Справа № 160/21581/23
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2026-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року

м. Київ

справа № 160/21581/23

адміністративне провадження № К/990/32771/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - І. В. Желєзного,

суддів - Білак М. В., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року (суддя Ніколайчук С. В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2024 року (головуючий - суддя Сафронова С. В., судді Коршун А. О., Чепурнов Д. В.) у справі № 160/21581/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1. У серпні 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - відповідач, ГУНП в Дніпропетровській області, скаржник), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу ГУНП Національної поліції в Дніпропетровській області від 24 липня 2023 року № 1368 к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Дніпровського РУП ГУНП»;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Дніпропетровській області від 31 липня 2023 року № 527 о/с «По особовому складу»;

- поновити капітана поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора сектору інформаційної підтримки Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області;

- стягнути з ГУНП в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 серпня 2023 року по дату винесення судового рішення, без урахування податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору інформаційної підтримки Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області відповідно до статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України);

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з ГУНП в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 серпня 2023 року по дату винесення судового рішення, без урахування податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, відповідно до статті 371 КАС України.

2. На обґрунтування позовної заяви позивачка зазначила, що проходила службу в органах МВС та Національній поліції України з 10 грудня 2010 року по 01 серпня 2023 року (дата звільнення зі служби в поліції). Займала посаду інспектора сектору інформаційної підтримки Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області. Стаж служби в поліції: 12 років 07 місяців 22 дні.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

4. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачка не зазначила поважні причини пропуску строку звернення до суду, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

5. Не погоджуючись із таким судовим рішенням, позивачка подала скаргу до суду апеляційної інстанції.

6. Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 28 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року скасував, а справу направив до суду першої інстанції для продовження розгляду.

7. Задовольняючи апеляційну скаргу позивачки, суд апеляційної інстанції встановив, що справа розглядалася судом першої інстанції за правилами спрощеного провадження, без виклику сторін, а доказів того, що на час постановлення оскаржуваної ухвали позивачка була обізнана про звернення відповідача із клопотанням про залишення позову без розгляду, матеріали справи не містять. Клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, разом з іншими матеріалами направлено відповідачем на адресу позивачки лише 22 вересня 2023 року, а 26 вересня 2023 судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу. При цьому, позивачка, реалізуючи своє право щодо надання заперечень на заяву про залишення позовної заяви без розгляду, подала заперечення на неї, які датовані та зареєстровані в суді 29 вересня 2023 року. Отже, аргументи, наведені позивачкою у вказаних запереченнях, не були предметом дослідження судом першої інстанції, а відповідно не надано і оцінки таким аргументам позивачки, які стосувалися строків звернення з позовом до суду.

8. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції неможливо визнати законною та обґрунтованою, як того вимагає стаття 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки неповідомлення позивачки про розгляд судом першої інстанції питання про залишення позову без розгляду, призвело до постановлення судом першої інстанції ухвали про залишення позову без розгляду без дослідження усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення цього питання.

9. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2024 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 24 липня 2023 року № 1368 к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Дніпровського РУП ГУНП». Визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП в Дніпропетровській області від 31 липня 2023 року № 527 о/с «По особовому складу». Поновлено капітана поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора сектору інформаційної підтримки Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області. Стягнуто з ГУНП в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 серпня 2023 року по 26 березня 2024 року (включно) у сумі 177 193,38 грн (без проведення обов`язкових відрахувань податків і зборів). Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення капітана поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору інформаційної підтримки Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, відповідно до статті 371 КАС України. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з ГУНП в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу служби у межах суми стягнення за один місяць. Стягнуто з ГУНП в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

10. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що в основу висновку службового розслідування покладено неналежні докази і дисциплінарною комісією не було під час службового розслідування встановлено наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (діях чи бездіяльності) позивачки, з приводу якого було призначено службове розслідування, а відповідачем при її звільненні чітко не визначено які конкретно визначені положення законів України чи інших нормативно-правових актів порушення були нею порушені.

11. Наведені у висновку службового розслідування та в оскаржуваних у цій справі наказах відповідача твердження щодо вчинення позивачкою дисциплінарного проступку є лише припущенням, яке не підтверджено належними та допустимими доказами, та відповідно, не дають безумовних підстав для застосування до неї найсуворішого з дисциплінарних стягнень звільнення зі служби в поліції. При недоведеності вчинення поліцейським порушення службової дисципліни у розумінні статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до нього не можуть бути застосовані жодні із визначених статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України видів дисциплінарних стягнень.

12. Не погоджуючись із рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року та постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2024 року, відповідач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.

Короткий зміст та обґрунтування наведених в касаційній скарзі вимог

13. На обґрунтування касаційної скарги представник відповідача звертає увагу на те, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, судами першої та апеляційної інстанцій неповно з`ясовані обставини, які мають значення для справи, висновки не відповідають матеріалам справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

14. На думку представника відповідача, судами першої та апеляційної інстанцій не взято до уваги, що порядок проходження служби в поліції регламентується спеціальним законодавством, зокрема Законом України від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII), Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ (далі - Дисциплінарний статут), Присягою працівника Національної поліції (далі - Присяга), Правилами етичної поведінки поліцейських, затвердженими наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 грудня 2016 року № 1576/29706 (далі - Правила етичної поведінки поліцейських), які вимагають від працівників поліції дотримуватись порядку та правил, встановлених законодавством України, Присягою, статутами, нормативними актами МВС України та наказами начальників, які видаються в межах їх повноважень. Завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну та службову таємницю, з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов`язок, не вчиняти дій, які можуть привести до втрати незалежності та об`єктивності при виконанні службових обов`язків, з гідністю нести високе звання поліцейського.

15. Судами першої та апеляційної інстанцій не надано належної оцінки висновку службового розслідування та доданим письмовим доказам, пункту 1 наказу ГУНП від 24 липня 2023 року № 1368 к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Дніпровського РУП ГУНП», у якому зазначені підстави звільнення капітана поліції ОСОБА_1 .

16. Представник відповідача звертає увагу, що суд першої інстанції не надав оцінки тому, що факт відсутності капітана поліції ОСОБА_1 на службі 24 березня 2023 року підтвердила капітан поліції ОСОБА_2 .

17. Уважає висновки судів попередніх інстанцій, що наявні в матеріалах справи довідка від 20 липня 2023 року завідувача СДЗ Дніпровського РУП ГУНП про відсутність рапорту ОСОБА_1 про відсутність на службі з поважних причин та рапорт члена дисциплінарної комісії від 20 липня 2023 року про неперебування капітана поліції ОСОБА_1 на лікарняному 24 березня 2023 року не є належними доказами підтвердження відсутності працівника на роботі, помилковими.

18. Суди попередніх інстанцій помилково посилаються на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 березня 2020 року у справі № 459/2618/17 (зазначаючи, що в цій постанові визначено, що доказами відсутності на роботі можуть бути доповідна записка начальника працівника, акт відсутності працівника на робочому місці, а також табель обліку робочого часу), оскільки у такій вирішувалось питання щодо поважності причин відсутності на роботі.

19. На думку представника відповідача, суди попередніх інстанцій не врахували, що відповідно до абзацу 4 частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту, дисциплінарні проступки такі, як перебування поліцейського на службі у стані алкогольного, наркотичного та / або іншого сп`яніння, а також залишення місця несення служби без поважних причин, не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків.

20. Наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення (відсутність або наявність підстав для притягнення до кримінальної відповідальності) не є підставою для звільнення останньої від дисциплінарної відповідальності та ніяким чином не може ототожнюватись з наявністю фактів порушення службової дисципліни, тобто з дисциплінарною відповідальністю, до якої і притягнуто позивачку.

21. Представник відповідача зазначає, що у ході службового розслідування дисциплінарна комісія ГУНП не вирішувала питання про обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_1 , яке здійснюється в межах досудового розслідування, а лише перевіряла дотримання позивачкою вимог, які пред`являються до поліцейських та наявності в діях ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку.

22. Рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивачки ґрунтується на самостійних правових підставах. Набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення є підставою для звільнення поліцейського зі служби відповідно до пункту 10 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII. ОСОБА_1 звільнено зі служби відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

23. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування є переважним (дискреційним) правом начальника ГУНП, здійснюється з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

24. На думку представника відповідача, суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, які викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17, від 22 жовтня 2019 року у справі № 99/918/18, та Верховного Суду від 25 червня 2020 року у справі № 2240/2329/18, від 29 жовтня 2018 року у справі № 826/17433/18; від 03 квітня 2019 року у справі № 816/1218/16, від 20 березня 2019 року у справі № 804/676/18, від 22 листопада 2019 року у справі № 826/6107/18, від 22 січня 2020 року у справі № 160/1750/19; від 25 червня 2020 року у справі № 2240/2329/18; від 30 серпня 2022 року у справі № 120/8381/20-а, від 08 лютого 2024 року у справі № 160/11195/23, від 03 квітня 2024 року у справі № 420/9503/22.

25. Оскільки вимоги про стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу є похідними, вони також не підлягають задоволенню.

26. Представник відповідача зазначає, що на його думку, суди попередніх інстанцій безпідставно зробили розрахунок на підставі довідки № 210 від 07 серпня 2023 року, оскільки помилково застосували норми Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року № 100 без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах. Правова позиція з означеного питання, викладена у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2022 року у справі № 806/1914/17.

27. Крім того, на думку представника відповідача, позивачка пропустила строк звернення до суду із цим позовом; однак, суд першої інстанції остаточного рішення з цього питання не постановив, суд апеляційної інстанції оцінки цьому не дав. З оскаржуваними наказами ГУНП ОСОБА_1 ознайомлена під підпис: з наказом ГУНП від 24 липня 2023 року № 1368 к - 27 липня 2023 року; з наказом ГУНП від 31 липня 2023 року № 527 о/с - 01 серпня 2023 року. Натомість з позовом до адміністративного суду ОСОБА_1 звернулася лише 25 серпня 2023 року, тобто з порушенням вимог частини четвертої статті 31 Дисциплінарного статуту.

28. Суд першої інстанції після повернення справи з апеляційної інстанції для подальшого розгляду повинен був з урахуванням наданих позивачкою заперечень вирішити питання щодо залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, однак цього не зробив та розглянув справу по суті; а суд апеляційної інстанції на це уваги не звернув.

29. Правовий висновок з означеного питання викладений у постановах Верховного Суду від 08 лютого 2023 року у справі № 120/7567/22; від 31 жовтня 2023 року у справі № 400/5692/22; від 31 жовтня 2023 року у справі № 340/4394/22; від 30 листопада 2023 року у справі № 500/1224/23; від 28 березня 2024 року № 420/22052/23; від 25 квітня 2024 року у справі № 520/28543/23; від 16 травня 2024 року у справі № 420/28753/23; від 27 червня 2024 року у справі № 580/11912/23.

30. Ураховуючи наведене, відповідач просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2024 року і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Позиція інших учасників справи

31. У відзиві на касаційну скаргу представник позивачки зазначає, що не погоджується з висновками дисциплінарної комісії та правомірністю звільнення позивачки, та вважає, що касаційна скарга не містить обґрунтувань та доказів спростування обставин, які були встановлені судами першої та апеляційної інстанцій, а висновок від 21 липня 2023 року про результати службового розслідування за відомостями щодо можливого порушення службової дисципліни та неналежної організації роботи окремих поліцейських Дніпровського РУП ГУНП, що призвели до проведення 21 червня 2023 року обшуків в службових кабінетах Дніпровського РУП ГУНП та ВП № 5 Дніпровського РУП ГУНП, є незаконним, та винесений з порушенням норм матеріального права.

32. Звертає увагу, що скаржник не зазначає та не надає доказів того, якими саме діями позивачка дискредитувала звання поліцейського, не зазначає у висновку дисциплінарної комісії встановлені на думку комісії дії, які дискредитували звання поліцейського, та не зазначає у висновку дисциплінарної комісії, які саме пункти правил професійної етики та моралі поліцейського могла порушити позивачка.

33. На переконання позивачки, обставини, відображені як в апеляційній скарзі так і в касаційній скарзі про наявність безумовних підстав для застосування до неї найсуворішого з дисциплінарних стягнень звільнення зі служби в поліції, не дають підстав для скасування рішень суду першої та апеляційної інстанцій. Викладені скаржником в касаційній скарзі обставини, є необґрунтованим, та не підтвержені жодними належними та допустими доказами, а рішення суду першої та апеляційної інстанції є такими, що постановлені у відповідності до чинного законодавства, без порушення норм матеріального та процесуального права.

Рух касаційної скарги

34. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 03 вересня 2024 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ГУНП в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2024 року у справі № 160/21581/23.

35. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 вересня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів, головуючим суддею визначено Желєзного І. В., суддів Білак М. В. та Мельник-Томенко Ж. М.

36. Ухвалою від 06 березня 2026 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою призначив справу до касаційного розгляду в порядку письмового провадження.

Обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій

37. Як установлено судами попередніх інстанцій, позивачка проходила службу в органах МВС та Національній поліції України з 10 грудня 2010 року по 01 серпня 2023 року (дата звільнення зі служби в поліції) та займала посаду інспектора сектору інформаційної підтримки Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області. Стаж служби в поліції: 12 років 07 місяців 22 дні.

38. 21 червня 2023 року до ГУНП в Дніпропетровській області надійшла інформація про те, що працівниками Другого слідчого відділу ( з дислокацією у місті Харкові) та Харківського управління ДВБ НП України в рамках кримінального провадження - № 0000502, розпочатого 26 грудня 2022 року за частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України (прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою), проведено обшуки в службових кабінетах окремих поліцейських Дніпровського РУП ГУНП, а саме: інспектора сектору інформаційної підтримки Дніпровського РУП ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 , інспектора сектору інформаційної підтримки Дніпровського РУП ГУНП капітана поліції ОСОБА_2 , старшого інспектора сектору інформаційної підтримки Дніпровського РУП ГУНП капітана поліції ОСОБА_3 та оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Дніпровського РУП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , які можуть бути причетні до здійснення з корисливих мотивів не санкціонованого копіювання, обробки та передачі інформації про персональні дані цивільних осіб стосовно притягнення останній до кримінальної відповідальності.

39. Відповідно до вимог Дисциплінарного статуту та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07 листопада 2018 року № 893 на підставі наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 23 червня 2023 року № 1357 проведено службове розслідування за відомостями щодо можливого порушення службової дисципліни та неналежної організації роботи окремих поліцейських Дніпровського районного управління поліції Головного управління в Дніпропетровській області, що призвели до проведення 21 червня 2023 року обшуку в службових кабінетах Дніпровського РУП ГУНП та ВП № 5 Дніпровського РУП ГУНП, за результатами якого складено висновок від 21 липня 2023 року.

40. За результатами службового розслідування затверджено висновок від 21 липня 2023 року, за пунктом 3 якого запропоновано: за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону № 580-VIII, пунктів 1, 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту, Присяги поліцейського, Внутрішнього розпорядку дні поліцейських, державних службовців та працівників управлінь, відділів, секторів апарату ГУНП та інших його структурних, відокремлених підрозділів, затвердженого наказом ГУНП від 30 вересня 2016 року № 2786, наказу Національної поліції України від 09 серпня 2022 року № 568 «Про деякі питання посилення варіанту службової діяльності на період дії на території України воєнного стану», що виразилась у відсутності 24 березня 2023 року на службі без поважних причин, порушенні особистого зобов`язання щодо дотримання вимог про нерозголошення персональних даних, підпункту 6 пункту 4 розділу ІХ Методичних рекомендацій щодо порядку надання права доступу користувачам до інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національний портал Національної поліції України» від 24 січня 2020 року № 1026/01/27-2020, а саме не здійснення виходу з ІКС «ІПНП України» після завершення роботи та тимчасового залишення робочого місця, а також у недотриманні принципів діяльності поліції в умовах воєнного стану та вчиненні дій не сумісних з вимогами, які пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського та призвели до приниження авторитету Національної поліції України, тобто скоєнні проступку проти інтересів служби, який суперечить поскладеним на працівників поліції основним обов`язкам, підриває довіру до нього як до правоохоронця та носія влади, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, застосувати до інспектора сектору інформаційної підтримки Дніпровського районного управління поліції ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

41. Наказом ГУНП в Дніпропетровській області «По особовому складу» від 31 липня 2023 року № 527 о/с позивачку звільнено зі служби на підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) з 01 серпня 2023 року.

42. Підставою для винесення наказу № 527 о/с від 31 липня 2023 року став наказ № 1368 к від 24 липня 2023 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Дніпровського РУП ГУНП», яким вирішено за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону № 580-VIII, пунктів 1, 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту, Присяги поліцейського, Внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників управлінь, відділів, секторів апарату ГУНП та інших його структурних, відокремлених підрозділів, затвердженого наказом ГУНП від 30 вересня 2016 року № 2786, наказу Національної поліції України від 09 серпня 2022 року № 568 «Про деякі питання посилення варіанту службової діяльності на період дії на території України воєнного стану», що виразилась у відсутності 13 березня 2023 року на службі без поважних причин більше трьох годин, порушені особистого зобов`язання щодо дотримання вимог про нерозголошення персональних даних, підпункту 6 пункту 4 розділу ІХ Методичних рекомендацій щодо порядку надання права доступу користувачам до інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національний портал Національної поліції України» від 24 січня 2020 року № 1026/01/27-2020, а саме: не здійснення виходу з ІКС «ІПНП України» після завершення роботи та тимчасового залишення робочого місця, а також у недотриманні принципів діяльності поліції в умовах воєнного стану та вчиненні дій не сумісних з вимогами, які пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського та призвели до приниження авторитету Національної поліції України, тобто скоєнні проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам, підриває довіру до нього як до правоохоронця та носія влади, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, застосувати до інспектора сектору інформаційної підтримки Дніпровського районного управління поліції ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків судів першої та апеляційної інстанцій, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи

43. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

44. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

45. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 341 КАС України).

46. У справі, що розглядається, ОСОБА_1 просить, зокрема визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу ГУНП Національної поліції в Дніпропетровській області від 24 липня 2023 року № 1368 к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Дніпровського РУП ГУНП»; визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Дніпропетровській області від 31 липня 2023 року № 527 о/с «По особовому складу»; поновити капітана поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора сектору інформаційної підтримки Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

47. Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 26 березня 2024 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2024 року, позов задовольнив.

48. Касаційне провадження в цій справі відкрито на підставі пунктів 1, 4 частини четвертої статті 328 КАС України в межах доводів ГУНП в Дніпропетровській області щодо неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

49. Відповідаючи на питання, поставлені перед судом касаційної інстанції в межах доводів і вимог касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначає таке.

50. Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

51. Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

52. Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

53. На підставі частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

54. Законом України від 15 березня 2022 року № 2123-IX «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» (далі - Закон № 2123-IX) внесено зміни до указаних нормативно-правових актів. Зокрема, Дисциплінарний статут доповнено розділом V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану», яким з 01 травня 2022 року, зокрема, запроваджено інші строки звернення до суду.

55. Так, частиною четвертою статті 31 Дисциплінарного статуту передбачено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності. У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

56. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (пункт 1). При цьому, надалі відповідними Указами Президента України воєнний стан в Україні неодноразово продовжено, такий правовий режим триває й на сьогодні.

57. Верховний Суд зазначає, що у випадку наявності колізії між загальним (КАС України) та спеціальним законом (Дисциплінарний статут) застосуванню підлягають норми спеціального закону, яким є саме Дисциплінарний статут.

58. Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 08 лютого 2023 року у справі № 120/7567/22, від 31 травня 2023 року у справі № 160/9356/22, від 31 жовтня 2023 року у справі № 340/4394/22, від 30 листопада 2023 року у справі № 500/1224/23, від 28 березня 2024 року у справі № 420/22052/23, від 30 вересня 2024 року у справі № 520/5571/24, від 04 жовтня 2024 року у справі № 580/4340/24, від 27 листопада 2024 року у справі № 420/13235/24, від 17 квітня 2025 року у справі №140/7715/24 і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від нього.

59. Законодавець чітко пов`язав виникнення права на оскарження застосованого до поліцейського дисциплінарного стягнення та обчислення строку на таке оскарження - з моменту ознайомлення особи з наказом про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

60. З огляду на наведене колегія суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду звертає увагу, що при вирішенні цього спору слід керуватися положеннями частини четвертої статті 31 Дисциплінарного статуту в редакції Закону № 2123-IX, якими передбачено п`ятнадцятиденний строк оскарження наказу про звільнення з дня ознайомлення з ним.

61. Як убачається із ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року, суд першої інстанції установив, що з наказом ГУНП Національної поліції в Дніпропетровській області від 24 липня 2023 року № 1368 к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Дніпровського РУП ГУНП» позивака ознайомлена 27 липня 2023 року під підпис.

62. 01 серпня 2023 року позивачка ознайомилась з наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 31 липня 2023 року № 527 о/с «По особовому складу», копію якого отримала наручно.

63. З позовною заявою щодо оскарження спірних наказів відповідача позивачка звернулась до адміністративного суду 25 серпня 2023 року, тобто із пропуском встановленого п`ятнадцятиденного строку звернення до суду.

64. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені у статті 123 КАС України, відповідно до якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

65. Надаючи оцінку цим обставинам, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначає, що з системного аналізу норми статті 123 КАС України, яка визначає наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, вбачається, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача є надання останньому можливості подати заяву про поновлення пропущеного строку в разі її неподання, або ж вказати інші причини пропуску строку, аніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними.

66. Отже, КАС України допускає ймовірність виявлення судом факту недотримання строку звернення до суду і після відкриття провадження у справі, внаслідок чого позов може бути залишений без розгляду.

67. Водночас, положення КАС України закріплюють, що у випадку встановлення судом факту пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, такій особі гарантується надання часу для подання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовом із наданням доказів поважності причин його пропуску. При цьому, забезпечення реалізації такого права не залежить від інстанції суду, який виявив факт пропуску строку, оскільки такий факт може бути виявлений не лише до відкриття провадження у справі, але й на більш пізніх стадіях судового процесу.

68. Верховний Суд уважає, що питання причин пропуску строку звернення до суду з позовом у випадку, коли суд встановив, що такий пропущено позивачем, в обов`язковому порядку має бути з`ясовано судом. У будь-якому випадку позивач має бути обізнаний про виникнення у суду питання щодо дотримання ним строку звернення до суду з позовом задля забезпечення реальної можливості спростувати факт пропуску строку або довести наявність підстав для його поновлення.

69. Повертаючись до обставин цієї справи, колегія суддів звертає увагу, що в суді першої інстанції відповідачем заявлялось клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, у зв`язку із пропуском позивачкою строку звернення до суду.

70. Як убачається з матеріалів справи, Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 26 вересня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишив без розгляду, оскільки позивачка не зазначила поважних причин пропуску строку звернення до суду, які є об`єктивно непереборними, не залежали від її волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Суд критично оцінив позицію позивачки, яка обраховує строк звернення до суду із часу отримання відповідей на адвокатські запити, адже у справі є належні та допустимі докази, коли позивач отримала спірні накази і саме з першої дати отримання наказів і ознайомлення з ними розпочався перебіг процесуального строку звернення до суду з позовом.

71. Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 28 листопада 2023 року ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року скасував, а справу направив до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки позивачка не була повідомлена про розгляд судом першої інстанції клопотання про залишення позову без розгляду, аргументи сторін щодо пропуску строку на звернення до суду не були дослідження судом першої інстанції і, відповідно, не надано їм оцінки, що привело до постановлення судом першої інстанції ухвали про залишення позову без розгляду без дослідження усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення цього питання.

72. У подальшому Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалюючи рішення суду у цій справі, фактично не розглянув заявлене клопотання представником відповідача про залишення позовної заяви без розгляду з урахуванням наданих позивачкою заперечень на таке клопотання (від 29 вересня 2023 року), як про це зазначив суд апеляційної інстанції.

73. Переглядаючи рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду, суд апеляційної інстанції не звернув на це увагу, незважаючи на посилання ГУНП в Дніпропетровській області на вказані обставини в апеляційній скарзі.

74. Викладене в сукупності дає підстави для висновку про недотримання судами попередніх інстанцій принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи під час дослідження зібраних у справі доказів, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

75. Таким чином, наведені вище допущені судами попередніх інстанцій процесуальні порушення унеможливлюють розгляд та оцінку Верховним Судом наведених в касаційній скарзі доводів по суті спору, у зв`язку із чим Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій із направленням справи на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

76. Суду першої інстанції під час нового розгляду справи необхідно взяти до уваги викладене в мотивувальній частині цієї постанови, вирішити клопотання скаржника щодо залишення позовної заяви без розгляду, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам й постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.

77. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вважає за необхідне зазначити, що в постанові Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22 Верховний Суд наголосив, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків щодо звернення до суду з позовними заявами, апеляційними й касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

78. Варто також зауважити, що у своїй практиці Європейський Суд з прав людини сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

79. Таким чином, у разі наявності достатніх підстав, що свідчать про поважність причин пропуску строку, суд зобов`язаний постановити ухвалу про його поновлення відповідно до приписів КАС України. Така ухвала є процесуальною передумовою для переходу до розгляду справи по суті, зокрема щодо перевірки правомірності звільнення особи з посади, у межах предмета адміністративного спору.

80. Отже, доводи касаційної скарги щодо порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, що мають значення для правильного вирішення справи, знайшли своє підтвердження.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

81. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

82. Згідно із частиною другою статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

83. На підставі частини четвертої статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

84. Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій неповно з`ясували обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, касаційна скарга ГУНП в Дніпропетровській області підлягає задоволенню із скасуванням судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій та направленням справи на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області задовольнити частково.

2. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2024 року скасувати, а справу № 160/21581/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку - направити на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Желєзний

Судді: М. В. Білак

Ж. М. Мельник-Томенко