Справа № 320/5074/23
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2026-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

09 березня 2026 року

м. Київ

справа №320/5074/23

адміністративне провадження №К/990/3012/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А., суддів Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.02.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2025 у справі №320/5074/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі -ГУ ПФУ у Київській області), в якому просила:

визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Київській області щодо не переведення позивачки з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) на пенсію за віком державним службовцям відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ (далі - Закон №889-VІІІ);

зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області зарахувати до стажу державної служби позивачки періоди роботи: з 02.04.1982 по 31.07.1990 - час роботи на посаді архівіста Центрального державного архіву-музею літератури і мистецтва УРСР; з 04.03.2008 по 04.02.2021 - час роботи на посаді начальника архівного відділу Згурівської райдержадміністрації; з 05.02.2021 по 27.12.2022 - час роботи на посаді завідувача архівного сектору архівного відділу Броварської районної державної адміністрації;

зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області провести перерахунок та виплату пенсії позивачці відповідно до Закону №889-VІІІ, яку призначити та розрахувати відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №2723-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон №2723-ХІІ) та пункту 10 розділу ХІ «Прикінцеві положення» Закону №889-VІІІ, починаючи з 28.12.2022.

Київський окружний адміністративний суд рішенням від 14.02.2025 позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 05.01.2023 №92 ГУ ПФУ в м. Києві від 27.01.2023 № 92 та ГУ ПФУ в Одеській області від 13.02.2023 № 92 про відмову у перерахунку пенсії позивачці. Зобов`язав ГУ ПФУ у Київській області розглянути заяву позивачки про призначення/перерахунок пенсії від 28.12.2022 з урахуванням висновків суду.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 08.12.2025 апеляційну скаргу ГУ ПФУ у Київській області задовольнив, рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, позивачка оскаржила їх у касаційному порядку, просила скасувати та ухвалити нове рішення, яким справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд ухвалою від 02.02.2026 касаційну скаргу позивачки залишив без руху на підставі частини другої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та надав скаржниці десятиденний строк з дня вручення їй ухвали про залишення касаційної скарги без руху для усунення недоліків, шляхом надання до суду обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції, зазначивши підстави і причини його пропуску, надавши належні докази, що унеможливили своєчасне вчинення процесуальної дії зі звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою у строк, визначений законом; та заяви про усунення недоліків конкретизувавши підстави касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України з їх належним обґрунтуванням.

13.02.2026 до Верховного Суду на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 02.02.2025 від скаржниці надійшло клопотання про усунення недоліків касаційної скарги, в якому також скаржниця надає уточнену касаційну скаргу і заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, скаржниця зазначає, що постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2025 складено та підписано 08.12.2025, з касаційною скаргою скаржниця звернулася 19.01.2026, та просить поновити строк на касаційне оскарження касаційної скарги, у зв`язку з тим, що справу в суді апеляційної інстанції розглянуто в письмовому провадженні, а постанову Шостого апеляційного адміністративного суду скаржниця отримала поштою 22.12.2025, в підтвердження чого надає копію поштового конверту, а також інформацію про відстеження з сайту АТ «Укрпошта».

Дослідивши зміст касаційної скарги та врахувавши заяву про усунення недоліків касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до частини другої та третьої статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Відтак, розглянувши вищезазначене клопотання, колегія суддів дійшла висновку, що наведені скаржницею підстави пропуску строку на касаційне оскарження є поважними, а тому строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Перевіривши відповідність поданої скаржницею касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам статей 329, 330 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Розгляд справи в суді першої інстанції здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої та четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Як на підставу касаційного оскарження скаржниця посилається на положення пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, яке передбачає, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Скаржниця вважає, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовані приписи положень статей статті 37 Закону №3723-XII щодо визначення належного способу захисту при встановленні права на пенсію державного службовця, пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII щодо застосування статті 37 Закону №3723-XII до осіб, які набули право на пенсію державного службовця до 01.05.2016 та зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 13.02.2019 у справі №822/524/18, а також висновки Верховного Суду наведені у постановах від 16.12.2021 у справі №538/804/17, від 22.06.2021 у справі №308/67/17, від 29.09.2022 у справі №234/6967/17, від 29.11.2022 у справі №431/991/17, від 04.07.2023 у справі №560/123/21, від 10.09.2025 у справі №380/3966/24, щодо переведення позивачки з пенсії, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до Закону №3723-XII.

Також, скаржниця покликається на неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 06.02.2025 №504/1835/23, від 13.09.2023 у справі №620/4900/22, від 30.09.2019 у справі №140/72/19, від 11.08.2021 у справі №809/1042/18, від 12.12.2023 у справі №160/7116/19, від 28.11.2024 у справі №320/10744/21, від 12.02.2025 у справі №580/6600/24, від 28.01.2025 у справі №340/4184/21, щодо обрання належного способу захисту.

Наведені скаржником аргументи потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підстави на яких подано касаційну скаргу у цій справі, колегія суддів вважає за необхідне здійснити касаційний перегляд судових рішень попередніх інстанцій у цій справі.

У касаційній скарзі скаржниця окрім наведеного покликається на підпункти «а» та «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України і зауважує, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для позивачки, оскільки пенсія є її єдиним джерелом для існування.

Наведені скаржником аргументи потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підстави на яких подано касаційну скаргу у цій справі, колегія суддів вважає за необхідне здійснити касаційний перегляд судових рішень попередніх інстанцій у цій справі.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Перешкоди для прийняття касаційної скарги до провадження Верховним Судом та відкриття касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328, 329, 330, 334 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.02.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2025 у справі №320/5074/23.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.02.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2025 у справі №320/5074/23.

Витребувати з Київського окружного адміністративного суду справу № №320/5074/23.

Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб