Справа № 460/14859/25
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2026-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 березня 2026 року м. Рівне№460/14859/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Рівненського окружного адміністративного до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 10.06.2025 № 14, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 08.05.2025;

зобов`язати відповідача призначити і виплачувати позивачу пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 08.05.2025 (наступного дня, після дня набуття відповідного права).

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН.

За змістом позовної заяви вимоги позивача ґрунтуються на тому, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи загальний страховий стаж більше 34 років та статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 03.06.2025 (по досягненню повних 54 років) звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте, рішенням відповідача (який був визначений розглядати надані позивачем документи за екстериторіальним принципом) від 10.06.2025 № 14 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю права на призначення пенсії. В обґрунтування свого рішення пенсійний орган зазначив, що ним не взято в період проживання в зоні ЧАЕС з 18.03.2020 по 09.08.2022 згідно довідки від 28.04.2025 № 426, оскільки в даний час ОСОБА_1 працювала в смт. Рафалівка (згідно запису до трудової книжки НОМЕР_1 ), яке не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Позивач зазначає, що його проживання в зоні гарантованого добровільного відселення підтверджується в сукупності довідкою сільської ради про період проживання, посвідченням потерпілої особи внаслідок аварії на ЧАЕС. Водночас, загальнодоступньою є інформація, що смт. Рафалівка знаходиться за 33,1 км. від с. Зелене, в якому проживала позивач, а її роботою були дії щодо навчання та виховання дітей дошкільного віку у Вараському районі (в межах 33 км від дому), що давало їй можливість проживати в с. Зелене постійно із доїздом на роботу та поверненням на постійне місце проживання додому. У зв`язку з цим, позивач вважає рішення відповідача, яким відмовлено у призначенні пенсії, протиправним та просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

05.09.2025 через підсистему «Електронний Суд» до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що ним не взято до уваги період проживання позивача в забрудненій зоні з 18.03.2020 по 09.08.2022 згідно довідки від 28.04.2025 № 426, оскільки в даний час заявниця працювала в смт. Рафалівка (згідно запису до трудової книжки НОМЕР_2 ), яке не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Виходячи з наведеного, вважає відсутнім у позивача мінімально необхідний період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не менше 6 років для набуття нею права на призначення пенсії по досягненню 54 річного віку, а тому стверджує, що у спірних правовідносинах діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позову повністю.

ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Інших заяв та клопотань, які мають значення для вирішення спору до суду не надходило.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою суду від 25.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ ПРАВОВІДНОСИН.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином, який потерпів внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією довідки від 27.12.2024 № 2480, виданої Рівненською обласною державною адміністрацією.

Довідкою Володимирецької селищної ради Рівненської області від 28.04.2025 № 426 підтверджується, що позивач дійсно була зареєстрована та проживала в с. Зелене Вараського району Рівненської області з 07.05.1971 року по 28.09.1988 року, з 10.10.1988 року по 27.08.1990 року та з 18.03.2020 року по 09.08.2022 року, яке відповідно до постанови КМУ РСР від 23.07.1991 № 106 відноситься до ІІІ зони гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на ЧАЕС.

Рішенням відповідача від 10.06.2025 № 14 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю права на призначення пенсії. В обґрунтування свого рішення пенсійний орган зазначив, що ним не взято в період проживання в зоні ЧАЕС з 18.03.2020 по 09.08.2022 згідно довідки від 28.04.2025 № 426, оскільки в даний час ОСОБА_1 працювала в смт. Рафалівка (згідно запису до трудової книжки НОМЕР_1 ), яке не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Довідка потребує перевірки.

Позивач, не погоджуючись з рішенням про відмову в призначенні пенсії та вважаючи таке рішення протиправним, звернувся до суду з цим позовом.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Суд зауважує, що з огляду на предмет спору та зміст спірних правовідносин, ключовим питанням у цій справі є визначення наявності у позивача права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон № 796-XII).

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV, в редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин).

Зокрема, ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону № 796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до абз. 5 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-XII, потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у такому порядку: 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

В примітці до п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-XII зазначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше (ч.2 ст.55 Закону № 796-XII).

Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території зони гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше 3 років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. При цьому постійне проживання такої особи або постійна робота у зазначеній зоні дає особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 повні роки проживання або роботи на такій території, але не більше 6 років.

Тобто, максимальна величина зменшення пенсійного віку для особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії не може перевищувати 6 років.

Судом встановлено, та сторонами не заперечується, що позивач в період з 26.04.1986 по 31.07.1986 проживала безперервно в зоні гарантованого добровільного, а відтак, має право на початкову величину зниження пенсійного віку.

Позивач стверджує, що вона має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 6 років у зв`язку з проживанням в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років, та станом на дату звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії - не менше 6 років.

Водночас відповідач вважає, що відомості про роботу ОСОБА_1 в Рафалівському Рафалівському ясла-садку № 1 (правонаступником якого є - заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Сонечко» селища Рафалівка) з 18.03.2020 по 09.08.2022 суперечать відомостям про проживання позивача на території гарантованого добровільного відселення.

Суд враховує, що Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до п.2.1 Порядку № 22-1, при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Судом встановлено, та не заперечується сторонами що до заяви про призначення пенсії від 03.06.2025 позивачем додано довідку Володимирецької селищної ради Рівненської області від 28.04.2025 № 426 про періоди проживання в зоні гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на ЧАЕС, довідку потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) від 27.12.2024 № 2480, яка прирівнюється до посвідчення потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи та видана у зв`язку з його втратою до отримання його бланків, зокрема позивач має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (ч. 3 ст. 65 Закону № 796-XII).

Видана Рівненською обласною державною адміністрацією позивачці до отримання відповідного посвідчення копія потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) від 27.12.2024 № 2480, підтверджується, що ОСОБА_1 є громадянкою, яка потерпіла внаслідок аварії на ЧАЕС 3 категорії. Пред`явник має право на пільги і компенсації, встановлені Законом УРСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За змістом позовної заяви ОСОБА_1 вважає, що наявність у неї статусу громадянки, потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 3 є підтвердженням того, що станом на 1 січня 1993 року вона проживала на радіоактивно забрудненій території, яка належать до зони гарантованого добровільного відселення. Таким чином, вважає, що в неї є право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

Судом встановлено, що зазначені обставини не є спірними у даній справі.

Водночас відповідач заперечує факт проживання ОСОБА_1 в зоні гарантованого добровільного відселення з 18.03.2020 по 09.08.2022 з підстав її роботи в смт. Рафалівка, яке відноситься до зони посиленого радіологічного контролю.

Оцінюючи такі доводи суд враховує, що за змістом частин третьої та четвертої статті 15 Закону № 796-ХІІ підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відтак, наданою позивачем довідкою Володимирецької селищної ради Рівненської області від 28.04.2025 № 426 підтверджується факт проживання позивача в с. Зелене Вараського р-ну, Рівненської області, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 по 28.09.1988 року, з 10.10.1988 року по 27.08.1990 року та з 18.03.2020 року по 09.08.2022, що станом на 01.01.1993 складає 4 роки 3 місяці 21 днів, а станом на 01.01.2025 не менше 6 років 8 місяців 13 днів.

Підстава видачі довідки:

погосподарська книга № 6 за 1986-1990 роки, особовий рахунок № 434;

погосподарська книга №3 за 2016-2020 роки, особовий рахунок № НОМЕР_3 ;

погосподарська книга № 3 за 2021-2025 роки, особовий рахунок № НОМЕР_4 .

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 № 106, с. Зелене Вараського району Рівненської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Таким чином, наданими відповідачу документами, що чітко передбачені Порядком № 22-1, підтверджено, що станом на 01.01.1993 позивач проживала у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років. Крім того, у даній зоні позивач проживала з 07.05.1971 по 28.09.1988, з 10.10.1988 по 27.08.1990 та з 18.03.2020 по 09.08.2022 (понад 6 років). Як наслідок, відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, позивач має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 6 років:

3 роки зменшення пенсійного віку за проживання з моменту аварії на ЧАЕС по 01.07.1986,

3 роки додаткового зменшення пенсійного віку за проживання понад 6 років (на 1 рік за кожні 2 роки проживання).

При цьому, суд не погоджується з доводами пенсійного органу про те, що відомості про роботу ОСОБА_1 в Рафалівському ясла-садку № 1 (правонаступником якого є заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Сонечко» селища Рафалівка) суперечать відомостям про проживання позивача на території гарантованого добровільного відселення.

Як уже зазначалось, період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення відповідно до наданих Пенсійному органу документів підтверджено з 07.05.1971 по 28.09.1988, з 10.10.1988 по 27.08.1990 та з 18.03.2020 по 09.08.2022.

Органами пенсійного фонду не спростовано достовірності відомостей, вказаних у довідках первинними документами, зокрема й тими, які оцінювала Рівненська обласна державна адміністрація, видавши позивачу довідку потерпілої від Чорнобильської катастрофи 3 категорії.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Кодексу законів про працю трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Суд зауважує, що зі змісту наданої позивачем трудової книжки Серія НОМЕР_1 , дата заповнення 14.12.1989, вбачається, що ОСОБА_1 з 01.08.1992 по теперішній час (станом на дату звернення позивача до суду) дійсно працює в закладі дошкільної освіти (ясла-садок) «Сонечко» селища Рафалівка на посаді вихователя.

Суд наголошує, що загальнодоступньою є інформація про те, що смт. Рафалівка знаходиться за 33,1 км. від с. Зелене, в якому проживала позивач, а виконання її обов`язків щодо навчання та виховання дітей дошкільного віку у Вараському районі (в межах незначної відстані від місця проживання) давало їй можливість проживати в с. Зелене із доїздом на роботу та поверненням до її зареєстрованого місця проживання.

При цьому суд зазначає, що довідка органу місцевого самоврядування підтверджується наданими позивачем погосподарськими книгами.

Однак пенсійним органом жодним чином вказаних обставин щодо місця та періоду проживання позивачки в зоні гарантованого добровільного відселення не спростовано.

Таким чином, не підтверджено проживання позивача в іншій, окрім зони гарантованого добровільного відселення у спірний період, а трудова книжка не відноситься до документів, які можуть підтверджувати або спростовувати період проживання потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи в зоні гарантованого добровільного відселення.

Отже, ОСОБА_1 досягла 54 річного пенсійного віку, має понад 34 роки страхового стажу, що давало їй право на призначення пенсії за віком з 54 річного віку, а відтак рішення відповідача від 10.06.2025 № 14 про відмову у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є протиправним та підлягає скасуванню.

Пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку (ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV).

Зважаючи на факт досягнення позивачкою 54 річного віку (необхідного для призначення пенсії) 07.05.1971, звернення до пенсійних органів із заявою про призначення пенсії 03.06.2025, суд вважає, що ОСОБА_1 набула право на призначення пенсії з 08.05.2025 з дотриманням строку, встановленого ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV.

Отже, порушене право позивача підлягає поновленню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" починаючи з 08.05.2025.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23, у якій колегія суддів дійшла висновку про те, що дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення позивачу пенсії.

Разом з тим, підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача вчинити дії щодо виплати позивачу пенсії відсутні з огляду на таке.

За правилами пункту 4.10. розділу IV Порядку № 22-1, після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Отже, після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення (перерахунок) пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, тобто територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу територіальному органу Пенсійного фонду України за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця перебування особи для здійснення виплати такої пенсії.

Тобто, нарахування та виплату пенсії проводить територіальний орган Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання (реєстрації)/перебування особи.

Не є спірним у справі, що заяву про призначення пенсії позивачем подано до територіального органу Пенсійного фонду за місцем його проживання, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Подана заява, з урахуванням принципу екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, яке прийняло оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії.

При цьому, після ухвалення спірного рішення електронна пенсійна справа позивача, отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівеьцкій області для розгляду заяви про призначення пенсії, передана засобами програмного забезпечення до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця перебування особи, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області. Тому, пенсійна справа позивача після розгляду заяви перебуває в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області, яке б, у разі прийняття щодо позивача рішення про призначення пенсії, було зобов`язане здійснювати виплату такої пенсії, тим самим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини частково підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, позовну заяву належить задовольнити частково.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, за подання даного адміністративного позову сплачено судовий збір в сумі 968,96 грн, відтак за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області слід стягнути на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 484,48 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 10.06.2025 № 14, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ, з 08.05.2025.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області суму судового збору в розмірі 484,48 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 09 березня 2026 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області (пл. Центральна, 3,м. Чернівці,Чернівецька обл.,58002, ЄДРПОУ/РНОКПП 40329345)

Суддя Ольга ПОЛІЩУК