Справа № 580/12960/25
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2026-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року справа № 580/12960/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати бездіяльність Головного управління ДФС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, буд. 235, код СДРПОУ 39392109) протиправною, щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 19 травня 2025 року;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, буд. 235, код ЄДРПОУ - 39392109) надати відповідь на заяву ОСОБА_1 від 19 травня 2025 року;

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, буд. 235, код ЄДРПОУ - 39392109), щодо невиконання обов`язку, передбаченого пунктом шостим частини першої статті 14 Закону України від 13 січня 2011 року 2939-У1 "Про доступ до публічної інформації", а саме ненадання повної та достовірної інформації на запит на публічну інформацію ОСОБА_1 від 24.10.2025 року відповідно до змісту запиту;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, буд. 235, код ЄДРПОУ - 39392109) надати відповідь на запит на публічну інформацію ОСОБА_1 від 24.10.2025 року відповідно до змісту запиту.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що Головним управлінням ДФС у Черкаській області () протиправно не було розглянуто заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 19.05.2025 року. Також, Головне управління ДФС у Черкаській області () протиправно відмовило у наданні достовірної, точної та повної інформації на запит на публічну інформацію від 24.10.2025 (вх. 312/23-12 від 27.10.2025) відповідно до змісту запиту. Розпорядником інформації не виконано свій безальтернативний обов`язок передбачений пунктом шостим частини першої статті 14 Закону України від 13 січня 2011 року 2939-VI "Про доступ до публічної інформації".

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 28.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справі (у письмовому проваджені.

Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив, у якому зазначив, що Комісією з реорганізації Головного управління ДФС у Черкаській області була розглянута заява ОСОБА_1 від 19.05.2025 про підготовку та надання довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 відповідно до статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення та обчислення перерахунку з 01.04.2019 (вх. 130/23-12 від 19.05.2025) та надана відповідь від 17.06.2025 102/23-04. За результатами розгляду вищевказаної заяви, на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 у справі 580/5691/21 була складена та направлена на адресу ГУ ПФУ в Черкаській області Довідка від 17.06.2025 33/23-04 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії (копія довідки з відміткою про отримання ГУ ПФУ додається). Щодо розгляду запиту на публічну інформацію відповідач вказав, що оскільки запитувана в запиті інформація не відносяться до публічної інформації в розумінні статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», Позивачу була надана відповідь від 28.10.2025 235/23-04 про відмову в задоволенні запиту. На підставі вищевикладених обставин, відповідач вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Позивач подав відповідь на відзив, в якому вказав, що запит на публічну інформацію від 24 жовтня 2025 року містить чітку вимогу про необхідність надати інформацію із зазначенням повних прізвища, ім`я та по батькові кожного з 21 одного заявника окремо, яким підготовлено та надано довідки. А тому надання Відповідачем відповіді відписки із зазначенням що інформація належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону не пояснюючи чому, не задовольнила очікування Позивача, та свідчить про протиправність такої відповіді.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що позивач звертався до відповідача 19.05.2025 року, надіславши відповідачу заяву в якій просив підготувати та надати довідку станом на 05.03.2019 року (дата набрання чинності судового рішення у справі 826/3858/18 та виникнення підстав для перерахунку пенсій), про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону 2262-XII, статті 9 Закону 2011-XII та з врахуванням положень постанови 704 КМУ від 30.08.2017 року із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також крім інших складових, надбавки за виконання особливо важливої роботи.

Заяву вручено за довіреністю 20.05.2025, що підтверджується роздруківкою статусу відстеження поштового відправлення 272.

Щодо заяви позиваа від 19.05.2025 про надання інформації, суд зазначає наступне.

Відповідач стверджує, що Комісією з реорганізації Головного управління ДФС у Черкаській області була розглянута заява ОСОБА_1 від 19.05.2025 про підготовку та надання довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 відповідно до статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення та обчислення перерахунку з 01.04.2019 (вх. 130/23-12 від 19.05.2025) та надана відповідь від 17.06.2025 102/23-04 (копія відповіді додається).

За результатами розгляду вищевказаної заяви, на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 у справі 580/5691/21 була складена та направлена на адресу ГУ ПФУ в Черкаській області Довідка від 17.06.2025 33/23-04 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії (копія довідки з відміткою про отримання ГУ ПФУ додається).

Вказані докази на переконання суду є належними, оскільки відповідачем доведено, що заява позивача від 19.05.2025 розглянута та відповідна довідка направлена на виконання ГУПФУ у Черкаській області.

Разом з тим, згідно з частиною 8 Правил надання послуг поштового зв`язку, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 270 (надалі, також - Правила надання послуг поштового зв`язку, Правила 270), оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів, зокрема, до внутрішніх поштових відправлень належать: листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

Положеннями частини 11 Правил надання послуг поштового зв`язку визначено, що поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Відповідно до частини 19 Правил надання послуг поштового зв`язку, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Так, аналіз норм Правил надання послуг поштового зв`язку дає підстави для висновку, що означеними Правилами визначив в окремі категорії поштових відправлень, рекомендовані листи та листи з оголошеною цінністю.

Частиною 2 Правил надання послуг поштового зв`язку зазначено, що розрахунковий документ - документ встановленої, відповідно доЗакону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

Приписами статті 13 Закону України «Про поштовий зв`язок» від 04.10.2001 2759-III передбачено порядок надання поштового зв`язку, зокрема, у абзаці 3 вказано, що у договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. У договорі, стороною якого є національний оператор зв`язку, укладеному у будь-якій формі, має міститися попередження про недопущення пересилання письмової кореспонденції, виконаної і розтиражованої друкарським способом, без вихідних даних (тираж, назва друкарні, номер замовлення та інше). За недотримання цієї вимоги несе відповідальність оператор поштового зв`язку.

Відтак, з огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що належними доказами надіслання рекомендованого листа є квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкт поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати касаційного адміністративного суду в постанові від 20.06.2018 у справі 820/1186/17.

Представник відповідача не надав доказів направлення листа 102/23-04 від 17.06.2025 у відповідь на заяву позивача, більше того, жодного іншого доказу на підтвердження факту направлення позивачу зазначеного листа такого як, електронна пошта чи інше суду теж не надано.

Водночас, суд не дає оцінку відповідності змісту наданої відповіді вимогам закону, адже це не є предметом спору.

У той же час, відповідач не надав належний доказ на підтвердження своєчасного направлення цієї відповіді на адресу позивача засобами поштового зв`язку, яку він зазначив у запиті.

З огляду на те, що саме відповідач повинен був довести правомірність дій та спростувати бездіяльність, суд вбачає підстави для часткового задоволення зазначеної вимоги та зобов`язати відповідача повторно надіслати відповідь на заяву від 19.05.2025.

Щодо заяви позивача від 24.10.2025 про надання інформації, суд зазначає наступне.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про надання інформації, в якій просив:

- надати поіменний список (П.І.Б.) заявників яким підготовлено та надано довідки в 2024 році (вісімнадцять осіб) із зазначенням включеної до довідки суми та процентів надбавки згідно підпункту підпункту 1 пункту 2 Постанови КМУ 268 від 09.03.2006 р. за високі досягнення у праці або виконання особливої важливої роботи (в наступному після втрати чинності вищевказаної постанови: надбавка за особливості проходження служби відповідно до Постанови КМУ 704 від 30.08.2017 р.);

- надати поіменний список (П.І.Б.) заявників яким підготовлено та надано довідки в січні-травні 2025 року (двадцять один) із зазначенням включеної до довідки суми та процентів надбавки згідно підпункту підпункту 1 пункту 2 Постанови КМУ 268 від 09.03.2006 р. за високі досягнення у праці або виконання особливої важливої роботи (в наступному після втрати чинності вищевказаної постанови: надбавка за особливості проходження служби відповідно до Постанови КМУ 704 від 30.08.2017 р.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Право на доступ до публічної інформації є конституційним правом людини, передбаченим і гарантованим ст.34 Конституції України, яка, у свою чергу, ґрунтується на положеннях ст.10 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, ст.19 Загальної декларації прав людини, статей 18 та 19 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Правовідносини, які складаються у сфері розгляду звернень суб`єктів стосовно отримання публічної інформації, врегульовані Конституцією України та відповідними спеціальними законами, а саме Законом України "Про інформацію" від 02.10.1996 2657-XII (далі - Закон 2657-XII) та Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 2939-VI (далі - Закон 2939-VI).

Згідно з частиною 2 статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати, поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Закон 2657-XII визначає, що кожен має право на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Статтею 1 Закону 2657-XII визначено, що інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

У свою чергу порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України від 13.01.2011 2939-VI "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон 2939-VI).

Відповідно до статті 1 Закону 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Згідно із статтею 12 Закону 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 вказаного Закону передбачено, що право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону 2939-VI, цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Частина перша статті 6 Закону України 2939-VI визначає види публічної інформації з обмеженим доступом, а саме: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Статтею 7 Закону України 2939-VI визначено, що конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.14 цього ж Закону розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Приписами ст.22 Закону 2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, зокрема, у випадку якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Встановлено, що підставою для відмови позивачу у наданні запитуваної інформації слугувало те, що інформація яка запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом.

Згідно з положеннями статті 4 Закону України "Про доступ до публічної інформації" одним із принципів забезпечення доступу до публічної інформації є принцип прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень, вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом (п. 1,2 частини першої цієї статті).

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом. Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності вимог, визначених пунктами 1-3 частини другої статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Так, обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Забезпечення доступу до публічної інформації здійснюється двома способами: систематичного та оперативного оприлюднення інформації, і надання інформації за запитами на інформацію. Спосіб забезпечення доступу до публічної інформації залежить, у тому числі, від виду (характеру, суті) такої інформації. За положеннями Закону України "Про доступ до публічної інформації" кожна особа має право скористатися своїм правом на подання інформаційного запиту, якому кореспондує обов`язок розпорядника інформації надати на нього відповідь.

У відмові розпорядник інформації зобов`язаний обґрунтувати наявність підстав обмеження у доступі, встановлених шляхом застосування трискладового тесту, передбаченого ч.2 ст.6 Закону 2939-VI.

У відмові у доступі до публічної інформації повинно бути зазначено:

- якому з перелічених у пункті 1 частини другої статті 6 Закону 2939 інтересів відповідає обмеження, а також чому обмеження доступу відповідає зазначеному інтересу (інтересам);

- у чому конкретно полягає шкода правомірному інтересу (інтересам); яким є причинно-наслідковий зв`язок між наданням доступу та можливим настанням шкоди; чому ця шкода є істотною; яка ймовірність настання шкоди внаслідок надання доступу до інформації (п.2 ч.2 ст.6 Закону 2939-VI);

- чому шкода від надання інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні (п.3 ч.2 ст. 6 Закону 2939).

При цьому, відсутність висновку розпорядника інформації щодо наявності хоча б однієї з трьох складових, передбачених ч.2 ст.6 Закону 2939-VI, означає, що відмова у доступі до публічної інформації є немотивованою.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права в подібних відносинах викладений у постановах Верховного Суду від 24.01.2019 у справі 9901/510/18, від 30.01.2020 у справі 806/1959/16, постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі 9901/249/19.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 6 Закону 2939-VI визначено, що інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Запровадження обмеження доступу до конкретної інформації за результатами розгляду запиту на інформацію допускається лише за умови застосування вимог пунктів 1-3 частини другої статі 6 Закону.

Ці вимоги є "трискладовим тестом", який повинна пройти публічна інформація для визначення її відкритою чи обмеженою. Доступ до інформації може бути обмежено за умови додержання сукупності всіх трьох підстав.

Таким чином, передумовою для встановлення відкритості чи обмеження інформації є застосовування до такої інформації "трискладового тесту".

Суд звертає увагу на те, що положення ч.2 ст.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачають вимоги до обмеження доступу до інформації, а не підстави для надання такого доступу. Такий підхід ґрунтується на тому, що у ст.1 цього Закону закріплена презумпція відкритості публічної інформації, доступ до якої може бути обмеженою лише у разі, якщо розпорядник інформації обґрунтує це на підставі "трискладового тесту".

Отже, тягар доведення того, що доступ до інформації може бути обмежений, покладається на розпорядника публічної інформації.

Разом з тим, зі змісту приписів ст.1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" слідує, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що:

була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством,

або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Отже, незалежно від того, чи інформація була створена розпорядником, його допоміжним органом чи навіть іншим суб`єктом, вона є публічною і повинна надаватись на запит, якщо на момент отримання запиту знаходилась у володінні розпорядника інформації.

Так, обмеження доступу до конкретної інформації допускається у разі, якщо розпорядником віднесено її до службової та надання останньої може завдати шкоди правам та інтересам інших осіб.

При цьому, присвоєння конкретному документу грифу "для службового користування" (частина друга статті 9 Закону 939-VI) саме по собі не є підставою для відмови у задоволенні запиту на інформацію у ньому, оскільки така підстава не передбачена частиною першою статті 22 Закону 2939-VI. Наявність підстав для такої відмови може бути встановлена лише шляхом застосування "трискладового тесту" (пункт 2 частини першої статті 22 Закону 2939-VI).

Суд зауважує, що відповідач при наданні відповіді викладеної у листі від 28.10.2025 235/23-04 на запит позивача про надання інформації від 27.10.2025, зокрема, відмовляючи позивачу у наданні запитуваної інформації не навів у чому конкретно полягає шкода правомірному інтересу, яким є причинно-наслідковий зв`язок між наданням доступу та можливим настанням шкоди, чому ця шкода є істотною, яка ймовірність настання шкоди внаслідок надання доступу до інформації та чому шкода від надання інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Суд зазначає, що Законом України "Про доступ до публічної інформації" при визначенні сфери його дії охоплено не поняття "документ", а поняття "інформація" в широкому сенсі. При цьому інформація може міститися в різних джерелах. Може бути обмежено право на отримання за запитами при дотриманні вимог Закону інформації з обмеженим доступом (конфіденційної, таємної, службової інформації).

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Саме такий підхід значно посилює позиції невладної особи, якій бракує правових знань, щоб самостійно довести перед судом слушність своїх тверджень.

Суд враховує, що відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Безспірно, в силу вимог ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Вказане порушене право позивача може бути захищене судом шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

З огляду на наведене, порушені права підлягають захисту та відновленню шляхом визнання протиправними дії щодо невиконання обов`язку, передбаченого пунктом шостим частини першої статті 14 Закону України від 13 січня 2011 року 2939-У1 "Про доступ до публічної інформації", а саме у необгрунотованості відмови у наданні повної та достовірної інформації на запит на публічну інформацію ОСОБА_1 від 24.10.2025 року відповідно до змісту запиту та зобов`язання відповідача повторно розглянути запит позивача на інформацію в порядку, встановленому Законом України "Про доступ до публічної інформації", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Тому вимоги позивача в цій частині є частково обгрунтованими та підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, буд. 235, код ЄДРПОУ - 39392109), щодо невиконання обов`язку, передбаченого пунктом шостим частини першої статті 14 Закону України від 13 січня 2011 року 2939-У1 "Про доступ до публічної інформації", а саме необгрунтованої відмови у наданні повної та достовірної інформації на запит на публічну інформацію ОСОБА_1 від 24.10.2025 року відповідно до змісту запиту.

Зобов`язати Головне управління ДФС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, буд. 235, код ЄДРПОУ - 39392109) повторно розглянути запит на інформацію ОСОБА_1 від 24.10.2025 в порядку, встановленому Законом України "Про доступ до публічної інформації", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Визнати бездіяльність Головного управління ДФС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, буд. 235, код СДРПОУ 39392109) протиправною, щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 19 травня 2025 року, у передбаченому законом порядку.

Зобов`язати Головне управління ДФС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, буд. 235, код ЄДРПОУ - 39392109) повторно надіслати відповідь на заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 19 травня 2025 року.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ