Справа № 320/14577/24
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2026-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року м. Київ справа №320/14577/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІДІ ЕЛІТ"

до Головного управління ДПС у Київській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

I. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІДІ ЕЛІТ» з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в ЄРПН № 9560990/35534844 від 20.09.2023, № 9560991/35534844 від 20.09.2023, № 9560992/35534844 від 20.09.2023, № 9560993/35534844 від 20.09.2023, № 9560989/35534844 від 20.09.2023 та № 9561020/35534844 від 20.09.2023;

- розблокувати розрахунки коригування № 852 від 14.08.2023 до податкової накладної № 225 від 08.07.2022, № 853 від 14.08.2023 до податкової накладної № 296 від 11.07.2022, № 854 від 14.08.2023 до податкової накладної № 452 від 15.03.2023, № 855 від 14.08.2023 до податкової накладної № 785 від 22.03.2023, № 856 від 14.08.2023 до податкової накладної № 763 від 20.04.2023 та № 857 від 14.08.2023 до податкової накладної № 800 від 23.05.2023.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ним були подані до контролюючого органу спірні податкові накладні для їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, однак контролюючим органом безпідставно зупинено їх реєстрацію. Позивач вказує на протиправність оскаржуваних рішень, оскільки останні є такими, що прийняті за відсутності правових підстав.

Відповідач в поданому до суду відзиві заперечував проти задоволення позову. На обґрунтування своєї позиції зазначив, зокрема, що платником податків не надано документів, які відображають зміст, обсяг господарських операцій, час та місце здійснення операцій, що підтверджують реальність господарських операцій із контрагентом, зокрема, останнє покладено в основу формування не зареєстрованих розрахунків коригувань, наполягає на правомірності спірних рішень. Також вказує, що податковий орган не має правових підстав для розблокування податкових накладних/розрахунків коригування, оскільки перевірка наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування здійснюється в автоматизованому режимі та є передбаченим законом заходом контролю.

Позивачем також надано до суду відповідь на відзив на позовну заяву в якому акцентовано увагу суду щодо протиправності прийнятих спірних рішень.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 у справі було відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідачем заявлено також клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження посилаючись на п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України.

Позивачем подано заперечення на зазначене клопотання, в якому зазначається на необхідності розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами.

Вирішуючи клопотання відповідача суд вказує на його необґрунтованість враховуючи предмет спору та в силу норм ст. 12, ст. 257 КАС України щодо розгляду судом справ незначної складності. Застосовуючи ст. 260 КАС України під час вирішення питання про відкриття провадження суд визначив порядок розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження. Підстав для задоволення клопотання відповідача судом не встановлено.

Також, відповідачем заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску позивачем процесуального строку для звернення з позовом до адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2026 у справі № 320/14577/24 заяву ТОВ «ВІДІ ЕЛІТ» про поновлення пропущеного процесуального строку задоволено, а у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІДІ ЕЛІТ» () зареєстровано 08.11.2007.

Позивач є платником ПДВ, ІПН 56.

Основним видом діяльності позивача є: 45.11 Торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами.

Іншими видами діяльності ТОВ «ВІДІ ЕЛІТ» є: Торгівля іншими автотранспортними засобами, Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у., Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки, Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів.

Судом встановлено, що 08.07.2022 між ТОВ «ВІДІ ЕЛІТ» (Постачальник) та ТОВ «СПЕЦЛОГІСТИКА» (Покупець) укладено договір поставки № ЕЛюА-0005/189 (надалі Договір № ЕЛюА-0005/189), відповідно до якого Постачальник зобов`язаний передати у власність Покупця Товар в асортименті, кількості та по ціні, що погоджені Сторонами, а Покупець зобов`язаний прийняти Товар і сплатити його ціну згідно з умовами Договору. (п. 2 Договору № ЕЛюА-0005/189)

Також, у пункті 2 Договору № ЕЛюА-0005/189 зазначено, що Товаром є автомобіль LEXUS LX500d, колір 202, комплектації D4/Luxury, 2022 року випуску загальною вартістю 3 766 140,00 грн, в т.ч. ПДВ 627 690,00 грн.

Водночас, пунктом 1 Договору № ЕЛюА-0005/189 визначено, що Сторони підписанням Договору погоджують, що невід`ємну частину Договору становлять Умови продажу автомобілів в редакції від 30.11.2021 (надалі - Умови продажу) та Перелік комплектацій автомобілів від 20.12.2021, що знаходяться в загальному доступі на веб-сайті Постачальника за адресою: https://kyiv-west.lexus.ua/ru/conditions-of-sales (додатково можна перейти за посиланням, просканувавши QR-код, розміщений на Договорі) та в куточку споживача за місцезнаходженням Постачальника.

Згідно із п. 4 Договору № ЕЛюА-0005/189, Сторони домовилися, що ціна Товару є еквівалентною 128 100 доларам США. Курс української гривні до долара США, визначений відповідно до п. 3.3. Умов продажу, на момент укладення Договору становить 29,40 грн за 1 долар США (один долар США).

У відповідності до п. 5 Договору № ЕЛюА-0005/189, Покупець зобов`язаний сплатити ціну Товару в наступному порядку:

188 307,00 грн (сто вісімдесят вісім тисяч триста сім гривень 00 копійок) до 11 липня 2022 року;

3 577 833 грн (три мільйона п`ятсот сімдесят сім тисяч вісімсот тридцять три гривні 00 копійок) - протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту повідомлення Постачальником Покупця про готовність Товару до передачі.

Постачальник зобов`язаний передати, а Покупець зобов`язаний прийняти Товар в строк до 01.07.2023 за умови здійснення Покупцем 100% (ста відсотків) оплати ціни Товару за Договором. (п. 7 Договору № ЕЛюА-0005/189)

Так, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «СПЕЦЛОГІСТИКА» здійснено передплату за автомобіль згідно Договору поставки № ЕЛюА-0005/189 від 08.07.2022 у загальному розмірі 2 188 307,00 грн, в т.ч. ПДВ - 364 717,83 грн, що підтверджується копіями наступних платіжних доручень та інструкцій:

- від 08.07.2022 № 3 на загальну суму 150 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 25 000,00 грн;

- від 11.07.2022 № 6 на загальну суму 38 307,00 грн, в т.ч. ПДВ 6 384,50 грн;

- від 15.03.2023 № 9 на загальну суму 500 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 83 333,33 грн;

- від 22.03.2023 № 12 на загальну суму 400 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 66 666,67 грн;

- від 20.04.2023 № 13 на загальну суму 900 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 150 000,00 грн;

- від 23.05.2023 № 15_00000/115ed1c6-8de4-43ff-97b0-1cea6ac2a78a на загальну суму 200 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 33 333,33 грн.

На виконання п. 187.1 ст. 187 ПК України, за правилом першої події (зарахування коштів) позивачем складені та направлені на реєстрацію наступні податкові накладні:

- від 08.07.2022 № 225 на загальну суму 150 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 25 000,00 грн;

- від 11.07.2022 № 296 на загальну суму 38 307,00 грн, в т.ч. ПДВ 6 384,50 грн;

- від 15.03.2023 № 452 на загальну суму 500 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 83 333,33 грн;

- від 22.03.2023 № 785 на загальну суму 400 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 66 666,67 грн;

- від 20.04.2023 № 763 на загальну суму 900 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 150 000,00 грн;

- від 23.05.2023 № 800 на загальну суму 200 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 33 333,33 грн.

Зазначені податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Крім того, 08.07.2022 між ТОВ «ВІДІ ЕЛІТ» (Постачальник) та ТОВ «СПЕЦЛОГІСТИКА» (Покупець) укладено договір поставки № ЕЛюА-0007/189 (надалі Договір № ЕЛюА-0007/189), відповідно до якого Постачальник зобов`язаний передати у власність Покупця Товар в асортименті, кількості та по ціні, що погоджені Сторонами, а Покупець зобов`язаний прийняти Товар і сплатити його ціну згідно з умовами Договору. (п. 2 Договору № ЕЛюА-0007/189)

Також, у пункті 2 Договору № ЕЛюА-0007/189 зазначено, що Товаром є автомобіль LEXUS LX500d, колір чорний/салон коричневий, комплектації D4/Luxury, 2022 року випуску загальною вартістю 3 766 140,00 грн, в т.ч. ПДВ 627 690,00 грн.

Водночас, пунктом 1 Договору № ЕЛюА-0007/189 визначено, що Сторони підписанням Договору погоджують, що невід`ємну частину Договору становлять Умови продажу автомобілів в редакції від 30.11.2021 (надалі - Умови продажу) та Перелік комплектацій автомобілів від 20.12.2021, що знаходяться в загальному доступі на веб-сайті Постачальника за адресою: https://kyiv-west.lexus.ua/ru/conditions-of-sales (додатково можна перейти за посиланням, просканувавши QR-код, розміщений на Договорі) та в куточку споживача за місцезнаходженням Постачальника.

Згідно із п. 4 Договору № ЕЛюА-0007/189, Сторони домовилися, що ціна Товару є еквівалентною 128 100 доларам США. Курс української гривні до долара США, визначений відповідно до п. 3.3. Умов продажу, на момент укладення Договору становить 29,40 грн за 1 долар США (один долар США).

У відповідності до п. 5 Договору № ЕЛюА-0007/189, Покупець зобов`язаний сплатити ціну Товару в наступному порядку:

188 307,00 грн (сто вісімдесят вісім тисяч триста сім гривень 00 копійок) до 11 липня 2022 року;

3 577 833 грн (три мільйона п`ятсот сімдесят сім тисяч вісімсот тридцять три гривні 00 копійок) - протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту повідомлення Постачальником Покупця про готовність Товару до передачі.

Постачальник зобов`язаний передати, а Покупець зобов`язаний прийняти Товар в строк до 01.07.2023 за умови здійснення Покупцем 100% (ста відсотків) оплати ціни Товару за Договором. (п. 7 Договору № ЕЛюА-0007/189)

31.05.2023 ТОВ «ВІДІ ЕЛІТ» на підставі Договору № ЕЛюА-0007/189 від 08.07.2022 поставлено ТОВ «СПЕЦЛОГІСТИКА» автомобіль LEXUS LX500d D4/Luxury загальною вартістю 4 986 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 831 000,00 грн, що підтверджується копією видаткової накладної авто № ЕЛюРА-000488 від 31.05.2023.

Водночас, 14.08.2023 між Сторонами укладено додаткову угоду до Договору поставки № ЕЛюА-0005/189 від 08.07.2022 (надалі Додаткова угода), відповідно до якої Сторони домовилися розірвати Договір з моменту укладення цієї додаткової угоди. Всі права та обов`язки Сторін за Договором припиняються за винятком п. 2 додаткової угоди. (п. 1 Додаткової угоди)

Також, пунктом 2 Додаткової угоди передбачено, що Сторони погодили, що кошти в сумі 2 188 307,00 грн (два мільйони сто вісімдесят вісім тисяч триста сім гривень 00 коп.), в тому числі ПДВ (20%), сплачені Покупцем за цим договором, будуть зараховані на оплату договору поставки № ЕЛюА-0007/189 від 08.07.2022.

Крім того, 14.08.2023 ТОВ «ВІДІ ЕЛІТ» (Сторона 1) та ТОВ «СПЕЦЛОГІСТИКА» (Сторона 2) підписали акт про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог (надалі Акт), відповідно до якого Сторона 1 має перед Стороною 2 заборгованість в розмірі 2 188 307,00 грн 00коп. (два мільйона сто вісімдесят вісім тисяч триста сім гривень 00 копійок), за укладеним між Сторонами Договором купівлі-продажу № ЕЛюА0005/189 від 08.07.2022, в зв`язку з його розірванням. (п. 1 Акта)

Відповідно до п. 2 Акта, Сторона 2 має перед Стороною І заборгованість в розмірі 2 188 307,00 грн 00 коп. (два мільйона сто вісімдесят вісім тисяч триста сім гривень 00 копійок), за видатковою накладною на авто № ЕЛюРА-000488 від 31.05.2023 згідно договору на поставку авто № ЕЛюА 0007/189 от 08.07.2022.

Згідно із п. 3 Акта, враховуючи наявність у Сторін зустрічних однорідних грошових вимог та подільність зобов`язання, Сторони дійшли згоди про їх зарахування в розмірі 2 188 307,00 грн 00 коп. (два мільйона сто вісімдесят вісім тисяч триста сім гривень 00 копійок) та відповідне припинення вищеназваних взаємних грошових зобов`язань наступним чином:

Вимоги Сторони 1 до Сторони 2 по оплаті заборгованості, вказаної в пункті 2 цього Акту, зараховуються в повному обсязі в рахунок погашення (за номіналом) вимоги Сторони 2 до Сторони 1 з оплати по Акту відступлення, вказаної в пункті 2 цього Акту та вимоги Сторони 2 до Сторони 1 по оплаті заборгованості, вказаної в пункті 1 цього Акту, зараховуються в повному обсязі в рахунок погашення (за номіналом) вимоги Сторони 1 до Сторони 2 з оплати за Договором, вказаної в пункті 1 цього Акту.

У відповідності до п. 4 Акта, після зарахування зазначених зустрічних однорідних грошових вимог:

З дня підписання цього Акту Сторони вважають себе не пов`язаними грошовими зобов`язаннями в розмірі зарахування зустрічних однорідних вимог ці зобов`язання вважаються виконаними належним чином і припиненими з моменту підписання цього Акту.

Сторона 1 зобов`язується скласти датою підписання Акту розрахунок-коригування до податкової накладної, що була зареєстрована на попередню оплату по Договору, а Сторона 2 зобов`язується зареєструвати в ЄРПН розрахунок-коригування у встановлений ПКУ термін.

На виконання п. 192.1 ст. 192 ПК України, позивачем складні та направлені на реєстрацію наступні розрахунки коригування:

- від 14.08.2023 № 852 до податкової накладної від 08.07.2022 № 225 на загальну суму (зменшення) - 150 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 25 000,00 грн;

- від 14.08.2023 № 853 до податкової накладної від 11.07.2022 № 296 на загальну суму (зменшення) - 38 307,00 грн, в т.ч. ПДВ 6 384,50 грн;

- від 14.08.2023 № 854 до податкової накладної від 15.03.2023 № 452 на загальну суму (зменшення) - 500 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 83 333,33 грн;

- від 14.08.2023 № 855 до податкової накладної від 22.03.2023 № 785 на загальну суму (зменшення) - 400 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 66 666,67 грн;

- від 14.08.2023 № 856 до податкової накладної від 20.04.2023 № 763 на загальну суму (зменшення) - 900 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 150 000,00 грн;

- від 14.08.2023 № 857 до податкової накладної від 23.05.2023 № 800 на загальну суму (зменшення) - 200 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 33 333,33 грн.

Відповідно до отриманих квитанцій від 01.09.2023 підставою для зупинення реєстрації виписаних позивачем розрахунків коригувань від 14.08.2023 № 852, від 14.08.2023 № 853, від 14.08.2023 № 854, від 14.08.2023 № 855, від 14.08.2023 № 856, від 14.08.2023 № 857 в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначено відповідність платника податків ТОВ «ВІДІ ЕЛІТ» - пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку та запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивачем було направлено повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо надання послуг, зазначених у розрахунках коригуваннях від 14.08.2023 № 852, від 14.08.2023 № 853, від 14.08.2023 № 854, від 14.08.2023 № 855, від 14.08.2023 № 856, від 14.08.2023 № 857.

Водночас комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Київській області прийнято рішення від 20.09.2023 № 9560990/35534844, від 20.09.2023 № 9560991/35534844, від 20.09.2023 № 9560992/35534844, від 20.09.2023 № 9560993/35534844, від 20.09.2023 № 9560989/35534844 та від 20.09.2023 № 9561020/35534844, якими відмовлено у реєстрації розрахунків коригувань від 14.08.2023 № 852, від 14.08.2023 № 853, від 14.08.2023 № 854, від 14.08.2023 № 855, від 14.08.2023 № 856, від 14.08.2023 № 857.

Підставою прийняття зазначених рішень вказано, що такі прийнято у зв`язку із: «ненаданням / частковим наданням додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Єдиному реєстрі податкових накладних, при отриманні повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, платником податку».

Позивач оскаржив такі рішення про відмову в реєстрації податкових накладних до ДПС України, проте, рішеннями від 05.10.2023 № 71957/35534844/2, від 05.10.2023 № 71958/35534844/2, від 05.10.2023 № 71959/35534844/2, від 05.10.2023 № 71960/35534844/2, від 05.10.2023 № 71961/35534844/2 та від 05.10.2023 № 71962/35534844/2 за результатами розгляду скарг щодо рішень про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних залишено скарги без задоволення та рішення комісії без змін з підстав ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання i транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (iнвентаризацiйнi описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

Не погоджуючись із спірними рішеннями комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації розрахунків коригувань, якими, на думку позивача, порушено його права та інтереси, останній звернувся з даним позовом до суду.

V. Норми права, які застосував суд

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (надалі - ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з абзацами 1-3 пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Абзацом 5 пункту 201.10 статті 201 ПК України визначено, що підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Відповідно до абзаців 9-10 пункту 201.10 статті 201 ПК України датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України (абзац 15 пункту 201.10 статті 201 ПК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (надалі - Порядок № 1246, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 8 Порядку № 1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування складаються та реєструються постачальником (продавцем) - платником податку, крім випадків, визначених пунктом 9 цього Порядку.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (надалі - квитанція).

Пунктом 14 Порядку № 1246 визначено, що квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДПС.

При цьому пунктом 3 Порядку № 1246 закріплено, що операційний день триває в робочі дні з 8 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин. Технічне обслуговування та регламентні роботи, що потребують зупинки Реєстру, не проводяться протягом операційного дня, крім аварійних випадків. Якщо граничні строки реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування припадають на вихідний, святковий або неробочий день, такий день вважається операційним днем.

Згідно з пунктом 15 Порядку № 1246 у квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

У разі зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку (п.17 Порядку № 1246).

Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165 (надалі - Порядок № 1165).

Згідно з пунктом 5 Порядку № 1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Відповідно до пунктів 7-8 Порядку № 1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Платник податку отримує інформацію щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, через електронний кабінет.

Пунктами 10-11 Порядку № 1165 визначено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Отже, з вищенаведених норм вбачається, що після надсилання платником податку складеної ним податкової накладної (розрахунку коригування) до контролюючого органу, в автоматизованому режимі (тобто без участі працівників контролюючого органу) проводиться перевірка відповідності цієї податкової накладної (розрахунку коригування) критеріям ризиковості платника податку, ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

VІ. Оцінка суду

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, відзив відповідача, відповідь на відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Предметом розгляду у цій справі є рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 20.09.2023 № 9560990/35534844, від 20.09.2023 № 9560991/35534844, від 20.09.2023 № 9560992/35534844, від 20.09.2023 № 9560993/35534844, від 20.09.2023 № 9560989/35534844 та від 20.09.2023 № 9561020/35534844про відмову у реєстрації в ЄРПН розрахунків коригувань від 14.08.2023 № 852 до податкової накладної від 08.07.2022 № 225, від 14.08.2023 № 853 до податкової накладної від 11.07.2022 № 296, від 14.08.2023 № 854 до податкової накладної від 15.03.2023 № 452, від 14.08.2023 № 855 до податкової накладної від 22.03.2023 № 785, від 14.08.2023 № 856 до податкової накладної від 20.04.2023 № 763 та від 14.08.2023 № 857 до податкової накладної від 23.05.2023 № 800.

У зв`язку з викладеним, судом підлягає перевірка по встановленню наявності факту законності чи протиправності прийняття спірних рішень суб`єктом владних повноважень, на відповідність останніх вимогам ч.2 ст. 2 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (в редакції, чинній на час виникнення між сторонами спірних відносин).

Судом встановлено, що підставою для зупинення реєстрації поданих позивачем розрахунків коригувань вказано про відповідність платника податку пункту 8 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, запропоновано надати пояснення та/або копії документів щодо підтвердження інформації зазначеної в ПК/РК.

Згідно пункту 8 Додатку 1 до Порядку №1165 визначено, що до критеріїв ризиковості здійснення операцій належить: у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

Таким чином, аналіз пункту 8 Критеріїв ризиковості здійснення операцій свідчить про те, що для того, аби віднести господарські операції позивача до ризикових необхідно мати належну податкову інформацію яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання контролюючим органом завдань та функцій, у зв`язку з чим, встановити наявність у господарської операції такої ознаки мають бути відповідні передумови для таких тверджень, а також для підтвердження відповідності господарської операції вказаному критерію слід навести обґрунтовані доводи та надати належні докази.

Водночас, суд зазначає, що належної мотивації підстав та причин віднесення ГУ ДПС у Київській області за наслідками поданих позивачем розрахунків коригуваньдо категорії ризиковості здійснення операцій ГУ ДПС у Київській області ані у спірних рішеннях не зазначено, ані до суду таких належних і достатніх доказів не надано.

Як зазначено вище, у квитанції контролюючий орган зазначив, що позивач відповідає п. 8 Критеріям ризиковості платника податку та запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтверджених інформації зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову реєстрації розрахунків коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд зазначає, що позивачем надано до контролюючого органу первинні документи на підтвердження здійснених господарських операцій, та у квитанціях не зазначено, які саме документи слід надати платнику податків та чого мають стосуватися пояснення такого платника податків для того, аби реєстрація розрахунків коригувань стала можливою, що на переконання суду свідчить про невідповідність сформованих квитанцій вимогам до таких, що визначені пунктом 11 Порядку № 1165.

Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання розрахунків коригувань прямо залежить від зазначення у квитанції про зупинення реєстрації розрахунків коригувань чіткого переліку документів. При цьому, у разі зупинення реєстрації розрахунків коригувань на підставі пункту 8 Критеріїв ризиковості платників податку, контролюючий орган повинен вимагати від платника документи на спростування наявної у органу ДПС інформації, пов`язаної з легальністю діяльності юридичної особи, вказавши які саме аспекти належить висвітлити платнику податків у своїх поясненнях, чого зроблено не було.

Суд зазначає, що невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Верховний Суд у постановах від 30.07.2019 у справі № 200/14026/18-а та від 23.10.2019 у справі № 826/8693/18, при розгляді аналогічних справ зазначив, що первинним об`єктом судового дослідження у даній справі є обставини, за яких відповідачі вчинили дії щодо зупинення реєстрації податкових накладних та приймали рішення про відмову у їх реєстрації. Підставою для таких дій мають бути: чіткі критерії оцінки ступеня ризиків відповідних господарських операцій; конкретний перелік документів, встановлений податковим законодавством, який підлягав наданню контролюючому органу для дослідження при прийнятті ним оспорюваних рішень.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно, суд зазначає, що за загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його оформлення (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт Критеріїв, без наведення відповідної підстави і розрахованих показників за критерієм, якому відповідає платник податку, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд. Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Наведене узгоджується із правовою позицією, що викладена Верховним Судом у постановах від 23.10.2018 у справі № 822/1817/18, від 04.12.2018 у справі № 821/1173/17, від 18.06.2019 у справі № 0740/804/18, від 22.07.2019 у справі № 815/2985/18 та від 27.01.2022 у справі № 380/2365/21.

Механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - Реєстр), реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, визначає Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений Наказом Міністерства фінансів України 12 грудня 2019 року № 520 (надалі - Порядок № 520).

Пунктом 2 Порядку № 520 встановлено, що прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 520 комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі у терміни, визначені пунктом 9 цього Порядку, та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 глави 1 розділу II Кодексу.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 520 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/ розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 520, перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати:

- договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Пунктами 6, 7 Порядку №520 передбачено, що письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складено на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображено однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДКПП)).

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 06 червня 2017 року № 557, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 серпня 2017 року за № 959/30827 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 01 червня 2020 року № 261).

Письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня (пункт 9 Порядку № 520).

Згідно з пунктом 10 Порядку № 520 комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

- ненадання / часткового надання додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, при отриманні Повідомлення;

- та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Пунктом 12 Порядку №520 визначено, що рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що у спірних рішеннях фактично викладена загальна норма без зазначення конкретних документів, яких, на думку відповідача, не вистачає для здійснення реєстрації розрахунків коригувань, а також без повідомлення причин, за яких надані позивачем документи не були враховані.

Також, під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем направлено відповідачу пояснення та копії усіх можливих первинних документів для підтвердження підстав подання вказаних у справі розрахунків коригувань, з метою їх реєстрації в ЄРПН, якими підтверджується реальність здійснення операцій між позивачем та його контрагентом.

Судом встановлено та досліджено первинні документи надані позивачем до матеріалів справи та які були надіслані на адресу відповідної комісії, органу ДПС України, до вказаних документів контролюючі органи зауважень не мали та додаткових пояснень чи тих же зауважень до суду не надали.

Суд зауважує, що в якості недостатності наданих платником податку документів для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування слід розуміти надання таким платником не всіх документів, передбачених пунктом 5 Порядку № 520.

Також, суд зазначає, що віднесення платника податків до Критеріїв ризиковості не є підставою для відмови в реєстрації розрахунків коригувань, за не доведення в свою чергу контролюючим органом вчинення платником податків ризикових господарських операцій, та не є такою підставою для не конкретизації яких саме документів не надано платником на підтвердження права подання на реєстрацію в ЄРПН розрахунків коригувань.

Верховний Суд у постанові від 30.05.2023 у справі № 500/889/21 зазначив, що при розгляді таких спорів судами, крім іншого, має бути встановлено настання обставин, якими обумовлено обов`язок платника податків скласти податкові накладні та зареєструвати їх в ЄРПН.

Так, відповідно до пункту 192.1 статті 192 ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За вказаною справою, відповідно до пункту 192.1 статті 192 ПК України, позивачем складні та направлені на реєстрацію розрахунки коригування від 14.08.2023 № 852, від 14.08.2023 № 853, від 14.08.2023 № 854, від 14.08.2023 № 855, від 14.08.2023 № 856, від 14.08.2023 № 857.

Слід зазначити, що приймаючи рішення про реєстрацію розрахунків коригувань, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій платника податку на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 07.12.2022 у справі № 500/2237/20 та від 01.02.2023 у справі № 2240/2900/18.

Платником податків надано до податкового органу первинні документи, які є належними та достатніми для підтвердження здійснення ним господарських операцій.

Крім того у постанові від 23.02.2023 у справі № 420/9924/20 Верховний Суд зауважив, що в межах справ подібних категорій та характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами на стадії реєстрації податкових накладних, надання судами оцінки щодо товарності або безтоварності господарських операцій є передчасною подією. Такі обставини можуть бути встановлені контролюючим органом на підставі здійсненої належної перевірки, з прийняттям ППР, та в подальшому підтверджені судом.

Також Верховний Суд звернув увагу на те, що у випадку загальної вказівки щодо необхідності подати документи у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний саме в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції - прийняття необґрунтованого рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.

Верховний Суд у постанові від 03.11.2021 у справі № 360/2460/20 за наслідками аналізу положень Порядку № 520 зазначив, що можливість надання платником податків переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків з зазначенням необхідності надання документів за переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не довільно, на власний розсуд.

Верховний Суд звернув увагу на те, що невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії має наслідком визнання його протиправним.

Аналогічна правова позиція вже неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.05.2019 у справі № 0940/1240/18, від 10.04.2020 у справі № 819/330/18 та від 18.06.2020 у справі № 824/245/19-а.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 05.01.2021 у справі № 640/11321/20 зазначив, що незважаючи на те, що затверджена Порядком № 1165 форма рішення, яка не передбачає конкретизації підстав у разі відповідності пунктам 1-8 критеріїв ризиковості платника податку, не скасовує обов`язок податкового органу необхідності доказування, передбаченого частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що позивачем було надано до контролюючого органу первинні документи які, на його переконання, є належними та достатніми для підтвердження здійснення ним господарських операцій.

Водночас квитанції про зупинення реєстрації спірних розрахунків коригувань не відповідають вимогам, що встановлені до них Порядком № 1165, в частині необхідності зазначення критерію (їв) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (їх) зупинено реєстрацію розрахунків коригувань в Реєстрі, із розрахованим показником за цим критерієм, якому відповідає платник податку.

Крім того, у квитанції не конкретизовано, які саме документи слід надати позивачу та чого мають стосуватися пояснення такого платника податків для того, аби реєстрація спірних розрахунків коригувань стала можливою.

Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку про те, що подані позивачем документи для реєстрації спірнихрозрахунків коригувань підтверджують зазначені у них дані та є достатніми для прийняття рішення про їх реєстрацію в ЄРПН.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління…".

Однак під час розгляду справи відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, не навели мотивів прийняття спірних рішень, неврахування наданих позивачем Комісії Головного управління ДПС у Київській області документів, а отже, не довели правомірність своїх рішень.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що дії Комісії ДПС по прийняттю спірних рішень, в яких не наведені мотиви його ухвалення та не зазначені підстави неврахування наданих позивачем документів та пояснень, свідчать про порушення відповідачем як принципу належного урядування, так і принципів, закріплених в Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977, свідчать про непрозорість та непередбачуваність дій відповідача, що перешкоджають можливості платника податків планувати в подальшому свою діяльність.

Таким чином, суд дійшов висновку, що враховуючи наявність у позивача передбачених чинним законодавством України документів, які свідчать про реальність та обґрунтованість проведення господарських операцій, та приймаючи до уваги те, що такі документи були надані відповідачам, останні не мали правових підстав для прийняття спірних рішень про відмову в реєстрації розрахунків коригувань.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне визнати протиправними та скасувати оскаржувані рішення Комісії Головного управління ДПС у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстраціївід 20.09.2023 № 9560990/35534844, від 20.09.2023 № 9560991/35534844, від 20.09.2023 № 9560992/35534844, від 20.09.2023 № 9560993/35534844, від 20.09.2023 № 9560989/35534844 та від 20.09.2023 № 9561020/35534844 про відмову у реєстрації в ЄРПН розрахунків коригувань від 14.08.2023 № 852 до податкової накладної від 08.07.2022 № 225, від 14.08.2023 № 853 до податкової накладної від 11.07.2022 № 296, від 14.08.2023 № 854 до податкової накладної від 15.03.2023 № 452, від 14.08.2023 № 855 до податкової накладної від 22.03.2023 № 785, від 14.08.2023 № 856 до податкової накладної від 20.04.2023 № 763 та від 14.08.2023 № 857 до податкової накладної від 23.05.2023 № 800.

Щодо позовної вимоги про розблокування розрахунків коригувань суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 19 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

- прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення);

- неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням.

Суд зазначає, що зазначеним порядком передбачено вичерпний перелік підстав для реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригувань, який не надає суду повноважень розблокувати спірні розрахунки коригування у зв`язку із чим вказана вимога є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Водночас, однією з підстав для реєстрації є набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування у разі надходження до Державної податкової служби України відповідного рішення.

Разом з тим, позивачем не заявлено вимоги про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати спірні розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У постанові Верховного Суду від 25.03.2020 у справі № 752/18396/16-а зазначено, що принцип диспозитивності в адміністративному процесі має своє специфічне змістове наповнення, що пов`язано з публічно-правовим характером адміністративного позову та активною участю суду в процесі розгляду адміністративних справ, тому адміністративний суд може і зобов`язаний в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів.

Також, Верховний Суд у постановах від 13.04.2023 у справі № 757/30991/18-а, від 12.10.2023 у справі № 160/21190/21, від 15.02.2024 у справі № 520/27906/21, від 17.04.2024 у справі № 300/3779/23 та багатьох інших, підкреслював, що в адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Під час розгляду справи суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених позивачем вимог. Цей принцип також передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Велика Палата Верховного Суду, зокрема у постановах від 29.05.2018 у справі № 800/341/17 та від 12.11.2019 у справі № 9901/21/19 зазначила, що вказаний принцип знайшов своє відображення у частині другій статті 9 КАС України, якою визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У постанові від 22.02.2024 у справі № 990/150/23 Велика Палата Верховного Суду нагадала усталені підходи, сформовані судовою практикою, що за змістом зазначеної норми це право [вийти за межі позовних вимог] суд може здійснити за результатом розгляду справи за наявності на це підстав. Тобто процесуальний закон надає право (не обов`язок) суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Відповідно, право особи звернутися до суду із самостійно визначеними позовними вимогами узгоджується з обов`язком суду здійснити розгляд справи в межах таких вимог. Відхилення від такого правила є можливим лише задля ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (постанови Верховного Суду від 13.04.2023 у справі № 757/30991/18-а, від 12.10.2023 у справі № 160/21190/21, від 17.04.2024 у справі № 300/3779/23, від 15.02.2024 у справі № 520/27906/21 та інші).

У свою чергу, Велика Палата Верховного Суду висловила та послідовно застосовує правову позицію, за змістом якої повноваження органів влади, є законодавчо визначеними, а суд діє згідно з презумпцією "Jura novit curia" ("Суд знає закони"). Велика Палата Верховного Суду, зокрема зазначила, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору (пункти 84, 86 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17), а також, що неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм (пункт 144 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц).

Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи №R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановленні у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Так, як зазначено вище, у день набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію розрахунків коригувань в Реєстрі Державною податковою службою України вчиняються відповідні дії по реєстрації, при цьому датою реєстрації є день набрання законної сили рішенням суду, якщо у судовому рішенні не зазначена інша дата. Отже, суд може зазначити у судовому рішенні конкретну дату, яку контролюючому органу необхідно відобразити в якості дати реєстрації податкової накладної в Реєстрі.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Державну податкову службу України () зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунки коригування від 14.08.2023 № 852 до податкової накладної від 08.07.2022 № 225, від 14.08.2023 № 853 до податкової накладної від 11.07.2022 № 296, від 14.08.2023 № 854 до податкової накладної від 15.03.2023 № 452, від 14.08.2023 № 855 до податкової накладної від 22.03.2023 № 785, від 14.08.2023 № 856 до податкової накладної від 20.04.2023 № 763 та від 14.08.2023 № 857 до податкової накладної від 23.05.2023 № 800.

Зазначене є гарантією, що спір між сторонами буде остаточно вирішений та належним чином будуть поновлені права позивача, що узгоджується із висновками Верховного Суду вкладеними у постановах від 03.11.2021 у справі № 360/2460/20, від 27.10.2022 у справі № 360/3253/20, від 25.11.2022 у справі № 320/3484/21.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та необхідність виходу за межі позовних вимог.

VII. Висновок суду .

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною першою та другою статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

VIII. Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір на суму 3 028 грн 00 коп.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 3 028 грн 00 коп. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління ДПС у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 20.09.2023 № 9560990/35534844, від 20.09.2023 № 9560991/35534844, від 20.09.2023 № 9560992/35534844, від 20.09.2023 № 9560993/35534844, від 20.09.2023 № 9560989/35534844 та від 20.09.2023 № 9561020/35534844.

Зобов`язати Державну податкову службу України (, Львівська площа, буд. 8, м. Київ) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунки коригування від 14.08.2023 № 852 до податкової накладної від 08.07.2022 № 225, від 14.08.2023 № 853 до податкової накладної від 11.07.2022 № 296, від 14.08.2023 № 854 до податкової накладної від 15.03.2023 № 452, від 14.08.2023 № 855 до податкової накладної від 22.03.2023 № 785, від 14.08.2023 № 856 до податкової накладної від 20.04.2023 № 763 та від 14.08.2023 № 857 до податкової накладної від 23.05.2023 № 800, складені Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІДІ ЕЛІТ»(), датою її фактичного подання.

В іншій частині позовних вимог відмовити

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІДІ ЕЛІТ» (, місцезнаходження: 08131, Київська обл., Бучанський р-н, село Софіївська Борщагівка, вулиця Велика Кільцева, будинок 58) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС (, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5-А) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.