Справа № 160/36095/25
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2026-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рищенко А. Ю.
19.12.2025 року (15.12.2025 року направлено засобами поштового зв`язку) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 , з 12.06.2025 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 року вказану позовну заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.
У встановлений ухвалою суду від 24.12.2025 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 17.05.2019 року перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 04.06.2024 №35 здійснено перерахунок пенсії позивача у зв`язку з уточненням даних в ЕПС, 01.06.2024, на підставі сплати внесків, в результаті чого його пенсія була зменшена до 7059,89 грн.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо включення в його страховий стаж періодів навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1977 по 09.07.1981, військової служби з 12.10.1981 по 13.06.1983, проходження спеціальної підготовки в Національній школі суддів України з 27.08.2018 по 24.05.2019, а також вважаючи протиправним рішенням відповідача від 04.06.2024 №35 про перерахунок пенсії, позивач звернувся з позовом до суду.

За наслідками розгляду даної позовної заяви, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.09.2024 року у справі №280/6235/24 адміністративний ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними бездіяльності, рішення, його скасування та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо включенні в страховий стаж ОСОБА_1 періодів навчання у вищому навчальному закладі з 27.06.1981 по 09.07.1981, військової служби з 30.03.1983 по 13.06.1983.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди навчання у вищому навчальному закладі з 27.06.1981 по 09.07.1981, військової служби з 30.03.1983 по 13.06.1983, у зв`язку із чим здійснити перерахунок розміру його пенсії за віком.

В іншій частині вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 605,60 грн.

Означене судове рішення від 16.09.2024 року у справі №280/6235/24 набрало законної сили 17.02.2025 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/121732984).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.02.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.09.2024 року в адміністративній справі №280/6235/24 залишено без задоволення. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.09.2024 року в адміністративній справі №280/6235/24 залишено без змін (https://reyestr.court.gov.ua/Review/125309018).

Як свідчать обставини справи, 12.06.2025 року ОСОБА_1 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою щодо переходу на пенсію відповідно до Закону України Про державну службу.

Заява позивача про перехід на інший вид пенсії та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.06.2025 року №35 ОСОБА_1 відмовлено у переході на пенсію відповідно до Закону України Про державну службу.

З тексту рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.06.2025 року №35 вбачається наступне. 12.06.2025 року до територіальних органів Пенсійного фонду України звернувся ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНН НОМЕР_1 ) за перерахунком щодо переходу на інший вид пенсії згідно Закону України «Про державну службу». З 1 травня 2016 року набрав чинності Закон України від 10.12.2015 року №889-VІІІ Про державну службу (далі - Закон 889), відповідно до якого втратив чинність Закон України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі - Закон №3723), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 прикінцевих та перехідних положень. Пунктами 10 і 12 прикінцевих та перехідних положень Закону №889 передбачено право на призначення пенсії згідно статті 37 Закону №3723 особам, які: 1) досягли пенсійного віку; 2) мають страховий стаж: чоловіки - 35 років, жінки - 30 років; 3) не призначали пенсію відповідно до Закону №3723-ХІІ; 4) на день набрання чинності Закону №889 займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України, або на день набрання чинності Законом №889 мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України, незалежно від факту роботи на державній службі станом на 1 травня 2016 року. Всі зазначені умови повинні бути дотримані одночасно. Стаж держслужбовця ОСОБА_1 , складає 17 років 2 місяці 12 днів. Станом на 01.05.2016 рік заявник на посадах державної служби не працював та не набув 20 років стажу державної служби. Період роботи з 02.12.1985 по 21.06.1987 на посаді народного судді, з 22.06.1987 по 19.09.1988 на посаді голови Шевченківського районного народного суду зараховано загальним стажем, оскільки посада судді відсутня в статті 25 Закону №3723. Враховуючи вищевикладене, право на призначення пенсії за віком згідно Закону України Про державну службу ОСОБА_1 , згідно заяви від 12.06.2025 №1400 відсутнє.

Вважаючи спірне рішення протиправним та безпідставним позивач взернувся до суду із даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає та враховує наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Визначене Конституцією України право громадян на соціальний захист конкретизоване у Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058), яким встановлено порядок нарахування та виплати пенсії.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону №1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пунктів 1 та 4 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на рівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 44 Закону №1058-IV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із соціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, визначає Закон №3723-XII (чинний до 01.05.2016).

Відповідно до статті 1 цього Закону державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Відповідно до частини другої статті 9 зазначеного Закону регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України. Із наведеної норми вбачається, що правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами. При цьому, Закон №3723-ХІІ застосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальними законами.

Згідно з частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної досади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

10.12.2015 було прийнято новий Закон України «Про державну службу» № 889-VIII, який набрав чинності 01.05.2016 (Закон №889-VIII). Отже положення Закону України «Про державну службу» № 3723-XII втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII).

Статтею 1 Закону №889-VIII передбачено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; управління персоналом державних органів; реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством. Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Частиною першою статті 5 Закону №889-VIII визначено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Частиною першою статті 90 Закону №889-VIII визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Так, статтею 25 Закону № 3723-XII передбачено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби. До стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону № 3723-XII, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців, зокрема, на посадах суддів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 «Про затвердження Порядку обчислення стажу державної служби» затверджений новий Порядок обчислення стажу державної служби, яким стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону № 889-VIII та до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах суддів.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За визначеннями пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 р. № 283, «до стажу державної служби зараховується робота (служба): ... на посадах суддів» (абзац 5 пункту 2). А за визначеннями абзацу 5 пункту 3 цього Порядку, «до стажу державної служби включається також: ... час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях». Додатково зазначає, що і Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 р. № 229 у пункті 4 також містить вказівку, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах суддів.

Зарахування часу проходження військової служби до стажу державної служби неодноразово підтверджувалося у висновках Верховного Суду, зокрема у постановах від 01 квітня 2020 року у справі № 607/9429/17 (пункти 24, 27), від 15 грудня 2020 року у справі №560/2398/19 (пункти 26 - 28) тощо.

Зарахування до стажу державної служби періоду роботи на посаді судді при призначенні особі пенсії за віком на підставі ст.37 Закону України "Про державну службу" відповідає висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 265/3709/17, від 18 грудня 2018 року у справі № 466/6987/17, від 06 травня 2020 року у справі №619/2471/16-а, від 01 грудня 2020 року у справі № 466/6057/17 та іншим. Ці висновки Верховного Суду мають обов`язковий характер для відповідача згідно 4.5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Період проходження позивачем строкової військової служби з 12.10.1981 по 13.06.1983 підтверджується рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року у справі №280/6235/24. Цим рішенням врегульовано спір позивача з Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області про тривалість періоду проходження останнім строкової військової служби. Суд дослідив записи у військовому квитку позивача, архівний витяг №179/1/12969 від 30.08.2019, наданий Галузевим державним архівом Міністерства оборони України тощо (копії цих документів знаходяться у розпорядженні ПФУ) і зазначив у рішенні наступне: «З огляду на викладене, суд вважає, що період проходження позивачем військової служби з 12.10.1981 по 13.06.1983 має бути зарахованим до страхового стажу позивача» (витяг з рішення у додатку № 3). Наразі в усіх службових документах ПФУ цей період стажу позивача відображається відповідно до рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року у справі № 280/6235/24.

Записи в трудовій книжці позивача за період з 01.08.1983 по 09.12.2002 (це записи під номерами 14-28 на аркушах 10-21) свідчать про безперервний стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. А також стаж роботи на посаді державного службовця з 25.07.2005 по 15.03.2006 (це записи під номерами 29-31 на аркушах 42-45 трудової книжки позивача).

Таким чином, стаж роботи позивача на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, складається з наступних періодів: З 12.10.1981 по 13.06.1983 - проходив дійсну строкову військову службу; з 01.08.1983 по 14.11.1983 - стажист народного судді Ленінського районного суду міста Запоріжжя; з 15.11.1983 по 01.11.1985 - старший консультант з судової роботи відділу юстиції Запорізького облвиконкому; з 02.12.1985 по 21.06.1987 - народний суддя Шевченківського районного народного суду міста Запоріжжя; з 22.06.1987 по 19.09.1988 - голова Шевченківського районного народного суду міста Запоріжжя; з 20.09.1988 по 03.01.1999 - заступник начальника Запорізького обласного управління юстиції; з 04.01.1999 по 09.12.2002 - заступник начальника - начальник відділу Державної виконавчої служби Запорізького обласного управління юстиції; з 25.07.2005 по 15.03.2006 - головний консультант - керівник Регіональної приймальні Президента України Департаменту з питань звернень громадян Служби з питань прийому громадян Секретаріату Президента України.

Отже, період проходження строкової військової служби складає більше 1 року.

Строк безперервної роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, за період з 01.08.1983 по 09.12.2002 включно складає більше 19 років.

За період з 25.07.2005 по 15.03.2006 включно більше 7 років державної служби.

Це в календарному обчисленні. А якщо виходити з того, що починаючи з 01.01.2004 обов`язковою умовою зарахування певного періоду до страхового стажу є проміжок часу, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачуються страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок, то період державної служби позивача з 25.07.2005 по 15.03.2006 зараховується як 9 місяців.

Отже, стаж роботи позивача на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, становить більше 20 років станом на квітень 2006 року.

А пункт 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889 вимагає наявності не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби на день набрання чинності цим Законом (на 1 травня 2016 р.). Отже, цих умов позивачем дотримано.

Державне управління справами видало позивачу довідки від 03.04.2025 року №17.1-653 та №17.1-624 про складові заробітної плати, як особі, яка має більше 20 років стажу на посадах державної служби.

Отже, вищенаведеним повністю спростовується висновок відповідача про відсутність у позивача станом на 01.05.2016 більше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

Стаття 37 Закону № 3723, яка діє до теперішнього часу, має назву «Пенсійне забезпечення державних службовців». І в частині 1 встановлює: «На одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Станом на 12.06.2025 (дату подачі заяви про призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про державну службу») вік позивача перевищував 62 роки. А страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), є більшим за 35 років, що підтверджується даними службової форми Пенсійного фонду України РС-право, даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, який ведеться ПФУ, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.09.2024 року у справі № 280/6235/24.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач має право на призначення пенсії з урахуванням положень пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889 та ст. 37 Закону №3723, а тому відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

З огляду на викладене, суд вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.06.2025 року №35 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-ХІІ протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Частиною 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Судом встановлено, що позивач звернувся із заявою про переведення на пенсію державного службовця 12.06.2025 року, а тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення на пенсію слід проводити саме з цієї дати.

Поряд з цим не підлягає задоволенню позовна вимога в частині зобов`язання відповідача призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 , з 12.06.2025 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», з огляду на те, що при прийнятті оскарженого рішення орган пенсійного фонду не розглядав належність довідок Державного управління справами від 03.04.2025 року №17.1-653 та №17.1-624, оскільки відмовив у переведенні за відсутності достатнього страхового стажу.

Отже, ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на перехід на пенсію державного службовця.

Відповідно питання щодо порядку проведення розрахунку розміру майбутньої пенсії є похідними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним там скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.06.2025 року №35 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-ХІІ та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 19.12.1993 року №3723-ХІІ, п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, починаючи з 12.06.2025 року.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок про часткове задоволення позовної заяви.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Водночас суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору в розмірі 1211,20 грн., адже незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок протиправних дій суб`єкта владних повноважень, і спір по суті вирішено на користь позивача.

Керуючись ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.06.2025 року №35 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 19.12.1993 року №3723-ХІІ, п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, починаючи з 12.06.2025 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. Ю. Рищенко