростянець Гайсинського району Вінницької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

До Тростянецького районного суду Вінницької області 15.12.2025 надійшла позовна заява Свистун Людмили Василівни подана в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та закриття провадження у справі.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є військовозобов`язаним, але має відстрочку на підставі п.2 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» як особа з інвалідністю 3 групи. 04 грудня 2025 року в мобільному за стосунку «Дія» він отримав сповіщення про те, що Тростянецько-Ладижинським відділом державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відносно нього відкрито виконавче провадження №79749847. З метою з`ясування підстав для відкриття вказаного виконавчого провадження 05 грудня 2025 року позивач звернувся до Тростянецького-Ладижинського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), з відповідною заявою, та з`ясував, що виконавче провадження відкрито на підставі постанови №127 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, винесеної 20.03.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 17000,00 грн. Із оскаржуваною постановою позивач не згодний, вважає її безпідставною, протиправною та незаконною, тому що мобілізаційне законодавство він не порушував та адміністративне правопорушення не вчиняв, а обставини вчинення правопорушення, викладені в постанові не відповідають дійсності. Позивач жодних повісток про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09:00 год. 17.02.2025 не отримував, жодний протокол 28.02.2025 відносно нього в його присутності не складався, а про притягнення його до адміністративної відповідальності за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП дізнався лише з матеріалів виконавчого провадження, так як про розгляд справи про адміністративне правопорушення його не повідомляли, та із постановою про накладення на нього адміністративного стягнення його не ознайомлено, як не вручено особисто, так і не направлено за адресою місця проживання, у встановлений законодавством строк, чим грубо порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП. У зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню з огляду на таке. Позивач як особа з інвалідністю 3 групи має право на відстрочку від призову на військову службу на підставі п.2 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» (копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №634117, виданої Бершадською м/р МСЕК 26.02.2020). Вказана відстрочка йому надана, що підтверджується довідкою від 24.08.2024 №366, виданою другим відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 , та продовжується щоразу при продовженні військового стану. 27 листопада 2024 року позивач за викликом прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з повісткою №15633/38121/відстрочка від 11.11.2024 для уточнення військово-облікових даних (за потреби проходження військово-лікарської комісії). Того ж дня йому було видано повістку про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 07.02.2025 (останній день дії відстрочки). У період виникнення спірних відносин позивачу була надана відстрочка від призову на військову службу до 07.02.2025, що підтверджується скрін-шотом мобільного за стосунку Резерв+. 05.02.2025 позивач направив заяву про надання відстрочки від призову на військову службу до ІНФОРМАЦІЯ_3 з відповідними документами рекомендованим поштовим відправленням. 07.02.2025 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 за викликом згідно з повісткою, яку черговий забрав при вході. Під час візиту посадова особа ІНФОРМАЦІЯ_3 запропонувала позивачу написати заяву про те, що він хоче пройти військово-лікарську комісію, та просить видати йому відповідне направлення. Однак від написання даної заяви позивач відмовився, оскільки він є особою з інвалідністю. На вказану відмову посадова особа ІНФОРМАЦІЯ_3 відреагувала категорично та повідомила, що у позивача в подальшому будуть проблеми. При виході з ІНФОРМАЦІЯ_4 черговий відав позивачу повістку, однак згодом останній виявив, що повістку видано на ім`я іншої особи, у зв`язку з чим викинув її. 08.02.2025 позивач оформив відстрочку від призову на військову службу через мобільний за стосунок « ІНФОРМАЦІЯ_5 +», що підтверджується витягом з мобільного за стосунку « ІНФОРМАЦІЯ_5 +». Листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 12.02.2025 №591 йому повідомлено, що заяву зареєстровано за вх. №1089 від. 06.02.2025, однак для отримання відстрочки йому необхідно в найкоротший термін особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 для подання заяви. Пізніше із мобільного за стосунку « ІНФОРМАЦІЯ_5 +» позивач виявив, що у нього наявне порушення правил військового обліку, у зв`язку з чим 28.02.2025 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою з`ясування причин, та надав військово-обліковий документ з «Резерв+» про відстрочку. Того ж дня, 28.02.2025 під час візиту до ІНФОРМАЦІЯ_3 , було уточнено його військово-облікові дані, що підтверджується відомостями з реєстру Оберіг, станом на 03.03.2025. Однак, жодний протокол про адміністративне правопорушення в його присутності не складався, зі змістом протоколу його не ознайомлювали ні письмово, ні усно, можливості надати пояснення надано не було. Справа про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КупАП відносно позивача за його відсутності розглядалася 20.03.2025, та за її результатами винесено оскаржувану постанову. 05.12.2025 представником позивача направлено адвокатські запити до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.12.2025 №17089 надано копії матеріалів провадження у справі про адміністративне правопорушення №127 від 28.02.2025. З отриманих від ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріалів, вбачається, що викладені у протоколі №127 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 28.02.2025 та в оскаржуваній постанові обставини не відповідають дійсності, та містять значні розбіжності та суперечності. Так, постанова №127 про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 20.03.2025. Як зазначено у постанові: «12.03.2024 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 супровідним листом від 11.03.2024 за вихідним №1119 надійшов протокол №127 про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 для розгляду справи та прийняття рішення згідно з чинним законодавством». Однак, в правому нижньому куті протоколу проставлений штамп вхідної кореспонденції ІНФОРМАЦІЯ_3 з відміткою: на 2 арк. Вх. №2252, 28.02.2025. Аналогічні відмітки проставлені і на актах фіксування неприбуття військовозобов`язаного по повістці за вхідним №381/84 від 17.02.2025 №381/1/90 від 20.02.2025 та актом №381/1/96 від 23.02.2025. Представник позивача зазначає, що незрозуміло, яким чином протокол міг надійти до відповідача, тим більше згідно з вказаними у постанові відомостями, майже на рік раніше, ніж його було взагалі складено, і з супровідним листом, який складено ще на день раніше. Крім того, жодного супровідного листа у справі немає. Згідно з протоколом №127 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 28.02.2025: «…громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 1, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ст. 17 Закону України «Про оборону України», а саме згідно з розпискою про отримання повістки 28.11.2024 отримав повістку №15633/39741/відстрочка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09:00 год, 17.02.2025 для визначення призначення на особливий період, проте ОСОБА_1 знехтував дані вимоги, та не прибув за викликом, що зафіксовано Актом фіксування неприбуття по повістці за вх. №381/1/84 від 17.02.2025, крім того, протягом трьох діб від визначеної у повістці дати прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 , не повідомив про причини неявки шляхом безпосереднього звернення або в будь-який інший спосіб, що зафіксовано Актом фіксування неприбуття військовозобов`язаного для подання підтверджуючих документів про поважність причин неявки за викликом, станом на 3-тю добу за вх. №381/1/90 від 20.02.2025, та в подальшому у семиденний термін не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зафіксовано Актом фіксування неприбуття військовозобов`язаного для подання підтверджуючих документів про поважність причин неявки за викликом, станом на 7-у добу за вх. №381/1/96 від 23.02.2025, чим вчинив порушення передбачене ст. 210-1 КУпАП». Зазначає, що з якою метою позивач викликався до ІНФОРМАЦІЯ_3 незрозуміло, оскільки мета виклику, вказана в постанові не відповідає положенням постанови №560 від 16.05.2024. Ні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, ні протокол, який відповідно до вимог ст. 256 КУпАП має містити необхідні відомості про обставини вчинення правопорушення, ані оскаржувана постанова не містять посилань на належні та допустимі докази, які б підтверджували ті обставини, за яких позивачу вручалась повістка чи здійснювалось будь-яке інше оповіщення про необхідність з`явитися до ТЦК на 17.02.2025, тобто ні копії повістки з особистим підписом позивача про її отримання, ані матеріалів фото і відео фіксації із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відео фіксації процесу вручення повістки чи ознайомлення з її змістом працівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, ані акту про відмову від її отримання, ані зворотнього повідомлення установи поштового зв`язку про її надсилання. Єдиним доказом вручення позивачу повістки, на який посилався відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, є розписка про отримання повістки підпис на якій проставлений не позивачем, а невідомою особою, а також протокол та сама спірна постанова. Акти фіксування неприбуття підписані працівниками ТЦК та СП, що є зацікавленими в ході та результаті розгляду справи, та не можуть бути належними та допустимими доказами. Також посилаються на неналежне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, при перевірці поштових відправлень, на які посилається відповідач встановлено, що такі відправлення не зареєстровані в системі. Крім того, форма постанови №127 від 20.03.2025 не відповідає формі постанови визначеної додатком 4 Інструкції, як і не надіслано її позивачу. Враховуючи, що позивач не був повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення, та не отримував копію постанови про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 20.03.2025, а з її копією ознайомився лише з 5 грудня 2025 року у Тростянецько-Ладижинському відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) то на думку сторони позивача, це є поважною причиною поновлення строку для оскарження постанови, встановленого статтею 289 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить скасувати спірну постанову, провадження у справі закрити.

Ухвалою суду від 16.12.2025 відкрито провадження у даній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

23 грудня надійшов відзив на позов, у якому відповідач просить позов залишити без задоволення. З відзиву відповідача вбачається, що спірну постанову відповідач вважає законною та обґрунтовано, водночас не заперечує, що справа розглянута у відсутність позивача. Зазначають, що ОСОБА_1 згідно з розпискою про отримання повістки 28.11.2024 отримав повістку №15633/3974/відстрочка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09:00 год. 17.02.2025 для визначення призначення на особливий період. 17.02.2025 громадянин ОСОБА_1 знехтував дані вимоги, та не прибув за викликом, що зафіксовано Актом фіксування неприбуття по повістці за вх. №381/1/84 від 17.02.2025, крім того, протягом трьох діб від визначеної у повістці дати прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 , не повідомив про причини неявки шляхом безпосереднього звернення або в будь-який інший спосіб, що зафіксовано Актом фіксування неприбуття військовозобов`язаного для подання підтверджуючих документів про поважність причин неявки за викликом, станом на 3-тю добу за вх. №381/1/90 від 20.02.2025, та в подальшому у семиденний термін не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зафіксовано Актом фіксування неприбуття військовозобов`язаного для подання підтверджуючих документів про поважність причин неявки за викликом, станом на 7-у добу за вх. №381/1/96 від 23.02.2025. 28.02.2025 начальником відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_3 , уповноваженим складати протоколи про адміністративні правопорушення наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №1169 від 25.12.2024, керуючись статтями 235, 254, 256 КУпАП складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Зазначено, що громадянину ОСОБА_1 було роз`яснено положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Листом від 10.03.2025 за вих. №1097 ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 16:00 годині 12.03.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується трекінгом №889 від 11.03.2025. Листом від 13.03.2025 за вихідним листом №1119 ОСОБА_1 повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 15:00 годині 19.03.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується трекінгом №184 від 13.03.2025. З протоколу встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від давання показань та від отримання другого примірника протоколу, що мало місце у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Посилаються на те, що наявність відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, не звільняє військовозобов`язаного від обов`язку прибувати за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Копію постанови про адміністративне правопорушення було направлено ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням. На думку сторони відповідача за порушення вимог мобілізаційного законодавства на позивача правомірно накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Одночасно з відзивом надано матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1

29 грудня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій вказує, що позов є обґрунтованим, а тому просить його задовольнити в повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 КАС України, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Відповідно до ч. 5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити.

Відповідач в судове засідання свого уповноваженого представника не направив, водночас подав заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом досліджуються саме представлені сторонами письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилається кожна з них, інших суду не представлено.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. 9, 244 КАС України, виходить з такого.

Судом встановлено, що позивач є військовозобов`язаним, але має відстрочку на підставі п.2 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» як особа з інвалідністю 3 групи (копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №634117, виданої Бершадською м/р МСЕК 26.02.2020) (а.с. 15).

Довідкою від 24.08.2024 №366, виданою ІНФОРМАЦІЯ_7 , підтверджується, що ОСОБА_1 надано відстрочку на підставі п.2 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» як особа з інвалідністю 3 групи на строк до 12 листопада 2024 року (а.с.21, на звороті).

27 листопада 2024 року позивач прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з повісткою №15633/38121/відстрочк від 11.11.2024 для уточнення військово-облікових даних (за потреби прохолодження військово-лікарської комісії) (а.с. 22).

Як зазначено у позові, того ж дня (27.11.2024) позивачу було видано повістку про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 07.02.2025 (останній день дії відстрочки), однак зазначену повістку до матеріалів справи ані позивачем, ані відповідачем не додано.

Зі змісту розписки про отримання повістки №15633/39741/відстрочк на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що вона датована 28.11.2024 про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 о 09:00 годині 17.02.2025 (а.с. 90).

Як встановлено зі змісту позову позивач зазначає, що така повістка ним не отримана, а підпис на розписці не належить позивачу. Ззаначені обставини немає можливості перевірити у судовому засіданні, адже позивач в судове засідання не прибув, натомість стороною позивача заперечуючи про належності підпису наявному на розписці не надано доказів на підтвердження відомостей про звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення по факту підробки документу, не додано суду висновку почеркознавчої експертизи щодо неналежності підпису на розписці позивачу, а іншій особі, як і не заявлено клопотання про витребування оригіналу розписки з метою призначення судової почеркознавчої експертизи.

Як випливає зі скрін-шоту мобільного застосунку Резерв+ ОСОБА_1 має відстрочку до 07.02.2025 (а.с. 22, на звороті).

Посилання сторони позивача на те, що при виході з відділу РТЦК та СП черговий віддав позивачу повістку, однак згодом останній виявив, що повістку видано на ім`я іншої особи, у зв`язку з чим викинув її, суд оцінює критично, адже рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, натомість доказів на підтвердження факту отримання повістки на ім`я іншої особи нічим не підтверджуються.

08.02.2025 позивач оформив відстрочку від призову на військову службу через мобільний за стосунок « ІНФОРМАЦІЯ_5 +», що підтверджується витягом з мобільного за стосунку «Резерв+» (а.с. 26).

Листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 12.02.2025 №591 ОСОБА_1 повідомлено, що заяву зареєстровано за вх. №1089 від. 06.02.2025, однак для отримання відстрочки йому необхідно в найкоротший термін особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 для подання заяви (а.с. 24-25).

Як випливає з позову, із мобільного за стосунку «Резерв+» позивач виявив, що у нього наявне порушення правил військового обліку, у зв`язку з чим 28.02.2025 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою з`ясування причин, та надав військово-обліковий документ з «Резерв+» про відстрочку. Того ж дня, 28.02.2025 під час візиту до ІНФОРМАЦІЯ_3 , було уточнено його військово-облікові дані, що підтверджується відомостями з реєстру Оберіг, станом на 03.03.2025 (а.с. 26, на звороті).

Позивач стверджує, що 28.02.2025 жодний протокол про адміністративне правопорушення в його присутності не складався, зі змістом протоколу його не ознайомлювали ні письмово, ні усно, можливості надати пояснення надано не було.

Відповідно до рапорта начальника групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 майора ОСОБА_6 від 28.02.2025 повідомлено про обставини неприбуття ОСОБА_1 по повістці від 28.11.2024 про виклик на 17.02.2025, а також про складені Акти фіксування неприбуття військовозобов`язаного від 17.02.2025, 20.02.2025 та від 23.02.2025 (а.с. 89, 91, 92, 93).

Водночас представником відповідача до відзиву додано протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП №127 від 28.02.2025, складений відносно ОСОБА_1 , в якому зокрема зафіксовано, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовилася від надання пояснень та від отримання другого примірника протоколу (а.с. 87-88). Перевірити зазначені обставини під час судового розгляду не вдалося, адже сторона позивача заперечує проти факту складення протоколу у присутності позивача, натомість сторона відповідача зазначає, що протокол складено за присутності позивача, однак він відмовився від надання пояснень та від отримання другого примірника протоколу у присутності двох свідків. Сторони вільні у використанні своїх процесуальних прав, однак ані позивач, ані відповідач не заявляли клопотання про виклик та допит свідків.

Листом від 10.03.2025 за вих. №1097 ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 16:00 годині 12.03.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , на підтвердження чого стороною відповідача надано трекінг №889 від 11.03.2025 (а.с. 98, 99).

Листом від 13.03.2025 за вихідним листом №1119 ОСОБА_1 повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 15:00 годині 19.03.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , на підтвердження чого стороною відповідача надано трекінг №184 від 13.03.2025 (а.с. 100, 101).

Разом з тим, відповідно з наданої стороною позивача роздруківки з сайту Укрпошти дані про відправлення за №889 та за №184 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі (а.с. 119, 119 на звороті).

Наведене позбавляє суд можливості дійти висновку про належне повідомлення відповідачем позивача про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , доказів протилежного стороною відповідача суду не надано.

Справа про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КупАП відносно позивача за його відсутності розглядалася 20.03.2025, та за її результатами винесено оскаржувану постанову.

Так, 20.03.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 постановлено оскаржувану постанову №127 про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зі змісту якої зокрема виливає, що 12.03.2024 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 супровідним листом від 11.03.2024 за вихідним №1119 надійшов протокол №127 про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 для розгляду справи та прийняття рішення згідно з чинним законодавством».

Відповідно до змісту оскаржуваної постановт, громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 1, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ст. 17 Закону України «Про оборону України», а саме згідно з розпискою про отримання повістки 28.11.2024 отримав повістку №15633/39741/відстрочка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09:00 год, 17.02.2025 для визначення призначення на особливий період, проте ОСОБА_1 знехтував дані вимоги, та не прибув за викликом, що зафіксовано Актом фіксування неприбуття по повістці за вх. №381/1/84 від 17.02.2025, крім того, протягом трьох діб від визначеної у повістці дати прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 , не повідомив про причини неявки шляхом безпосереднього звернення або в будь-який інший спосіб, що зафіксовано Актом фіксування неприбуття військовозобов`язаного для подання підтверджуючих документів про поважність причин неявки за викликом, станом на 3-тю добу за вх. №381/1/90 від 20.02.2025, та в подальшому у семиденний термін не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зафіксовано Актом фіксування неприбуття військовозобов`язаного для подання підтверджуючих документів про поважність причин неявки за викликом, станом на 7-у добу за вх. №381/1/96 від 23.02.2025, чим вчинив порушення передбачене ст. 210-1 КУпАП. У зв`язку з чим позивача було визнано винним за ч.3 ст.210-1 КУпАП за неприбуття за викликом по повістці, чим допущено порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, та накладено на нього штраф в розмірі 17000 грн (а.с. 42-44).

У постанові і у відзиві зазначено, що копія постанови направлена позивачу рекомендованим повідомленням №498 (а.с. 105), однак як вбачається з відстеження трекінгу поштового відправлення за вказаним номером, останній не зареєстрований в системі (а.с. 120).

Доказів того, що позивач дізнався про оскаржувану постанову раніше, як 05.12.2025 суду не надано, а тому є підстави для поновлення строку для оскарження постанови №127 від 20.03.2025.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що фактично свою вину не визнає, а з вказаною постановою не згодний, оскільки не отримував повістку до ТЦК, крім того про розгляд справи про адміністративне правопорушення його не повідомляли.

Відповідач обґрунтовує свої дії належним повідомленням позивача про розгляд справи відносно ОСОБА_1 про притягнення його до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Щодо процедури розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності передбаченою частиною третьою статті 210-1 КУпАП, суд зазначає наступне.

За правилами частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, як відсутня і його заява про визнання вини та про розгляд справи в його відсутність.

Згідно із приписами частини 1 статті 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, що закріплені у КУпАП, містять певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Отже, позивач був позбавлений можливості взяти учать у розгляді справи про адміністративне правопорушення, тому його права як особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності дотримані не були.

Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення, якщо особу належним чином не повідомили про дату, Верховний Суд у постановах від 6 березня 2018 року у справі №522/20755/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі №591/2794/17, від 6 лютого 2020 року №05/7145/16-а та від 21 травня 2020 року, від 18 листопада 2021 року №185/8460/16-а у справі №286/4145/15-а дійшов наступного висновку:

«…факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу».

Таким чином, факт несвоєчасного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Відповідно до частини першої статті 317 КАС, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 листопада 2021 року у справі №185/8460/16-а.

Таким чином, скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення з процесуальних підстав потребує повторного розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку, встановленому законом.

За таких обставин, суд дійшов переконання про необхідність скасування оскаржуваної Постанови з процедурних підстав та направлення такої справи на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Водночас суд звертає увагу на те, що позивач фактично не визнає своєї вини.

Згідно із ч. 9 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Правовий аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

Так, з положень ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вбачається, що їх застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в правопорушенні, провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, тобто з реабілітуючої підстави.

Однак, за своєю правовою природою звільнення від відповідальності у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в порушенні закону.

Тому за умови, коли справа надійшла в провадження органу, який має її розглядати, в межах строку притягнення до адміністративної відповідальності, однак особа заперечує свою вину і такий орган відповідно вирішує заявлені клопотання, досліджує докази, щоб з`ясувати винна особа чи ні, закриття провадження по строкам, тобто з нереабілітуючої підстави, можливе тоді, коли буде зроблено висновок, що немає підстав для закриття провадження з реабілітуючої підстави.

Таким чином, для належного розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідачу необхідно провести розгляд справи із дотриманням прав позивача, передбачених статтею 268 КУпАП, встановити наявність або відсутність вини особи, вирішити питання про застосування або незастосування ст.38 КУпАП, та прийняти відповідне обґрунтоване рішення за наслідками такого розгляду.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тобто, якщо відповідачем у справі виступала посадова чи службова особа, то судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, в якому працює ця особа. Водночас залучення такого суб`єкта владних повноважень до участі у справі в якості окремого учасника не вимагається.

При зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 605,60 грн, а тому відповідно до вимог ст. 139 КАС України вказана сума підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Керуючись ст. 77, 78, 132, 139, 243, 244-246, 250, 268, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_8 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП №127 від 20.03.2025.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 полковника ОСОБА_2 від 20 березня 2025 року №127 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 направити на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

У задоволенні решти вимог позову - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_8 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 605 грн 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 09 березня 2026 року.

Суддя О. Г. Борейко