Справа № 120/5913/25
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2026-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

03 березня 2026 р. Справа № 120/5913/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян Марини Бондівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Мельник К.М.

заявника: ОСОБА_1

представника Головного управління ДПС у Вінницькій області: Панасюк В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції заяву про відстрочення / розстрочення виконання рішення у справі за первісним позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за первісним позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30.09.2025, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2026, первісний адміністративний позов Головного управління ДПС у Вінницькій області задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг у сумі 1608949,86 (один мільйон шістсот вісім тисяч дев`ятсот сорок дев`ять гривень 86 копійок.). У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

11.02.2026 ОСОБА_1 подала заяву відстрочення та розстрочення виконання рішення суду, в якій просить суд відстрочити виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30.09.2025 у справі № 120/5913/25 на два календарні місяці, після дати відстрочення рішення розстрочити виконання рішення на чотири календарні роки, виходячи з розміру доходів ОСОБА_1 .

В обґрунтування поданої заяви вказує, що виконання рішення суду в повному обсязі на даний час є неможливим через скрутне матеріальне становище та об`єктивні обставини, спричинені триваючою військовою агресією рф проти України.

Заявниця зазначає, що її середньомісячний дохід за 2025 рік становив 32322,78 грн (що підтверджується довідкою форми ОК-5 від 14.11.2025), тоді як середній рівень заробітної плати в Україні станом на грудень 2025 року, за даними Мінфіну, складає 30926 грн. Крім того, вказує на наявність на її утриманні малолітньої дитини ОСОБА_2 , 2023 року народження (свідоцтво про народження від 11.04.2023 Серія НОМЕР_1 ). Також ОСОБА_1 акцентує увагу суду на відсутності у неї будь-якого зареєстрованого рухомого чи нерухомого майна, корпоративних прав чи часток у статутних капіталах підприємств, за рахунок яких могло б бути здійснене стягнення.

Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини (справи «Чижов проти України», «Корнілов та інші проти України»), заявниця стверджує, що запропоновані нею терміни (відстрочення на 2 місяці та подальше розстрочення на 4 роки) є розумними, не порушують суті права на справедливий суд та дозволять забезпечити реальне виконання рішення суду в майбутньому без доведення боржника до стану крайньої зубожілості.

Ухвалою суду від 17.02.2026 призначено розгляд заяви про відстрочення / розстрочення виконання рішення у справі №120/5913/25 у судовому засіданні.

20.02.2026 представником Головного управління ДПС у Вінницькій області подано заперечення проти задоволення заяви про відстрочення та розстрочення виконання судового рішення, посилаючись на її необґрунтованість та відсутність належних доказів.

Позиція податкового органу ґрунтується на тому, що до заяви ОСОБА_1 не додано доказів, які б підтверджували наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Натомість додана інформація про доходи свідчить, що середня місячна заробітна плата заявниці за 2025 рік становить 32322,78 грн, що, на переконання ГУ ДПС у Вінницькій області, не є обставиною, яка підтверджує неможливість виконання рішення.

Крім того, зауважено, що заявницею не надано відомостей щодо наявності або відсутності коштів на рахунках у банківських установах.

Щодо посилань на запровадження на території України правового режиму воєнного стану, ГУ ДПС у Вінницькій області зазначає, що даний факт не може бути самостійною підставою для висновку про неможливість виконання рішення суду, а відповідні твердження заявниці мають загальний характер.

Також ГУ ДПС у Вінницькій області акцентує увагу на тому, що матеріали справи не містять жодних доказів вчинення ОСОБА_1 дій щодо хоча б часткового погашення податкового боргу з моменту набрання рішенням суду законної сили.

03.03.2026 у судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала подану заяву та просила суд її задовольнити.

Натомість представник ГУ ДПС у Вінницькій області заперечив щодо відстрочення та розстрочення виконання судового рішення.

Розглянувши заяву та надані докази, суд вважає, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частини 1 статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частиною 1 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Відповідно до частини 1 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Згідно з частиною 3 статті 378 КАС України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до частини 4 статті 378 КАС України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Частиною 5 статті 378 КАС України також визначено, що відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Проаналізувавши вищевказані норми, суд зазначає, що підставою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим адміністративним судом способом. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору та інші обставини справи.

Підставою для відстрочення/розстрочення виконання рішення є звернення особи із заявою до суду про відстрочення/розстрочення з обумовленням причин неможливості виконати судове рішення у встановлений законом строк, тобто за доведеністю обставин, що ускладнюють його виконання, або роблять його неможливим.

Вказана норма КАС України не містить конкретного переліку обставин для відстрочення/розстрочення виконання судового рішення, а лише встановлює критерії для їх визначення у вигляді істотного ускладнення виконання рішення або неможливості його виконання.

Разом з тим, під обґрунтованими підставами слід розуміти наявність виключних обставин, які є об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб. Наявність таких обставин має бути підтверджено належними та допустимими доказами.

Вирішуючи питання про відстрочення/розстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій, інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини (зокрема, ненадання (несвоєчасне надання) бюджетних асигнувань або бюджетних зобов`язань заявнику та/або не доведення (несвоєчасне доведення) фінансування видатків до заявника - отримувача бюджетних коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу).

Як зазначив Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013, розстрочення виконання рішення суду означає виконання його частинами, встановленими судом, з визначеним інтервалом у часі; строки виконання рішення частинами (сплата грошових сум частками тощо) визначаються судом.

Конституційний Суд України також зазначив, що розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності та пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. При встановленні можливості розстрочення виконання рішення, суд не може змінювати суті винесеного у справі рішення.

Суд зазначає, що при вирішенні питання відстрочення/розстрочення виконання судового рішення в порядку ст. 378 КАС України в частині правової оцінки наданих заявником доказів суд повинен дослідити питання про те, чи достатньо наведених заявником обставин для прийняття рішення про розстрочення виконання судового рішення, яким стягнуто податковий борг.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

При розгляді заяви щодо розстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків розтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав має бути доведена боржником.

Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення застосовується з метою зменшення надмірного тягаря на боржника, якщо такий тягар може призвести до виникнення ситуації, за якої виконання судового рішення стане взагалі неможливим.

Так, досліджуючи зміст усіх наданих доказів в обґрунтування заяви про відстрочення та розстрочення виконання рішення суду, суд вважає, що наведені заявником обставини не є такими, що істотно ускладнюють виконання рішення суду в цій справі.

Зокрема, заявниця посилається на розмір свого середньомісячного доходу за 2025 рік, однак сам по собі факт отримання заробітної плати у розмірі 32322,78 грн не свідчить про наявність обставин, які унеможливлюють виконання судового рішення. Надані суду відомості про рівень доходу заявниці лише підтверджують факт отримання нею стабільного доходу, що, навпаки, може свідчити про наявність можливості поступового виконання рішення суду.

Також суд враховує, що заявницею не надано жодних доказів щодо наявності або відсутності коштів на банківських рахунках, розміру щомісячних витрат, наявності кредитних чи інших фінансових зобов`язань, що могло б об`єктивно свідчити про її скрутне матеріальне становище.

Посилання заявниці на утримання малолітньої дитини також саме по собі не може бути підставою для висновку про істотне ускладнення виконання судового рішення, оскільки обов`язок утримувати дитину є загальним обов`язком обох батьків, передбаченим законодавством України, та не свідчить про наявність виключних обставин, які ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду.

Щодо посилань заявниці на запровадження на території України правового режиму воєнного стану, суд зазначає, що такі обставини мають загальний характер та стосуються всіх суб`єктів правовідносин на території держави, а тому самі по собі не можуть бути підставою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення без доведення конкретного впливу зазначених обставин на можливість виконання рішення у цій справі.

Поряд з цим, суд зауважує, що частина 5 статті 378 КАС України визначає, що відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Натомість, вимоги заяви ОСОБА_1 щодо відстрочення виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду на два місяці та розстрочення на чотири календарні роки, суперечить положенням частини 5 статті 378 КАС України, що є окремою підставою для відмови у задоволенні заяви відповідача.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що заявницею не доведено наявності обставин, які б істотно ускладнювали виконання судового рішення або робили його неможливим у розумінні статті 378 КАС України.

За таких обставин підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про відстрочення та розстрочення виконання рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 378 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення / розстрочення виконання судового рішення від 30.09.2025 у справі №120/5913/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвал суду сторони зможуть отримати: 09.03.2026.

Суддя Мультян Марина Бондівна