Справа № 160/1479/26
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2026-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2026 рокуСправа №160/1479/26
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРФАР" до Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
22.01.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРФАР» (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпровської міської ради (далі відповідач), у якій просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2026 відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
30.01.2026 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Дніпровської міської ради надійшло клопотання про залучення третьої особи.
30.01.2026 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Дніпровської міської ради надійшла заява про заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, у якій просить постановити ухвалу про перехід зі спрощеного в загальне позовне провадження; розглянути справу №160/1479/26 у порядку загального позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 заяву Дніпровської міської ради про заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження у справі №160/1479/26 залишено без задоволення.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Основним видом діяльності за КВЕД є: 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.
Відповідно до п. 1.2 договору оренди цільове використання земельної ділянки за цим договором (УКЦВЗ) 1.11.6 (інша комерційна діяльність).
Згідно з п. 2.1 договору оренди в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,1186 га.
На підставі п. 3.1 договір укладено на 15 років.
28.10.2024 ТОВ «Інтерфар» звернулося до Дніпровської міської ради з клопотанням (вх. №36/1983) про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (зі зміною її цільового призначення) по вул. Космічній, 13Б по фактичному розміщенню будівлі комерційного призначення (аптека) з доданим до клопотанням графічним матеріалом.
18.02.2025 ТОВ «Інтерфар» звернулося до Дніпровської міської ради з клопотанням (вх. №36/239) про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (зі зміною її цільового призначення) по вул. Космічній, 13Б (Соборний район) по фактичному розміщенню будівлі комерційного призначення (аптека).
Повідомлено, що на підставі рішення міської ради від 20.03.2024 №57/48 «Про внесення змін до рішення міської ради від 19.10.2022 №52/28 «Про затвердження Положення про департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради» Департамент уповноважено від імені міської ради приймати рішення про відмову у задоволенні клопотання, яке викладається у формі листа.
Враховуючи викладене, Департаментом відмовлено у задоволенні клопотання від 18.02.2025 вх. №36/239.
Не погоджуючись з відмовою у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, наданої у формі листа від 12.11.2025 №7/9-926, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.
Згідно з п.п. «а», «в» ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.
Згідно з абз. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
На підставі ч. 11 ст. 120 Земельного кодексу України, якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування із заявою про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу.
Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язаний передати земельну ділянку у власність або користування набувачу в порядку, встановленому цим Кодексом.
Пропущення строку подання заяви, зазначеного в абзаці першому цієї частини, не може бути підставою для відмови набувачу (власнику) такого об`єкта у передачі йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт.
Згідно з ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Таким чином, Дніпровська міська рада наділена повноваженнями щодо передачі земельних ділянок у власність або в користування із земель комунальної власності.
Згідно з абз.абз. 1, 5, 6 ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.
Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.
Згідно з абз.абз. 1, 2 ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за документацією із землеустрою, звертається з заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
У заяві зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До заяви додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Згідно з абз. 1 ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає заяву і дає дозвіл на розроблення документації із землеустрою або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Згідно з ч. 6 ст. 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання документації із землеустрою приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.
Відповідно до ч. 12 ст. 123 Земельного кодексу України рішенням про надання земельної ділянки у користування здійснюються:
затвердження документації із землеустрою;
вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності);
надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат лісогосподарського виробництва.
Згідно з ч. 15 ст. 123 Земельного кодексу України підставою відмови у затвердженні документації із землеустрою може бути лише її невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.
Згідно з ч. 16 ст. 123 Земельного кодексу України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення заяви без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
Згідно з ч. 1 ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.
Згідно з ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, способом волевиявлення сільської, селищної, міської ради, яка здійснює право власності від імені певної територіальної громади, є прийняття сесією такої ради рішення.

Акт державного чи іншого органу це юридична форма рішення цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує відповідні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовані ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні. Нормативний акт це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права та обов`язки лише в того суб`єкта (чи визначеного певного кола суб`єктів), якому вони адресовані.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

На підставі ч. 5 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а для розгляду питань щодо:

надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності, відведення земельних ділянок (крім випадків, передбачених абзацом третім цієї частини) не менше одного разу на місяць;

передачі земельних ділянок у користування для розгортання, експлуатації електронних комунікаційних мереж постачальникам електронних комунікаційних мереж та/або послуг, які відповідно до Закону України «Про електронні комунікації» внесені до реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг; передачі земельних ділянок у користування для розміщення лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; розроблення та затвердження документації із землеустрою з метою такої передачі; проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок з метою такої передачі не менше одного разу на два тижні (за наявності поданих до відповідної ради заяв).

Чинним законодавством України не передбачено право органу місцевого самоврядування змінювати встановлену законом періодичність проведення сесій ради один раз на місяць у випадку надходження на розгляд до ради документів із питань відведення земельних ділянок.

Згідно з п. 5 ч. 5 ст. 186 Земельного кодексу України технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) затверджується власником (розпорядником) земельної ділянки.

Відповідно до ч. 8 ст. 186 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Згідно з ч. 9 ст. 186 Земельного кодексу України Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, іншим суб`єктам, визначеним цією статтею, при погодженні та затвердженні документації із землеустрою забороняється вимагати:

додаткові матеріали та документи, не включені до складу документації із землеустрою, визначеного Законом України «Про землеустрій»;

надання погодження документації із землеустрою будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами чи організаціями, погодження яких не передбачено цією статтею;

проведення будь-яких обстежень, експертиз чи робіт.

На підставі ч. 10 ст. 186 Земельного кодексу України висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється в електронній та паперовій формах у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Особливим видом такої документації є документація із землеустрою, яка одночасно є містобудівною документацією, - комплексні плани просторового розвитку територій територіальних громад, генеральні плани населених пунктів, детальні плани територій. Затверджена документація із землеустрою є публічною та загальнодоступною.

Види документації із землеустрою:

а) схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць;

а1) проекти землеустрою щодо встановлення меж територій територіальних громад;

б) проекти землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць;

б1) містобудівна документація, яка одночасно є документацією із землеустрою (комплексні плани просторового розвитку територій територіальних громад, генеральні плани населених пунктів, детальні плани територій);

в) проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів;

г) проекти землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

ґ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок;

д) проекти землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб;

е) проекти землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь;

є) проекти землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів;

ж) проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);

з) робочі проекти землеустрою;

і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

ї) технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту;

й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок;

к) технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель;

л) технічна документація із землеустрою щодо резервування цінних для заповідання територій та об`єктів;

м) технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж режимоутворюючих об`єктів культурної спадщини.

Види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом.

Відповідність документації із землеустрою положенням нормативно-правових актів, норм і правил у сфері землеустрою засвідчується сертифікованим інженером-землевпорядником, який відповідає за якість робіт із землеустрою:

у паперовій формі підписом та особистою печаткою;

в електронній формі накладанням кваліфікованого електронного підпису відповідно до вимог Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Як встановлено судом, листом від 12.11.2025 №7/9-926 Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради відмовлено у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (зі зміною її цільового призначення) по вул. Космічній, 13Б (Соборний район) по фактичному розміщенню будівлі комерційного призначення (аптека).

Посилання відповідача на здійснене ним делегування частини своїх повноважень щодо виконання певних функцій під час підготовки документів для вирішення земельних питань на сесії Дніпровської міської ради щодо розпорядження земельними ділянками комунальної форми власності в частині передачі земельних ділянок в оренду не звільняє відповідача від виконання покладених законодавством обов`язків у цій сфері.

Чинним законодавством України передбачено повноваження та встановлено обов`язки саме такого органу місцевого самоврядування, як міська рада, приймати рішення про затвердження або відмову у затвердженні проєкту землеустрою і не передбачено права відповідача делегувати ці повноваження іншим органам місцевого самоврядування, зокрема, Департаменту по роботі з активами.

Дніпровська міська рада, як компетентний орган щодо вирішення земельних питань, повинна організувати співпрацю її структурних підрозділів так, щоби належним чином та в установлені строки виконувати покладені законом обов`язки та не порушувати при цьому права громадян та юридичних осіб у частині затвердження проєкту землеустрою.

Суд вказує, що в матеріалах справи №160/1479/26 відсутнє будь-яке рішення Дніпровської міської ради за результатами розгляду клопотання позивача від 18.02.2025 (вх. №36/239).

Недотримання відповідачем визначеного чинним законодавством України обов`язку з розгляду в установленому законом порядку клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфар» є порушенням Дніпровською міською радою реалізації її повноважень у сфері регулювання земельних правовідносин.

Ураховуючи наведені обставини, суд робить висновок, що відсутність належним чином оформленого рішення відповідача про затвердження або відмову у затвердженні проєкту землеустрою за результатами розгляду клопотання позивача свідчить про те, що Дніпровська міська рада не прийняла жодного рішення з числа тих, які вона повинна прийняти за законом.

У постанові від 23.06.2023 у справі №160/6214/21 Верховний Суд виснував, що дискреційними є такі повноваження, у межах яких норма права допускає кілька варіантів поведінки суб`єкта владних повноважень у кожній конкретній ситуації та встановлених обставинах справи, кожна з яких буде правомірною. Характерними ознаками адміністративного розсуду є: 1) реалізація дискреційних повноважень має відповідати принципу верховенства права; 2) їх здійснення можливе лише у разі відсутності єдиного можливого варіанту поведінки; 3) суб`єкти владних повноважень мають можливість вибрати оптимальний варіант поведінки з метою врегулювання певного кола суспільних відносин; 4) суб`єкти управлінської діяльності застосовують адміністративний розсуд відповідно до належної мети, без наявності власної вигоди та впливу сторонніх факторів».

Повноваження міської ради щодо прийняття рішень з питання затвердження проєкту землеустрою є виключними повноваженнями ради, проте вони не є дискреційними, оскільки законодавець передбачив лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, то такі дії/бездіяльність є протиправними.

Враховуючи відсутність прийнятого Дніпровської міською радою рішення за результатом розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфар» від 18.02.2025 (вх. №36/239), суд визнає протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради щодо нерозгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфар" від 18.02.2025 вх. №36/239 про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (зі зміною її цільового призначення) по вул. Космічній, 13Б (кадастровий номер :03:078:0051) й передачу її в оренду та неприйняття рішення у порядку та у спосіб, встановлені ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» .

Верховний Суд у постанові від 10.09.2020 у справі №806/695/17 вказав, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

В аспекті цієї справи суд зазначає, що оскільки відповідачем не прийнято рішення за результатом розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфар» від 18.02.2025 (вх. №36/239) у встановленому законодавством порядку, а викладено відмову у формі листа Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 12.11.2025 №7/9-926, тобто з порушення процедури розгляду, то належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Дніпровської міської ради розглянути клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфар" від 18.02.2025 вх. №36/239 про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (зі зміною її цільового призначення) по вул. Космічній, 13Б (кадастровий номер :03:078:0051) й передачу її в оренду.

Водночас при ухваленні рішення суд враховує, що з клопотанням про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (зі зміною її цільового призначення) по вул. Космічній, 13Б (кадастровий номер :03:078:0051) позивач звернувся 18.02.2025 вх. №36/239.

Відповідно до ч. 6 ст. 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання документації із землеустрою приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Враховуючи, що клопотання позивача надійшло до Дніпровської міської ради 18.02.2025 та в двотижневий строк розглянуто не було, а фактично розглянуто Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради лише 12.11.2025, тобто після спливу 8 місяців, суд робить висновок, що відповідачем порушено принцип обґрунтованих сподівань Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфар" на отримання в установлені строки рішення за результатом виконаних ним дій для отримання земельної ділянки у користування.

У постанові Верховного Суду від 18.01.2023 у справі №580/1300/22 (адміністративне провадження № К/990/25849/22) наголошується, що застосування принципу «легітимних очікувань», як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. Зокрема, Суд зазначив, що принцип легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки. Правовим підґрунтям (основою) для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норма права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору.

Після спливу 8 місяців з дати реєстрації клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфар" про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (зі зміною її цільового призначення) по вул. Космічній, 13Б (кадастровий номер :03:078:0051) Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради відмовлено у наданні дозволу з тих підстав, що відповідно до листа головного архітектурно-планувального управління Департаменту від 03.11.2025 №4/16-712 за матеріалами генерального плану розвитку міста, затвердженого рішенням міської ради від 20.09.2017 №82/24, частина запитуваної земельної ділянки розташована в межах існуючої території зелених насаджень загального користування, частина в межах існуючої території зелених насаджень спецпризначення, існуючої території магістральних вулиць і доріг, площ, розв`язок, в межах санітарно-захисної зони. За даними інформаційної бази містобудівного кадастру частина запитуваної земельної ділянки розташована в межах визначених червоних ліній вул. Космічної. Схему червоних ліній вул. Космічної розглянуто на засіданні архітектурно-містобудівної ради при головному архітектурно-планувальному управлінні Департаменту (протокол від 24.09.2021 № 187). Згідно з наданим графічним матеріалом земельна ділянка знаходиться в охоронних зонах каналізаційних трубопроводів Д=500мм, Д=300мм, водопроводу Д=200мм, напірної каналізації 2Д=600мм, високовольтних електрокабелів, які проходять по земельній ділянці та уздовж неї. Зміна цільового призначення земельної ділянки, площею 0,1186 га (кадастровий номер :03:078:0051), по вул. Космічній, 13 Б з «03.10 (для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку)» на «12.11 (для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу)» по фактичному розміщенню будівлі комерційного призначення (аптека) не відповідає вимогам містобудівної документації.

Однак, суд констатує, що чинним законодавством не встановлено жодних обмежень щодо передачі в користування (оренду) земельних ділянок чи їх частин в межах червоних ліній, а заборонено здійснювати будівництво будівель і споруд в межах червоних ліній.

Суд погоджується із позивачем, що можливе користування земельною ділянкою чи її частиною в межах червоних ліній за умови, що нерухоме майно (будівлі і споруди) будуть перебувати за межами червоних ліній. У такому випадку частина земельної ділянки, яка знаходиться в межах червоних ліній, може використовуватись землекористувачами виключно з дотриманням обмежень, встановлених законодавством у сфері містобудівної та іншої діяльності.

Як перебачено ст. 18 Закону України «Про автомобільні дороги», межі вулиці за її шириною визначаються «червоними лініями. Розташування будь-яких об`єктів, будівель, споруд або їх частин у межах «червоних ліній» вулиці не допускається.

Таким чином, обмеження стосуються розташування будь-яких об`єктів, будівель, споруд або їх частин у межах «червоних ліній» вулиці, а не використання вказаних земельних ділянок в будь-який інший спосіб. У будь-якому випадку уповноважені органи державної влади та місцевого самоврядування мають право контролювати належне використання земельної ділянки та запобігати її нецільовому використанню.

Судом встановлено, що 06.02.2025 сертифікованим інженером-геодезистом ФОП ОСОБА_1 складений акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель.

Проаналізувавши схематичне розташування охоронних зон, судом встановлено, що ці ділянки є вільними від забудови.

За позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.03.2025 у справі №300/461/22, чинним законодавством не встановлено жодних обмежень щодо передачі в користування (оренду) земельних ділянок чи їх частин в межах червоних ліній, а заборонено здійснювати будівництво будівель і споруд в межах червоних ліній, а тому у відповідача були відсутні підстави для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, і таке рішення підлягає скасуванню.

Враховуючи відсутність законодавчої заборони щодо передачі в користування (оренду) земельних ділянок чи їх частин в межах червоних ліній, суд вважає необґрунтованими доводи Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, викладені в листі від 12.11.2025 №7/9-926 про відмову у затвердженні проєкту землеустрою.

Оскільки належного рішення відповідачем за результатом розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфар" від 18.02.2025 вх. №36/239 про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (зі зміною її цільового призначення) по вул. Космічній, 13Б (кадастровий номер :03:078:0051) не надано позивачу, суд робить висновок, що належним способом правового захисту є зобов`язання Дніпровської міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи 26510514) повторно розглянути клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфар" від 18.02.2025 вх. № 36/239 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (зі зміною її цільового призначення) по вул. Космічній, 13 Б (кадастровий номер :03:078:0051) й передачу її в оренду та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Оскільки Дніпровська міська рада в межах наданих повноважень не розглядала клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфар" від 18.02.2025 вх. №36/239 про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (зі зміною її цільового призначення) по вул. Космічній, 13Б (кадастровий номер :03:078:0051), є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання Дніпровської міської ради прийняти рішення, яким затвердити Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтерфар" проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки (зі зміною її цільового призначення) по вул. Космічній, 13Б (кадастровий номер :03:078:0051) та передати її в оренду.

Верховний Суд у постанові від 01.04.2021 у справі №280/4453/18 дійшов правового висновку про те, що проступок, пов`язаний із триваючим безперервним невиконанням суб`єктом обов`язків, передбачених законом, визнається триваючим порушенням. Триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи допустила бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності) та, відповідно, порушення закону. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку: усунення стану за якого об`єктивно існує певний обов`язок у суб`єкта, що вчиняє правопорушення; виконанням обов`язку відповідним суб`єктом; припиненням дії відповідної норми закону.

Також, визначення терміну «триваюче правопорушення» надано у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №242/924/17, з яким погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.09.2022 у справі №140/1770/19. Відповідно до позиції Верховного Суду у справі №242/924/17, «триваюче» правопорушення це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом.

Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом певного проміжку часу. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Аналогічне визначення триваючого правопорушення викладено у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №464/2638/17.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 17.11.2021 у справі №554/10413/15-а зазначив, що триваюче правопорушення повинне бути припинено та усунуто на майбутнє. З огляду на це, строк звернення до суду не застосовується до вимог, спрямованих на захист від триваючого порушення.

У постанові від 23.10.2019 у справі №127/2-2177/2005 Верховний Суд наголосив на тому, що бездіяльність на відміну від дії не має моменту вчинення. Бездіяльність має триваючий характер та існує до часу початку дій, які свідчать про припинення бездіяльності. Триваюче правопорушення передбачає перебування у стані безперервного тривалого вчинення особою протиправних дій (бездіяльності), у зв`язку із чим, неправомірна бездіяльність може бути оскаржена упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення.

У постанові від 20.02.2025 у справі №9901/309/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що триваючим вважають правопорушення, яке починається з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, коли винна особа не виконує конкретний покладений на неї обов`язок або виконує його неповністю чи неналежним чином, а потім така бездіяльність триває протягом певного проміжку часу до моменту виконання установлених обов`язків або виявлення правопорушення.

Тобто протиправна бездіяльність не закінчується після спливу законодавчо визначено строку, а продовжує тривати доти, допоки не будуть встановлені обставини, які дозволять визначити, чи були дотриманні приписи закону в точному його розумінні.

Велика Палата Верховного Суд констатувала, що строк звернення до суду існує не для того, щоб надавати можливість суб`єкту владних повноважень уникнути відповідальності.

Триваюче право повинно бути захищено, а триваюче порушення - припинено, тобто протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути оскаржена до суду в будь-який час за весь період, протягом якого вона триває.

В іншому разі суб`єкт владних повноважень отримав би легітимацію з боку держави у формі забезпечення можливості зловживання правом та безкінечне продовження протиправної поведінки з огляду на відсутність дієвого механізму спонукання до виконання обов`язку.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Частиною 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 6656,00 грн, що документально підтверджується платіжною інструкцією від 22.01.2026 №2.

Проте суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відтак, при зверненні до суду позивачу необхідно було сплатити суму судового збору із застосування понижуючого коефіцієнту, що складає суму 5324,80 грн. Таким чином має місце сплата судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом на суму 1331,20 грн, яка не підлягає стягненню з відповідача та може бути повернута в порядку, встановленому ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

З огляду не те, що позов задоволено частково, судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 5324,80 грн, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог - 2662,40 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфар» (вул. Гоголя, буд. 12, м. Дніпро, 49044, ) до Дніпровської міської ради (пр-т Дмитра Яворницького, буд. 75, м. Дніпро, 49000, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради (просп. Дмитра Яворницького, буд. 75, м. Дніпро, 49000, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради щодо нерозгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфар» від 18.02.2025 вх. №36/239 про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (зі зміною її цільового призначення) по вул. Космічній, 13Б (кадастровий номер :03:078:0051), передачу її в оренду та неприйняття рішення у порядку та у спосіб, встановлені ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Зобов`язати Дніпровську міську раду розглянути клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфар» від 18.02.2025 вх. №36/239 про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (зі зміною її цільового призначення) по вул. Космічній, 13Б (кадастровий номер :03:078:0051), передачу її в оренду, та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфар» судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський