Справа № 120/7692/25
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2026-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 березня 2026 р. Справа № 120/7692/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 )

про: визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) про:

- визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачеві додаткової винагороди, встановленої п. 1-1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров?я, у зв?язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов?язаним із захистом Батьківщини, за періоди з 01.04.2024 по 30.04.2024 та з 01.08.2024 по 11.10.2024;

- зобов`язання відповідача здійснити позивачеві нарахування та виплатити додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров?я, у зв?язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов?язаним із захистом Батьківщини, за період за періоди з 01.04.2024 по 30.04.2024 та з 01.08.2024 по 11.10.2024 включно у розмірі 100 000,00 гривень на місяць.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що з 22.01.2024 по 25.10.2024 проходив військову службу у відповідача. 05.02.2024, під час безпосередньої участі в бойових діях в районі населеного пункту Первомайське Донецької області, позивач отримав множинні поранення: мінно-вибухову травму, акубаротравму, вогнепальне осколкове сліпе поранення нижньої щелепи, язика, з вилученням 4-ох нижніх зубів, вогнепальне сліпе поранення правого плеча. Внаслідок отримання вказаних поранень у позивача виникли ускладнення у вигляді посттравматичного стресового розладу. У зв?язку із отриманням вказаних поранень позивач перебував на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров?я, а саме: з 22.02.2024 по 19.04.2024 - у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону; з 19.04.2024 по 24.07.2024 - у КНП «ВОКПЛ ім. Ак. О.І. Ющенка»; з 24.07.2024 по 23.08.2024 - у військовій частині НОМЕР_2 ; з 23.08.2024 по 11.10.2024 - у КНП «ВОКПЛ ім. Ак. О.І. Ющенка». Позивач зауважує, що за періоди з 01.04.2024 по 30.04.2024 та з 01.08.2024 по 11.10.2024 йому не було нараховано та виплачено додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн в розрахунку на місяць, передбачена п. 1-1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час воєнного стану» № 168 від 28.02.2022, за час перебування на стаціонарному лікуванні у зв?язку з пораненнями (контузіями, травмами, каліцтвами), пов?язаними із захистом Батьківщини. Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 09.06.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду із наданням належних та допустимих доказів поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали суду позивачем подано заяву про поновлення строку звернення.

Ухвалою суду від 07.07.2025 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

23.07.2025 за вх.№46762/25 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому наведено заперечення проти заявлених позовних вимог.

Правом на подання відповіді на відзив позивач не скористався.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

В період з 22.01.2024 по 25.10.2024 позивач проходив службу військовій частині НОМЕР_3 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні відповідача.

05.02.2024, під час безпосередньої участі в бойових діях в районі населеного пункту Первомайське Донецької області, позивач отримав мінно-вибухову травму, акубаротравму, вогнепальне осколкове сліпе поранення нижньої щелепи, язика, з вилученням 4-ох нижніх зубів, вогнепальне сліпе поранення правого плеча. Наведене підтверджується довідкою про обставини травми №1139 від 10.02.2024.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1381 позивач з 22.02.2024 по 19.04.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у ВОКПЛ ім. Ющенка. Основний діагноз: дисоціативний (конверсійний) розлад. Супутній діагноз: стан після вибухової травми (06.02.2024): акубаротравми, вогнепального осколкового сліпого поранення м?яких тканин нижньої щелепи, язика з наявністю стороннього тіла (металевого осколка) в м?яких тканинах піднебіння справа, травматичний пульпіт 32 зуба, вогнепального осколкового сліпого поранення правого плеча; ліковано оперативно: (13.02 видалення стороннього тіла м?яких тканин піднебіння, ушивання рани язика). Короткозорість очей ступеню 1,0Д. Ангіопатія сітківки обох очей.

Згідно з перевідним екпікризом №6487 позивач з 19.04.2024 по 13.05.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у ВОКПЛ ім. Ющенка з діагнозом «стан після вибухової травми (06.02.2024): акубаротравми, вогнепального осколкового сліпого поранення м?яких тканин нижньої щелепи, язика з наявністю стороннього тіла (металевого осколка) в м?яких тканинах піднебіння справа, травматичний пульпіт 32 зуба, вогнепального осколкового сліпого поранення правого плеча; ліковано оперативно: (13.02 видалення стороннього тіла м?яких тканин піднебіння, ушивання рани язика). Короткозорість очей ступеню 1,0Д. Ангіопатія сітківки обох очей. Головний біль напруженого типу. Порушення адаптацій у вигляді астено-невротичного синдромом з мутизмом».

На далі, в період з 13.05.2024 про 06.06.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у ВОКПЛ ім. Ющенка з основним діагнозом «стан після вибухової травми (06.02.2024): акубаротравми, вогнепального осколкового сліпого поранення м?яких тканин нижньої щелепи, язика з наявністю стороннього тіла (металевого осколка) в м?яких тканинах піднебіння справа, травматичний пульпіт 32 зуба, вогнепального осколкового сліпого поранення правого плеча; ліковано оперативно: (13.02 видалення стороннього тіла м?яких тканин піднебіння, ушивання рани язика). Короткозорість очей ступеню 1,0Д. Ангіопатія сітківки обох очей. Головний біль напруженого типу. Порушення адаптацій у вигляді астено-невротичного синдромом з мутизмом Функціональна дисфонія. ВСД по гіпертонічному типу. Ідіопатична тромбоцитопенічна пурпура. Афонія. Дізартрія та анартрія. Порушення нюху і смакової чутливості. Симптоми і ознаки, пов`язані з прийомом їжі і рідини. Порушення шкірної чутливості».

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №9186 та №9856 позивач з 06.06.2024 по 17.06.2024 та з 17.06.2024 по 24.07.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у ВОКПЛ ім. Ющенка. Основний діагноз: стан після вибухової травми (06.02.2024): акубаротравми, вогнепального осколкового сліпого поранення м?яких тканин нижньої щелепи, язика з наявністю стороннього тіла (металевого осколка) в м?яких тканинах піднебіння справа, травматичний пульпіт 32 зуба, вогнепального осколкового сліпого поранення правого плеча; ліковано оперативно: (13.02 видалення стороннього тіла м?яких тканин піднебіння, ушивання рани язика). Короткозорість очей ступеню 1,0Д. Ангіопатія сітківки обох очей. Головний біль напруженого типу. Порушення адаптацій у вигляді астено-невротичного синдромом з мутизмом Функціональна дисфонія. ВСД по гіпертонічному типу. Ідіопатична тромбоцитопенічна пурпура. Афонія. Дізартрія та анартрія. Порушення нюху і смакової чутливості. Симптоми і ознаки, пов`язані з прийомом їжі і рідини. Порушення шкірної чутливості.

Згідно з перевідним епікризом №3204 в період з 24.07.2024 по 01.08.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні медичної реабілітації терапевтичного профілю військової частини НОМЕР_2 з основним діагнозом «наслідки вибухової травми (06.02.2024): акубаротравми у вигляді суб`єктного шуму у вухах, вогнепального осколкового сліпого поранення м?яких тканин нижньої щелепи, язика з наявністю стороннього тіла (металевого осколка) в м?яких тканинах піднебіння справа, травматичний пульпіт 32 зуба, вогнепального осколкового сліпого поранення правого плеча; ліковано оперативно: (13.02 видалення стороннього тіла м?яких тканин піднебіння, ушивання рани язика)». Супутній діагноз: «Короткозорість очей ступеню 1,0Д. Ангіопатія сітківки обох очей. Головний біль напруженого типу. Порушення адаптацій у вигляді астено-невротичного синдромом з мутизмом Функціональна дисфонія. ВСД по гіпертонічному типу. Ідіопатична тромбоцитопенічна пурпура».

З 02.08.2024 по 23.08.2024 позивач перебування на стаціонарному лікуванні у відділенні медичної реабілітації терапевтичного профілю військової частини НОМЕР_2 з основним діагнозом «посттравматичний стресовий розлад з виходом в медикаментозну субкомпенсацію». Супутні захворювання: наслідки вибухової травми (06.02.2024): акубаротравми у вигляді суб`єктного шуму у вухах, вогнепального осколкового сліпого поранення м?яких тканин нижньої щелепи, язика з наявністю стороннього тіла (металевого осколка) в м?яких тканинах піднебіння справа, травматичний пульпіт 32 зуба, вогнепального осколкового сліпого поранення правого плеча; ліковано оперативно: (13.02 видалення стороннього тіла м?яких тканин піднебіння, ушивання рани язика)». Супутній діагноз: «Короткозорість очей ступеню 1,0Д. Ангіопатія сітківки обох очей. Головний біль напруженого типу. Порушення адаптацій у вигляді астено-невротичного синдромом з мутизмом Функціональна дисфонія. Ідіопатична тромбоцитопенічна пурпура.

26.09.2024 позаштатна військово-лікарська комісія психіатричного профілю КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.I. Ющенка ВОР», за направленням військової частини НОМЕР_3 №76/5719 від 16.09.2024 провела медичний огляд позивача з метою визначення ступеня його придатності до військової служби у зв?язку з погіршенням стану здоров?я.

Так, позаштатною військово-лікарською комісією оформлено свідоцтво про хворобу №27, в якому зазначено: «Діагноз і постанова військово-лікарської комісії про причинний зв?язок захворювання, поранення, каліцтва, контузії. Різко виражений посттравматичний стресовий розлад, прогредієнтний тип перебігу, тривожно-депресивний варіант, з інсомнією, тикозними включеннями, високим суїцидальним ризиком, резистентний до медикаментозної терапії. Захворювання, ТАК, пов?язане із захистом Батьківщини (підтверджено довідкою №76/881 від 10.02.2024, виданою командиром військової частини НОМЕР_3 ).

Наслідки вибухової травми (від 05.02.24), вогнепального осколкового сліпого поранення м?яких тканин підборіддя, язика з наявністю стороннього тіла (металевого осколка) піднебіння справа та кореня язика з розтрощенням 41, 42 зубів, травматичний пульпіт 32 зуба лікованого оперативно: ПХО (05.02.24) ПтХО (13.02.24), вогнепальних ран піднебіння справа з видаленням стороннього тіла (металевого осколка), ПтХО (13.02.24) з ушиванням рани язика, видалення зруйнованих 41, 42 зубів у вигляді анартрії, порушення чутливості язика, без больового синдрому. Травма, ТАК, пов?язана із захистом Батьківщини. Згідно Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості від 07.08.2007 травма відноситься до важких.

На підставі ст. 17а графи ІІ Розкладу хвороб непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку».

Відповідно до довідки відповідача про нараховане та утримане грошове забезпечення за період з 22.01.2024 по 25.10.2024 позивачеві за лютий, березень, травень, червень, липень виплачено додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час воєнного стану» № 168 від 28.02.2022, у розмірі 100 000 грн за кожен зазначений місяць. Водночас за вересень-жовтень виплачено 35 483, 87 грн.

Водночас позивач вважає, що за періоди з 01.04.2024 по 30.04.2024 та з 01.08.2024 по 11.10.2024 така винагорода повинна бути виплачена в розмірі 100 000,00 гривень на місяць за час його перебування на стаціонарному лікуванні у зв?язку з пораненням (контузіями, травмами, каліцтвами), пов?язаним із захистом Батьківщини.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи суд керується такими мотивами.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 року (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Ст. 2 Закону №2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

У ч. 2 ст. 9 Закону №2011-XII установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абз. 1 і 2 ч. 4 ст. 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначений у Порядку №260 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), за змістом пункту 2 розділу І якого грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років); щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги).

У п. 8 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

У пункті 11 Постанови №168 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території противника військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (п. 12 Постанови №168).

Також пункт 12 Постанови №168 передбачає, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно до пункту 12 розділу XXXIV Порядку № 260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Таким чином, аналіз наведених норм законодавства України, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що встановлена Постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 100 000 гривень є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану. Ця додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. З наведеного слідує, що умовами виплати додаткової винагороди законодавець визначив пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода.

Оцінюючи доводи сторін, надані докази та встановлені у справі фактичні обставини, суд виходить з того, що ключовим для вирішення цього спору є причинний зв`язок між травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, та перебуванням позивача на стаціонарному лікуванні або у відпустці для лікування в періоди, за які заявлено вимоги про виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі.

Як встановлено судом та підтверджується довідкою про грошове забезпечення, відповідач визнав право позивача на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн за лютий та березень 2024 року, здійснивши відповідні виплати. Це свідчить про те, що на той момент відповідач не піддавав сумніву факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні саме у зв`язку із пораненнями, отриманими 05.02.2024 під час захисту Батьківщини.

Водночас, за період з 01.04.2024 по 30.04.2024 така виплата позивачеві не здійснювалася, незважаючи на те, що його перебування у медичних закладах було безперервним. Зокрема, згідно з медичними документами, позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону з 22.02.2024 по 19.04.2024, після чого у той самий день був переведений до ВОКПЛ ім. Ющенка, де лікувався до 13.05.2024.

Аналізуючи зазначені періоди, суд зауважує, що правові підстави для виплати додаткової винагороди, визначені пунктом 1-2 Постанови №168, у квітні 2024 року залишилися незмінними порівняно з лютим та березнем того ж року.

Позивач продовжував перебувати на стаціонарному лікуванні, яке розпочалося безпосередньо після отримання важких поранень (мінно-вибухова травма, поранення щелепи та язика). Діагнози, зазначені у виписках за квітень 2024 року, прямо вказують на «стан після вибухової травми (06.02.2024)» та пов`язані з нею ускладнення.

Суд наголошує, що відповідачем не надано жодних обґрунтувань або доказів того, що у квітні 2024 року характер лікування позивача змінився або втратив причинно-наслідковий зв`язок із захистом Батьківщини. Більше того, подальше поновлення виплат у збільшеному розмірі за травень-липень 2024 року лише підтверджує непослідовність та безпідставність дій відповідача щодо невиплати винагороди саме за квітень.

Таким чином, оскільки позивач протягом всього квітня 2024 року безперервно перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненнями (та їх наслідками), пов`язаними із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою про обставини травми №1139 та виписками з медичних карт, він мав безумовне право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень за цей період. Невиплата вказаних коштів за квітень є необґрунтованим обмеженням прав військовослужбовця на належне грошове забезпечення, гарантоване державою під час дії воєнного стану.

Щодо вимог за період з 01.08.2024 по 11.10.2024, то суд зазначає, що згідно з наданими медичними документами та перевідним епікризом №3363, позивач у серпні 2024 року продовжував стаціонарне лікування з основним діагнозом «посттравматичний стресовий розлад» (ПТСР).

Як вбачається зі змісту свідоцтва про хворобу №27 від 26.09.2024, виданого позаштатною ВЛК, позивач 23.08.2024 госпіталізований до 19-го відділення ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка і на момент проведення медичного огляду (26.09.2024) все ще перебував на стаціонарному лікуванні.

Суд акцентує увагу на тому, що зазначений діагноз - «різко виражений посттравматичний стресовий розлад» - згідно з висновком ВЛК прямо пов`язаний із захистом Батьківщини. Враховуючи, що у попередні періоди (травень-липень 2024 року) відповідач виплачував позивачеві додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн за лікування з аналогічним діагнозом, суд не вбачає правових підстав для припинення такої виплати у серпні та вересні 2024 року.

Водночас, вирішуючи питання про межі задоволення позовних вимог у цій частині, суд виходить з того, що обов`язок доказування обставин, на яких ґрунтуються вимоги, згідно зі ст. 77 КАС України, покладено на позивача.

Матеріали справи містять належні докази перебування позивача на стаціонарному лікуванні лише по 26.09.2024 включно (дата складання свідоцтва про хворобу №27, у якому зафіксовано факт перебування позивача у стаціонарі). Доказів, які б підтверджували продовження стаціонарного лікування у період з 27.09.2024 по 11.10.2024, позивачем суду не надано.

За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог у цій частині, а саме - за період перебування на стаціонарному лікуванні з 01.08.2024 по 26.09.2024. У задоволенні вимог за період з 27.09.2024 по 11.10.2024 слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю.

Таким чином, враховуючи наведене, суд констатує наявність підстав для визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачеві додаткової винагороди, встановленої п. 1-1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» за час його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров?я, у зв?язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов?язаним із захистом Батьківщини, за періоди з 01.04.2024 по 30.04.2024 та з 01.08.2024 по 26.09.2024.

З метою відновлення порушених прав та інтересів позивача, суд вбачає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачеві додаткової винагороди, встановленої п. 1-1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» за час його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров?я, у зв?язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов?язаним із захистом Батьківщини, за періоди з 01.04.2024 по 30.04.2024 та з 01.08.2024 по 26.09.2024 в розрахунку до 100 000,00 грн на місяць пропорційно часу перебування лікуванні з врахуванням проведених виплат за цей період.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд не вирішує питання про його стягнення з відповідача.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 73-78, 90, 139, 242, 243, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п. 1-1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», за час його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров?я, у зв?язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов?язаним із захистом Батьківщини, за періоди з 01.04.2024 по 30.04.2024 та з 01.08.2024 по 26.09.2024 в розрахунку до 100 000,00 грн на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п. 1-1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», за час його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров?я, у зв?язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов?язаним із захистом Батьківщини, за періоди з 01.04.2024 по 30.04.2024 та з 01.08.2024 по 26.09.2024 в розрахунку до 100 000,00 грн на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні з врахуванням проведених виплат за цей період.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 )

Повний текст рішення складено та підписано суддею 10.03.2026 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна