Справа № 334/10597/25
Суддя: Телегуз С. М.
Дата ухвалення: 2026-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 03.03.2026
Провадження № 2-а/334/24/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої: судді Телегуз С.М., за участю секретаря Каряченко А.О., розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

17.12.2025 року до суду каналами поштового зв`язку звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, який надійшов до суду 19.12.2025 року.

В позові посилався на те, що 31.03.2013 року ОСОБА_1 було знято з обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку із виключенням з військового обліку по стану здоров`я та в подальшому як виявилось 15.11.2025 року безпідставно поставлено на облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 . В той же час відомості про виключення з військового обліку ОСОБА_1 у реєстрі військовозобов`язаних «ОБЕРІГ» відсутні, натомість внесені відомості про обмежену придатність.

15.11.2025 року ОСОБА_1 було зупинено на блокпості у м. Запоріжжя працівниками поліції та ТЦК та при перевірці документів було в усному порядку повідомлено про порушення правил військового обліку (розшук ТЦК). На вимогу вийти з власного автомобіля з метою з`ясування всіх обставин ОСОБА_1 відмовився. В той же день ОСОБА_1 в супроводі працівників поліції приїхав до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де посадовими особами було складено 4 протоколи від 15.11.2025 року, а саме: №5461 за неявку за повісткою, №5462 за не проходження ВЛК, №5463 за «відмову» від проходження медичного огляду, №5464 за відсутність при собі військово-облікового документа.

За результатами розгляду протоколів ТВО начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 винесено постанову №5461-5464 від 25.11.2025 року, якою визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення за протоколом №5461, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, провадження у справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП. За результатами розгляду протоколів №5462, №5463, №5464 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності i накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25500 грн.

Щодо протоколу №5462 від 15.11.2025: протокол №5462 складено 15.11.2025 року, а згідно матеріалів справи сама подія, в результаті якої відносно ОСОБА_1 складено протокол, сталася 05.06.2025 року. Тобто, при складанні протоколу №5462 проігноровано вимоги ст.254 КУпАП. Відповідно подія, за результатами якої було складено протокол №5462 вчинено 05.06.2025 року, таким чином, на момент складання протоколу та розгляду справи закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.2 ст.38 КУпАП. Крім того, Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у Постанові від 16.10.2025 року по справі №396/2104/25 зауважив, що оскільки жодним нормативним актом, у тому числі і зазначеними у оскаржуваній постанові, не передбачено обов`язку громадянина України після оголошення мобілізації без виклику посадових осіб ТЦК та СП для проходження з власної ініціативи ВЛК, то у його діях відсутня об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП. Відповідно для проходження ВЛК посадовими особами ТЦК та СП ОСОБА_1 повістки не направлялись, а відповідно і обов`язку «за власною ініціативою» з`являтись з метою проходження ВЛК не було. З огляду на те, що на час розгляду справи закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.2 ст.38 КУпАП, справу слід закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Щодо протоколу №5463 від 15.11.2025 року: у протоколі №5463 зазначено про нібито відмову від проходження військово-лікарської комісії (ВЛК). Вказане твердження не відповідає фактичним обставинам справи. Факту відмови від проходження ВЛК не було. ОСОБА_1 лише повідомив, що є виключеним з військового обліку, а отже не підлягає направленню на проходження ВЛК. Крім того, наявні численні медичні висновки, які підтверджують наявність захворювань, що мають істотне значення для визначення придатності до військової служби. На момент складання протоколу зазначені медичні документи не були при собі, у зв`язку з чим військово-лікарська комісія не мала можливості належним чином оцінити стан здоров`я та врахувати відповідні захворювання при прийнятті рішення. Таким чином, сам по собі факт виключення з військового обліку та відсутність медичних документів при собі не може розцінюватися як відмова від проходження ВЛК та не утворює складу правопорушення. Інкримінування відмови у такому випадку є безпідставним та неправомірним, а викладені в постанові обставини неповними та такими, що не відповідають дійсності. В обов`язки ОСОБА_1 не входить внесення або перевірка внесення відомостей до відповідних реєстрів щодо факту його виключення з військового обліку. Відсутність у посадових осіб інформації в електронних базах даних факт виключення особи з військового обліку не може покладатися на нього та не створює для нього жодних негативних правових наслідків. Перший апеляційний адміністративний суд у справі №280/8299/24 в Постанові від 11.12.2025 року дійшов висновку, що тягар настання несприятливих наслідків через невиконання (не належне виконання) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки своїх обов`язків, у тому числі й щодо своєчасного внесення даних про військовозобов`язаного до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не може покладатися на позивача та створювати для нього додаткових обов`язків щодо повторного постановлення на військовий облік військовозобов`язаного за відсутності законодавчо визначених для цього підстав та проходження військово-лікарської комісії з метою підтвердження раніше встановленої непридатності до військової служби за станом здоров`я. З огляду на викладене, відсутні правові підстави для притягнення до відповідальності, оскільки склад правопорушення відсутній.

Щодо протоколу №5464 від 15.11.2025 року: ОСОБА_1 інкримінувалося виявлення відсутності у нього військово-облікового документа встановленого чинними нормативно-правовими актами України зразка. На підставі зазначеного у протоколі зроблено висновок про те, що своїми діями ОСОБА_1 нібито порушив вимоги ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.25 Постанови Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Зазначені твердження не відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на помилковому тлумаченні наданих документів. Військово-обліковий документ у ОСОБА_1 фактично був у наявності та був ним пред`явлений уповноваженим посадовим особам, а саме тимчасове посвідчення військовозобов`язаного встановленого зразка з офіційною відміткою про виключення з військового обліку. Таким чином, твердження про відсутність у нього військово-облікового документа є безпідставним та не підтверджене доказами. Посилання у протоколі на те, що ОСОБА_1 нібито у письмових поясненнях підтвердив факт відсутності військово-облікового документа, не відповідає дійсності, оскільки жодних пояснень за змістом і суттю яких підтверджувалася б відсутність такого документа ним не надавалось. Фактично посадові особи поставили під сумнів достовірність та юридичну чинність тимчасового посвідчення, мотивуючи це відсутністю відповідних відомостей у відомчих електронних базах даних. Водночас, тимчасове посвідчення є справжнім, виданим уповноваженим органом, оформленим відповідно до вимог законодавства. ОСОБА_1 не наділений повноваженнями щодо внесення, коригування або перевірки відомостей у державних чи відомчих реєстрах військового обліку. Відсутність або неповнота інформації у внутрішніх інформаційних системах посадових осіб не може покладатися на нього, не свідчить про відсутність у нього військово-облікового документа та не утворює складу правопорушення.

Таким чином, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є безпідставним та неправомірним, а провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Прохав: 1) визнати протиправною та скасувати постанову за справою про адміністративне правопорушення №5461-5464 від 25.11.2025 року, ухвалену ТВО начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП; 2) справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП - закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення; 3) стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

22.12.2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

12.01.2026 року до суду звернувся ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковник ОСОБА_3 з листом, в якому повідомили, що ОСОБА_1 посилається на те, що його 31.03.2013 року було знято з обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 у зв`язку з виключенням з військового обліку по стану здоров`я. Звертають увагу, що ОСОБА_1 з 19.09.2007 року перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 та ніколи не перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 . В матеріалах справи міститься облікова картка ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, в якій відсутня інформація щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку. Наразі він є особою, яка підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Надане ОСОБА_1 тимчасове посвідчення військовозобов`язаного №5016/43 від 26.11.2013 року викликає сумніви у його достовірності і справжність, оскільки інформація про виключення з військового обліку внесена раніше ніж інформація про обмежену придатність та наявність раніше за дату коли видано йому військово-обліковий документ. Перевірити його тимчасове посвідчення на справність не було можливості, під час прийняття рішення керувались доказами з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 на розгляд протоколів, був повідомлений про час та місце розгляду справи. Обґрунтування накладення штрафу викладені у постанові.

Прохали: 1) відмовити у задоволенні позову; 2) долучити до матеріалів справи копію справи №5461-5464 про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП; 3) розгляд справи проводити за відсутності представника.

13.02.2026 року до суду через систему «Електронний суд» звернувся представник: адвокат Єлисеєв С.С. з відповіддю на відзив, в якій посилалися на те, що повістка №2597099 про необхідність з`явитися 09.03.2025 року для уточнення даних не може вважатися належним чином направленою та врученою. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази її направлення адресату. На підтвердження її відправлення відповідачем було додано опис «вкладення в цінний лист» із зазначенням номеру відправлення 001. Однак, згідно відомостей АТ «Укрпошта» «Трекінг відправлень» за номером 001 дані відсутні у системі, із зазначенням, що відправлення не зареєстроване. Факт відсутності реєстрації поштового відправлення у системі оператора поштового зв`язку свідчить про те, що або відправлення фактично не здійснювалося, або ж відсутні будь-які підтвердження його прийняття поштовим оператором та подальшого пересилання. Відповідно, відсутні докази належного повідомлення особи про дату, час та місце явки.

Повістка з датою явки 17.11.2025 року для уточнення даних не є предметом даного адміністративного провадження. У матеріалах справи відсутні зауваження, претензії щодо порушення правил військового обліку саме у зв`язку з цією датою. Відповідно, вона не може розглядатися як підстава для притягнення до адміністративної відповідальності у межах цієї справи. Навіть у разі надання оцінки зазначеній обставині, слід врахувати, що на момент призначеної явки 17.11.2025 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному, що підтверджується медичними документами про тимчасову непрацездатність, що є поважною причиною неявки та виключає протиправність поведінки особи.

У матеріалах справи висловлюються сумніви щодо достовірності тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 26.11.2013 року у зв`язку з тим, що відомості про виключення з військового обліку нібито внесені раніше, ніж відомості про обмежену придатність, а також у зв`язку з невідповідністю окремих дат у відповідних реєстрах. Водночас такі обставини не можуть автоматично свідчити про недійсність документа. Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного видане уповноваженим ТЦК та СП, містить підпис посадової особи та відбиток печатки. Жодного рішення про визнання цього документа недійсним у встановленому законом порядку не приймалося. Внесення відомостей до електронних реєстрів, зокрема до реєстру військовозобов`язаних «Оберіг», є обов`язком відповідних посадових осіб, зокрема ТЦК та СП. ОСОБА_1 не є суб`єктом ведення військового обліку, не має повноважень щодо внесення чи коригування даних у державних реєстрах та не може нести відповідальність за технічні або організаційні помилки, допущені службовими особами при внесенні інформації. ОСОБА_1 діяв добросовісно: він особисто звертався до уповноваженого органу, отримав офіційно виданий документ та користувався ним як чинним військово-обліковим документом. Особа не зобов`язана перевіряти внутрішню коректність ведення державних баз даних чи відповідність дат у внутрішніх інформаційних системах. Отже, факт наявності «сумнівів» щодо достовірності тимчасового посвідчення не є доказом його недійсності.

ІНФОРМАЦІЯ_7 подав до суду документ, який формально позиціонується як заява по суті справи, однак його процесуальна природа не визначена: з тексту неможливо встановити, чи є він відзивом, чи поясненнями. Поданий документ не відповідає обов`язковим вимогам до заяв по суті справи. У ньому відсутні належні відомості відповідача, не зазначено повні ідентифікаційні дані, відомості про електронний кабінет, не дотримано структури процесуального документа. Крім того, відсутні докази направлення копії цього документа іншим учасникам справи, що є обов`язковою умовою його подання. Фактично до суду подано текст без належної процесуальної форми та без дотримання встановлених законом вимог. Такий документ не може вважатися належною заявою по суті справи та не створює для суду обов`язку враховувати викладені в ньому доводи. Ігнорування вимог до форми та змісту процесуальних документів є порушенням принципів змагальності та процесуальної рівності сторін. Тому, поданий матеріал не може бути прийнятий судом як належний процесуальний документ та підлягає залишенню без розгляду.

Таким чином, доводи відповідача є необґрунтованими та не спростовують обставини, викладені у позові. Притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є безпідставним та неправомірним, а провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

03.03.2026 року позивач та його представник: адвокат Єлисеєв С.С. в судове засідання не з`явилися.

03.03.2026 року представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання не з`явився, прохали розгляд справи проводити за відсутності представника.

Тому суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу.

У відповідності до вимог ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_8 в м. Запоріжжя народився позивач ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 від 28.12.1999 року.

26.11.2013 року військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_4 видано ОСОБА_1 тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , згідно якого військове звання солдат; склад рядовий; ВОС 975235А; категорія 2; придатність до військової служби за станом здоров`я 27.11.2013 року обмежено придатний до в/с ст.36 «в» гр.ІІ наказ МОУ №402 від 2008 року; призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_10 зарахований в запас 22.02.2000 року ст.18.1 ЗУ «ПВОіВС»; підлягає повторному медичному переосвідченню 27.11.2013 року; відмітки про військовий облік: 06.11.2001 року взято на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_11 ; 31.03.2013 року знято з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 ст.37.6.3 ЗУ «ПВОіВС»; 31.03.2013 року виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 ст.41а,23в,36в,64в гр.ІІ наказ МОУ №402 від 2008 року.

25.11.2025 року постановою №5461-5464 за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_5 визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення за протоколом №5461, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, провадження у справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП. За результатами розгляду протоколів №5462, №5463, №5464 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25500 грн.

Зі змісту постанови №5461-5464 від 25.11.2025 року вбачається:

Відповідно протоколу №5461 від 15.11.2025 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 09 березня 2025 року не з`явився за повісткою (розпорядженням) про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_12 ( АДРЕСА_2 ), в зазначений час та дату, доказів наявності поважних причин неприбуття не надав, чим порушив вимоги законодавства України, а саме: ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз.3 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства по оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період. Під час розгляду справи та дослідження доказів, які надані до протоколу №5461 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП встановлено наступне. На адресу ОСОБА_1 була направлена повістка №2597099 рекомендованим поштовим відправленням №001 на адресу: АДРЕСА_1 . Відповідно до повістки №2597099 ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_13 ( АДРЕСА_2 ) на 09.03.2025 року для уточнення даних. Відповідно до Форми 20 АT Укрпошта вказаний лист був повернутий відправнику зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Повістка на ім`я ОСОБА_1 була сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів 22.02.2025 року (накладено кваліфікований електронний підпис).Так, протокол №5461 про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП;

Відповідно протоколу №5464 від 15.11.2025 року під час проведення співробітниками органів Національної поліції України перевірки осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу, виявлена відсутність у громадянина ОСОБА_1 військово-облікового документа, встановленого чинними нормативно-правовими актами України зразка. Своїми діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги ч.6 ст.22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, п.25 Постанови Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 Про затвердження порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Під час розгляду справи та дослідження доказів, які надані до протоколу №5464 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП встановлено, що до матеріалів справи надано докази здійснення фото- i відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації. Також слід звернути увагу, що ОСОБА_1 своїми письмовими поясненнями до протоколу підтвердив факт відсутності у нього під час перевірки військово-облікового документа, про що було складено відповідний акт про відсутність військово-облікового документа;

Відповідно протоколу №5462 від 15.11.2025 року, який був складений уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_14 за ч.3 ст.210-1 КУпАП, встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 був визнаний обмежено придатним до військової служби до набрання чинності положень Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист від 21.03.2024 № 3621-IX. Відповідно п.2 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист від 21.03.2024 № 3621-IX (в редакції Закону № 4235-IX від 12.02.2025) установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дні набрання чинності цим Законом зобов`язані до 05 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Оскільки ОСОБА_1 не пройшов військово-лікарську комісію в строк визначений Законом України № 3621-IX, а саме до 05.06.2025, його дїі кваліфікуються порушення правила військового обліку в особливий період, а саме порушення ч.3 ст.210-1 КУпАП. Громадянину ОСОБА_1 роз`яснено ст.63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 10:00 год. 25.11.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_15 за адресою АДРЕСА_3 . На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що засвідчив своїм підписом у протоколі №5462 від 15.11.2025. Під час складання протоколу надав письмові пояснення, що є виключеним з військового обліку, а тому не мас статусу проходження ВЛК. На момент підписання протоколу не мав всіх довідок;

Відповідно протоколу №5463 від 15.11.2025 року, який був складений уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_14 , 15.11.2025 військовозобов`язаний ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду військово-лікарською комісією для визначення придатності до військової служби, про що було складено відповідний акт про відмову. Під час складання протоколу №5463 ОСОБА_1 також надав письмові пояснення, що є виключеним з військового обліку, а тому не мас статусу проходження ВЛК. На момент підписання протоколу не мав всіх довідок. 15.11.2025 року було складено Акт про відмову від проходження медичної комісії відносно ОСОБА_1 . Відповідно вказаного Акту, 15.11.2025 ОСОБА_1 був ознайомлений відповідно вимог Законів України Про військовий обов`язок i військову службу, Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 Про загальну мобілізацію (зі змінами). Громадянин ОСОБА_1 згідно облікових даних не проходив військово-лікарську комісію. Оскільки відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міноборони від 14.08.2008 № 402 повторний медичний огляд військових запасу 1 (до 35 років) i 2 (до 60 років) розрядів, яких раніше визнали придатними a6o обмежено придатними у мирний час за станом здоров`я, проводиться раз на років, його було направлено додатково пройти медичний огляд. Проте ОСОБА_1 відмовився від проходження повторного медичного огляду, своїми діями порушив законодавство про військовий обов`язок i військову службу, а саме ч.10 ст. Закону України Про військовий обов`язок i військову службу. Від проходження медичної комісії відмовився в присутності свідків після ознайомлення.

Позивач свою вину у правопорушеннях не визнає, вважає, що для притягнення до відповідальності були відсутні будь-які правові підстави, оскільки він виключений з військового обліку, а отже не є військовозобов`язаним.

Відповідач подав відзив на позов, надавши копію справи №5461-5464 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно ч.1 п.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно ч.1 ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Відповідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ч.1,2,6 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно п.20 ч.1 ст.106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Також, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Визначення військової служби міститься у ч.1 ст.2 Закону № 2232-ХІІ та означає державну службу особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За приписами ч.2 ст.2 цього Закону проходження військової служби громадянами України здійснюється у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

За змістом ч.1,3 ст.33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання.

За змістом ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: 3) визнані непридатними до військової служби. У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Пунктом 22 Порядку №1487 визначено, що взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, підрозділах Служби зовнішньої розвідки здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно п.79 Порядку №1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього.

Наведене свідчить, що законодавець виокремлює поняття «зняття з військового обліку» та «виключення з військового обліку», при цьому, при знятті з військового обліку Законом передбачено можливість повторного взяття військовозобов`язаного на такий облік. Отже, різними є як підстави, так і правові наслідки зняття або виключення з військового обліку.

З аналізу положень Закону №2232-XII висновується, що громадяни, які підлягають виключенню з військового обліку, втрачають статус військовозобов`язаного, в той же час зняті з військового обліку продовжують перебувати в статусі військовозобов`язаних.

Аналогічних висновків дотримується Верховний Суд (Постанова від 21.05.2025 року у справі №280/2880/24).

Як встановлено судом, ОСОБА_1 31.03.2013 року виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі ст.41а,23в,36в,64в гр.ІІ наказ МОУ №402 від 2008 року, про що свідчить копія тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 .

Частиною 1 ст.210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно ч.3 ст.210-1 КУпАП за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - передбачено накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушень, передбачених ч.3 ст.210-1 КУпАП, оскільки виключений з військового обліку, а отже не є військовозобов`язаним.

Відповідно правового висновку, викладеного у п.39 Постанови Верховного Суду від 08.07.2020 року по справі №463/1352/16-а: у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, суд доходить висновку, що ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_6 при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП не з`ясував всі обставини, передбачені ст.ст. 278, 280 КУпАП, у зв`язку з чим безпідставно та неправомірно виніс Постанову №5461-5464 від 25.11.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 25500 грн. за скоєння правопорушень, передбачених ч.3 ст.210-1 КУпАП.

А тому суд відповідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності скасовує рішення суб`єкта владних повноважень і закриває справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем у справі сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн. відповідно квитанції №2ВВТ-В4YM-3Z7E від 17.12.2025 року.

Так як рішення ухвалене на користь позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, то з ІНФОРМАЦІЯ_3 за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 5-9, 20, 77, 139, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, ст.ст. 210-1, 280, 283-284, 287-293 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову №5461-5464 за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 25.11.2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_5 , якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , рнокпп НОМЕР_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності за протоколами №5462, №5463, №5464 у виді штрафу в розмірі 25500 грн. - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , рнокпп НОМЕР_2 , за протоколами №5462, №5463, №5464 - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , рнокпп НОМЕР_2 , понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 605,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно ч.4 ст.286 КАС України подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 09 березня 2026 року.

Суддя: С.М. Телегуз