Справа № 120/1391/26
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2026-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 березня 2026 р. Справа № 120/1391/26

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухлєва Антона Сергійовича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) із адміністративним позовом до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відділ, відповідач), в якому просив скасувати постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №79910251 від 30.01.2026 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірною постановою зупинено вчинення виконавчих дій з підстав того, що під час дії воєнного стану зупиняється виконання судових рішень, в яких боржником є орган військового управління .

Позивач із такою постанвою не погоджується та вказує, що посилання відповідача лише на пункт розділу 13 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ "Про виконавче провадження" не можу бути єдиною і безумовною підставою для зупинення виконання судового рішення.

А отже, винесена постанова прийнята за відсутності на те правових підстав, відтак, є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 09.02.2025 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачем надано відзив на адміністративний позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що імперативними нормами ЗУ "Про виконавче провадження" визначено підстави для зупинення виконавчого провадження, які визначені у спірній постанові, а отже така є правомірною та не підлягає скасуванню.

Письмових пояснень від третьої особи не надходило, хоча ухвала про залучення вручена згідно вимог положень КАС України, про що свідчать матеріали справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/1894/25, серед іншого, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 привести у відповідність дані відносно ОСОБА_1 шляхом внесення даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про визнання його непридатним до проходження військової служби та виключення з військового обліку.

Постановою головного державного виконавця Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.01.2026 року відкрито виконавче провадження ВП №79910251 щодо виконання виконавчого листа № 120/1894/25, виданого Вінницьким окружним адміністративним судом 01.09.2025 р. про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 привести у відповідність дані відносно ОСОБА_1 шляхом внесення даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про визнання його непридатним до проходження військової служби та виключення з військового обліку.

Листом від 29.01.2026 року боржник вказав на необхідність зупинення виконавчого провадження з підстав того, що останній є органом військового управління.

30.01.2026 року головним державним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій №79910251.

Не погоджуючись із цим рішенням відділу примусового виконання рішень, позивач звернувся із позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується та виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закон № 1404-19) передбачено , що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню..

Згідно пункту 1 частини першої статі 3 Закону № 1404-19, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України .

Статтею 5 Закону № 1404-19 визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з пунктом 10.2 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» зупиняється у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців, його перерахунку, щодо забезпечення військовослужбовців житлом), боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України, рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, або якщо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги здійснюється щодо нерухомого майна, яке є місцем постійного проживання такої фізичної особи і було знищено або пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій.

Положення, передбачені абзацом двадцять другим цього пункту, не поширюються на рішення, стягувачами за якими є держава, органи Пенсійного фонду України, інші державні цільові фонди, суб`єкти, визначені в абзаці двадцять другому цього пункту, а також на рішення про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення.

Отже, даною нормою Закону №1404-VIII передбачено зупинення на період воєнного стану вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень, боржниками за якими є, зокрема органи військового управління (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців, його перерахунку, щодо забезпечення військовослужбовців житлом).

Відповідач є органом військового управління, що відображено в п. 1 розділу Загальних питань Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154 ,а тому положення абзацу 22 пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII в даному випадку підлягають застосуванню.

Суд зауважує, що під виконавчими діями необхідно розуміти передбачені законодавством про виконавче провадження дії виконавця, спрямовані на реалізацію певного (певних) заходів примусового виконання рішення, шляхом створення умов для повного, неупередженого, своєчасного примусового виконання рішення.

Зокрема, виконавчою дією є процесуальна дія державного виконавця, спрямована на застосування заходів примусового виконання (наприклад, звернення стягнення на кошти, вилучення предмета, заборона користування майном) або організаційна дія, яка визначається окремим змістом і є складовою частиною провадження (наприклад, опис, арешт майна, реєстрація обтяжень тощо).

Суд зазначає, що положення пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» передбачають зупинення на період дії воєнного стану саме вчинення виконавчих дій, а не виконання чи дію судового рішення. При цьому судове рішення залишається обов`язковим до виконання, однак примусові заходи його виконання тимчасово не здійснюються.

З огляду на те, що боржником у виконавчому провадженні є територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, який належить до органів військового управління, та з урахуванням положень пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», якими на період дії воєнного стану передбачено зупинення вчинення виконавчих дій щодо таких боржників (крім визначених законом винятків), суд дійшов висновку, що державний виконавець правомірно зупинив вчинення виконавчих дій, відповідно, підстави для скасування спірної постанови відсутні.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними в цілому, тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до положень статті 139 КАС України не підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 287, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову , - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

За змістом положень абз. 2 ч. 1 ст. 295 КАС України якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач: Тульчинський відділ державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Миколи Леонтовича, 47, м. Тульчин, Вінницька область, код 34826838).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення сформовано 10.03.2026р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна