Справа № 280/6111/25
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2026-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 березня 2026 року м. Дніпросправа № 280/6111/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Сафронової С.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2025 року в адміністративній справі №280/6111/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 31.03.2023 № 10 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи на території Республіки Казахстан з 06.01.1984 по 18.05.1992 в АТ Соколовсько-Сарбському гірничо-збагачувальному виробничому об`єднанні у Качагарському ГЗК;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 29.03.2023.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2025 року позовні вимоги задоволено, суд:

- визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 31.03.2023 № 10;

- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 29.03.2023 перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , зарахувавши його до страхового стажу періоди роботи з 06.01.1984 по 18.05.1992 в АТ Соколовсько-Сарбському гірничо-збагачувальному виробничому об`єднанні у Качагарському ГЗК на території Республіки Казахстан;

- стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що до заяви позивачем додані наступні документи: паспорт, ідентифікаційний номер, довідки про заробітну плату №07/2654, №07/2655 від 10.12.2021, яка видана АО «Качыр руда» (Республіка Казахстан), які не підтверджені первинними документами. Відповідно до частини першої статті 40 Закону долучені довідки про заробітну плату потребують підтвердження первинними документами. Копії первинних документів на підставі яких вони видані, надано не було. листом від 30.10.2024 за №0800-0215-10/98831 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області направлено запит до Керівника Єдиного накопичувального Пенсійного фонду Республіки Казахстан щодо здійснення перевірки довідок про заробітну плату №07/2654, 07/2655 від 10.12.2021 року, виданих АТ «Соколівсько-Сарбайським гірничо-збагачувальним виробничим об?єднанням» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період роботи з 01.01.1984 по 31.05.1992 в Качарському ГЗК, у зв?язку з доцільністю включення сум заробітної плати для розрахунку пенсії. Про надходження відповіді від Єдиного накопичувального Пенсійного фонду Республіки Казахстан щодо здійснення перевірки Головному управлінню нічого невідомо, оскільки позивач знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, як отримувач пенсії з 13.04.2023. Крім того судом першої інстанції проігноровано те, що оскільки запит в межах повноважень здійснено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо здійснення перевірки довідок про заробітну плату №07/2654, №07/2655 від 10.12.2021 року, виданих АТ «Соколівсько-Сарбайським гірничо-збагачувальним виробничим об?єднанням» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період роботи з 01.01.1984 по 31.05.1992 в Качарському ГЗК, то і перегляд пенсійної справи після результатів перевірки зазначених довідок буде здійснювати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Судом першої інстанції проігноровано те, що після підтвердження довідок про заробітну плату первинними документами позивач матиме право звернутися із заявою до територіального органу Пенсійного фонду України щодо проведення перерахунку пенсії по заробітній платі.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що з рішення суду першої інстанції не зрозуміло щодо вимоги позивача здійснити перерахунок йому пенсії за період його роботи з 06.01.1984 по 18.05.1992 АТ «Соколовсько-Сарбському гірничо-збагачувальному виробничому об?єднанні у Качагарському ГЗК» в Республіці Казахстан. Адже з однієї сторони, нібито суд першої інстанції скасував рішення пенсійного фонду щодо відмови такого перерахунку, з іншого - не має обов?язку щодо зобов?язання органу пенсійного фонду здійснити такий перерахунок. Отже, враховуючи вищевикладене, просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ГУ ПФУ та ухвалити рішення з врахуванням вищевказаного.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 311 КАС України.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком.

Позивач 29.03.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про перерахунок пенсії за віком. До заяви зокрема додано довідки №07/2654, №07/2655 від 10.12.2021, які видані АТ «Качари Руда» (Республіка Казахстан).

Заяву позивача розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області та прийнято рішення від 31.03.2023 № 10 про відмову у перерахунку пенсії.

Підставою відмови зазначено відсутність в заяві копій первинних документів, на підставі яких видано довідки на ім`я позивача №07/2654, №07/2655 від 10.12.2021 АТ «Качари Руда» (Республіка Казахстан).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області листом від 30.10.2024 за № 0800-0215-10/98831 направлено запит до Керівника Єдиного накопичувального Пенсійного фонду Республіки Казахстан щодо здійснення перевірки довідок про заробітну плату № 07/2654, 07/2655 від 10.12.2021 року, виданих АТ «Качари Руда» ОСОБА_1 за період роботи з 01.01.1984 по 31.05.1992 в Качарському ГЗК, у зв`язку з доцільністю включення сум заробітної плати для розрахунку пенсії.

Як встановлено судом першої інстанції, відповіді на вищезазначений запит матеріали справи не містять.

30.06.2025 представником позивача здійснено адвокатський запит, в якому просила Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надати відомості щодо розгляду заяви позивача від 29.03.2023 про перерахунок пенсії за віком.

Листом від 04.07.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомило представника позивача, що рішенням відповідача від 31.03.2023 № 10 позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки надані ним довідки не підтверджені первинними документами. З метою підтвердження було направлено відповідні запити від 20.10.2023 та 30.10.2024 до Єдиного накопичувального Пенсійного фонду Республіки Казахстан, однак відповідь не надійшла. Після надходження відповіді пенсійну справу буде переглянуто.

Не погоджуючись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову перерахунку пенсії за віком, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що надані позивачем довідки завірені печаткою роботодавця, містять відомості про фактичну суму заробітної плати позивача. Підстави, які б викликали сумніви щодо достовірності у зазначених відомостях в довідках та необхідності дослідження первинних документів відповідачем надано не було. Відповідачем не доведено, що надані позивачем довідки про заробітну плату позивачу містять неповні, сумнівні чи недостовірні відомості, а отже підлягають врахуванню при визначенні розміру пенсії. Пенсійний орган не може нівелювати відомості довідки про заробітну плату, оформленої належним чином, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу та одержаної заробітної плати. Суд першої інстанції дійшов висновку, що неврахування відповідачем відомостей про період роботи та заробітної плати, що зазначені у відповідних довідках призвело до порушення права позивача на отримання пенсії у розмірі, установленому законом.

Колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 2 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Порядок подання та перелік документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсій передбачений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1.

Пунктом 2.1 Порядку передбачено, що за бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватися довідка про заробітну плату до 01 липня 2000 із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до п. 2.10 вищевказаного Порядку довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Пунктом 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або державними архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Таким чином, обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Апеляційним судом встановлено, що позивачу відмовлено у перерахунку пенсії з тієї підстави, що ним не надано копій первинних документів, на підставі яких видано довідки на ім`я позивача №07/2654, №07/2655 від 10.12.2021 АТ «Качари Руда» (Республіка Казахстан).

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV унормовано Порядком №22-1.

Згідно з підпунктом 3 пункту 2.1 Порядку №22-1, до заяви про призначення (перерахунок) пенсії за віком, крім іншого, за бажанням пенсіонера, ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до п. 2.10 Порядку №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Пункт 4.7 Порядку 22-1 передбачає, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Зміст зазначених норм права свідчить, що роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у відповідних первинних документах за відповідний період. При цьому, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01.07.2000 є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду України від 17.03.2015 у справі №21-11а15, від 15.12.2015 у справі №2-а/576/29/14 та Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №358/1179/17, від 17.04.2018 у справі №376/2559/17, від 25.09.2018 у справі №539/1386/17, від 10.07.2019 у справі №539/2726/16-а та від 05.03.2020 у справі №539/3234/16-а, від 23.01.2020 у справі №711/6882/17, від 21.05.2020 у справі №711/10373/17, від 22.09.2020 у справі №361/7431/15-а, від 14.09.2020 у справі №404/5731/16-а, від 09.11.2020 у справі №202/9474/15-а тощо.

За встановленими обставинами справи, позивач подав до пенсійного органу довідки №07/2654, №07/2655 від 10.12.2021, видані АТ «Качари Руда» (Республіка Казахстан).

Підставами для видачі довідки є особові рахунки за 1984-1988, 1989-1992 роки.

Поряд з цим, у постанові від 12.04.2021 у справі № 219/4550/17 Верховний Суд дійшов наступного висновку: « посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості її видачі є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, підприємство яке її видало на той час перебувало на обліку, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні».

Подібного висновку дійшов Верховний Суд також у постановах від 26.10.2022 у справі № 808/1735/18, від 24.03.2020 у справі № 280/1411/16-а.

Враховуючи, що подана позивачем довідка видана на підставі особових рахунків по нарахуванню заробітної плати, містить інформацію про загальний розмір заробітної плати за цей період та про розмір заробітної плати із розбивкою по місяцях, а також відомості про підстави її видачі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що така довідка відповідала вимогам Порядку №22-1, а тому у відповідача були відсутні підстави для проведення перевірки поданої довідки, та, відповідно, були відсутні й підстави для відмови в перерахунку пенсії позивача на підставі такої довідки.

Частиною першою статті 4 Закону № 1058-IV встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається, зокрема, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди визначено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1328 від 29.11.2022 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022.

Разом із тим, відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В Рішенні Конституційного Суду № 1-рп/99 від 09.02.1999 щодо тлумачення частини першої вказаної статті 58 Конституції України зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія нормативно-правових актів у часі раніше визначалась тільки в окремих законах України (стаття 6 Кримінального кодексу України, стаття 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

За статтею 151-1 Конституції України, рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19.06.2018 у справі № 820/5348/17, розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу закону (крім випадків, якщо у самому законі не визначений інший порядок), що узгоджується з принципом правої визначеності.

Отже, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 1328 від 29.11.2022 Україна, як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

За таких обставин, вищезазначена Угода була чинна як для України, так і для Республіки Казахстан в спірний період роботи позивача.

Частиною другою статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників - мігрантів від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж взаємно визнається Сторонами.

Статтею 9 Угоди від 15 квітня 1994 року визначено, що питання пенсійного забезпечення працівників і членів їхніх сімей регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року або (і) двосторонніми угодами.

До того ж, суд зазначає, що на даний час діє Угода між Міністерством соціального захисту населення України та Міністерством соціального захисту населення Республіки Казахстан про співпрацю в галузі пенсійного забезпечення від 21.09.1995 року.

Дана Угода поширюється на всі види державного пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством кожної з держав. (стаття 2 Угоди від 21.09.1995)

Відповідно до статті 6, 7 Угоди від 21 вересня 1995 року призначення пенсії проводиться за поданням потрібних документів, які підтверджують право на неї згідно з законодавством держави проживання. Документи, видані у встановленому порядку на території держав-учасниць цієї Угоди, приймаються без легалізації. При здійсненні пенсійного забезпечення компетентні органи держав-учасниць цієї Угоди співпрацюють один з одним безпосередньо. Питання, не вирішені компетентними органами, розглядаються договірними Сторонами шляхом переговорів.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 16.04.2020 у справі №555/2250/16-а, які є обов`язковими для врахування судом в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Відтак, неврахування відповідачем відомостей про період роботи та заробітної плати, що зазначені у відповідних довідках призвело до порушення права позивача на отримання пенсії у розмірі, установленому законом.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржуване рішення відповідача підлягає скасуванню, що зумовлює його зобов`язання здійснити з 29.03.2023 перерахунок пенсії позивача, зарахувавши до його страхового стажу періоди його роботи на території Республіки Казахстан з 06.01.1984 по 18.05.1992 в АТ Соколовсько-Сарбському гірничо-збагачувальному виробничому об`єднанні у Качагарському ГЗК.

Стосовно доводів апелянта про покладення обовязку вчинення дій зобов`язального характеру на Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі - Порядок).

Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п. 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до п. 4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

В даному випадку органом, що здійснює розгляд заяви від 29.03.2023 та перерахунок пенсії визначено за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача від 29.03.2023 здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку. Проте, з огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивача, що потягло за собою порушення прав позивача, суд вважає наявними підстави покласти обов`язок щодо розгляду заяви позивача саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, як визначений суб`єкт призначення.

Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, яке прийняло спірне рішення.

Тож, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що розглянув заяву позивача про перерахунок пенсії, яким у цьому випадку є Головне управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не розглядало питання про перерахунок позивачу пенсії, а тому відсутні підстави для зобов`язання здійснити перерахунок пенсії вказаний орган Пенсійного фонду.

Доводи апеляційної скарги в цій частині не відповідають обставинам справи.

Стосовно доводів позивача у відзиві на апеляційну скаргу щодо невирішення судом першої інстанції питання про зобов`язання зарахувати спірний період роботи до страхового стажу, колегія суддів зазначає, що рішення суду містить зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 29.03.2023 перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , зарахувавши його до страхового стажу періоди роботи з 06.01.1984 по 18.05.1992 в АТ Соколовсько-Сарбському гірничо-збагачувальному виробничому об`єднанні у Качагарському ГЗК на території Республіки Казахстан.

Отже в резолютивній частині рішення судом вирішено питання щодо зарахування до страхового стажу періоди роботи позивача з 06.01.1984 по 18.05.1992 в АТ Соколовсько-Сарбському гірничо-збагачувальному виробничому об`єднанні у Качагарському ГЗК на території Республіки Казахстан.

Стосовно доводів апеляційної скарги в частині дискреційних повноважень на вирішення питання щодо перерахунку пенсії, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

При цьому згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаних норм у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення або вчинив бездіяльність за наслідками звернення особи, але таке рішення чи вчинена бездіяльність визнані судом протиправними з огляду на невідповідність чинному законодавству, то суд, як виняток, за відсутності сумнівів у тому, що суб`єктом звернення (позивачем у справі) дотримано усіх визначених законом умов для отримання позитивного результату за наслідками розгляду його звернення та за умови відсутності у суб`єкта, що уповноважений прийняти відповідне рішення за наслідками звернення позивача, дискреції (можливості на власний розсуд визначити зміст рішення та обрати на підставі поданих позивачем документів один з варіантів дій), вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення.

У разі якщо межі заявлених позовних вимог не дозволяють суду під час розгляду справи здійснити перевірку того, чи забезпечив позивач на момент його звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень виконання всіх без винятку вимог закону для отримання позитивного рішення та(або) якщо суб`єкт до якого звертається позивач має право діяти при прийнятті відповідного рішення на власний розсуд (тобто має альтернативні варіанти поведінки за наслідками розгляду звернення позивача), то суд, у межах свого розсуду, з метою уникнення перебирання на себе повноважень щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції іншого органу, повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення з урахуванням оцінки, наданої судом у рішенні. Таким чином, зобов`язання судовим рішенням суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій (прийняття конкретних рішень) можливе, за загальним правилом, лише за умови почергового встановлення судом двох обставин: позивач на момент звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення; зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі).

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Крім того, Верховний Суд, зокрема у постановах від 11 лютого 2020 року у справі № 0940/2394/18, від 04 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20, від 14 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20 та від 23 грудня 2021 року у справі №480/4737/19 дійшов подібного висновку та вказав, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи.

Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Аналогічної думки дотримується Верховний суд у постанові від 09.05.2024 у справі №580/3690/23.

Враховуючи, що відповідачем не наведено інших специфічних доводів неможливості перерахунку позивачу пенсії, аніж досліджених під час розгляду справи, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області здійснити відповідний перерахунок.

Стосовно неможливості сплати відповідачем судового збору, колегія суддів зазначає, що твердження апелянта спростовуються нормою ч. 1 ст. 139 КАС України, відповідно до якої при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2025 року в адміністративній справі №280/6111/25 залишити без задоволення

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2025 року в адміністративній справі №280/6111/25 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328-329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Сафронова