Справа № 200/334/26
Суддя: Духневич О.С.
Дата ухвалення: 2026-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

09 березня 2026 року Справа №200/334/26

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Духневич О.С., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

15.01.2026 до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати щомісячних грошових сум в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку з 01.01.2016 по 30.10.2024;

- зобов`язати відповідача відновити нарахування та виплату заборгованості з щомісячних грошових сум в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку з 01.01.2016 по 30.10.2024.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.01.2026 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду: документа про сплату судового збору в розмірі 1331,20 грн., або подання до суду клопотання про застосування пільг із сплати судового збору (відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати) разом із довідкою з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків отриманих позивачем у 2025 році доходів та довідкою з органу Пенсійного фонду України про отримані суми пенсії за 2025 рік, які дадуть підстави повно та об`єктивно оцінити майновий стан заявника в цілях розгляду процесуального питання.

02.02.2026 на адресу суду від позивача надійшли докази сплати судового збору.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 263 КАС України. Зобов`язано відповідача подати до суду засвідчену належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України копію пенсійної справи відносно позивача; довідку про розмір заборгованості зі щомісячної страхової виплати позивача за період з 01.01.2016 по 30.10.2024.

23.02.2026 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову, однак докази надіслання його позивачу не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

При цьому документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи повинен додаватися до відзиву (п. 2 ч. 4 ст. 162 КАС України).

Враховуючи, що відповідачем вказаної норми процесуального закону не дотримано і доказів надіслання відзиву позивачу не надано, суд не бере до уваги відзив, оскільки відзив поданий із порушенням встановленого КАС України порядку подання.

Перевіривши матеріали позовної заяви після відкриття провадження судом встановлені недоліки позовної заяви, які перешкоджають її подальшому розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Інститут строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою спонукання учасників адміністративного судочинства до своєчасного вчинення ними процесуальних дій. Регламентування строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Крім цього, строки звернення до суду із адміністративним позовом обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними.

За загальним правилом для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, перебіг строку для звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не може визнаватися поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Щодо відліку строку звернення із адміністративним позовом, суд зазначає, що порівняльний аналіз термінів "дізнався" та "повинен дізнатися", що містяться в ч. 2 ст. 122 КАС України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку позивача знати про стан своїх прав. При визначенні початку перебігу строку звернення до суду, суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Верховний Суд в постанові від 17.12.2021 року по справі № 640/16928/21 зауважує, що частиною другою статті 122 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поняття "особа повинна дізнатись" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Із матеріалів позову встановлено, що спірні правовідносини виникли за період з 01.01.2016 по 30.10.2024.

З урахуванням висновків Верховного Суду, що викладені в постановах від 21.10.2025 у справі № 460/10097/24, від 28.10.2025 у справі № 420/19263/24, суд зазначає, що страхова виплата є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було припинено нарахування страхової виплати.

Таким чином, про порушення своїх прав щодо невиплати щомісячної страхової виплати позивач міг дізнатися не отримавши таку виплату за січень-лютий 2016 року.

Однак із позовною заявою щодо поновлення страхової виплати позивач звернувся 09.01.2026, шляхом направлення позовної заяви поштовим зв`язком.

У позовній заяві позивач зазначає, що не міг раніше звернутися в суд, оскільки проживає на тимчасово окупованій території, а тому був позбавлений можливості отримувати СМС повідомлення про надходження щомісячних страхових виплат, а також позивач вказує на введення воєнного стану.

Також позивач вказав, що дізнався про порушення свої справ лише в грудні 2025 року після отримання листа про відмову в поновленні щомісячних страхових виплат.

Із матеріалів позову встановлено, що спірні правовідносини виникли за період з 01.01.2016 по 30.10.2024. До територіального органу Пенсійного фонду України з метою поновлення страхової виплати позивач вперше звернувся із заявою 03.11.2024. Вдруге позивач звернувся 19.11.2025.

Отже, позивач знав про порушення своїх прав значно раніше (03.11.2024), ніж зазначає у позовній заяві (17.12.2025), оскільки саме в цей день (03.11.2024) вперше звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про поновлення страхової виплати, що свідчить про обізнаність позивача щодо можливого порушення його прав. Водночас із позовною заявою до суду позивач звернувся лише 09.01.2026, тобто після спливу встановленого частиною другою статті 122 КАС України шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Вдруге позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою тільки через 1 (один) рік (19.11.2025).

Щодо твердження позивача про те, що він не міг раніше звернутися в суд, оскільки проживає на тимчасово окупованій території, а тому був позбавлений можливості отримувати СМС повідомлення про надходження щомісячних страхових виплат, суд зазначає наступне.

По-перше, як вже встановлено судом, позивач вперше звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати страхових виплат ще 03.11.2024, тому твердження позивача про відсутність можливості звернутися до суду не узгоджується з фактичними обставинами.

По-друге, в матеріалах справи наявна довідка від 12.12.2017 № відповідно до якої позивач є внутрішньо переміщеною особою із фактичним місцем проживання: АДРЕСА_1 . Вказана адреса також вказана у позовній заяві як адреса місця проживання.

Отже, позивач з 12.12.2017 проживає на підконтрольній території України в м. Слов`янськ Донецької обл., а тому твердження позивача про проживання його за зареєстрованим місцем проживання на тимчасово окупованій території, а також не отримання СМС повідомлення про надходження щомісячних страхових виплат є необгрунтованим.

Щодо отримання листа відповідача про відмову у поновленні страхових виплат, то суд зазначає, що Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 по справі № 240/12017/19, відступив від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі № 816/197/18, від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а, від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 року у справі № 816/197/18, від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а, а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18).

Тому, отримання позивачем листа відповідача від 17.12.2025 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в цьому випадку.

Стосовно посилань позивача на введення воєнного стану.

Так, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України 24.02.2022 із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово продовжувався та на сьогодні триває.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22 зазначив, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні не може вважатись поважною причиною для безумовного поновлення строків звернення до суду, якщо позивач не обґрунтував неможливість такого звернення у встановленні строки.

Необхідно враховувати, що строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, сам факт запровадження воєнного стану в Україні Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні не є поважною причиною для безумовного поновлення процесуальних строків. Для такого поновлення необхідною є заява, в якій будуть зазначені інші обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та перешкоджали вчиненню тих чи інших дій, а також докази, що підтверджують ці обставини.

Слід зазначити, що позивач, пославшись на військову агресію, не вказав та не додав доказів перешкоджання запровадження воєнного стану зверненню до суду з даним позовом.

При цьому, введення воєнного стану не перешкоджало позивачу звернутися 03.11.2024 та 19.11.2025 до територіального органу Пенсійного фонду України із заявами про поновлення страхової виплати, шо спростовує доводи позивача про неможливість звернення до суду раніше.

Суд зазначає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою

Отже, триваюча пасивна поведінка позивача та його недисциплінованість як учасника суспільних відносин свідчить про недотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у нього можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. При цьому позивач не міг не усвідомлювати, що тривале зволікання із зверненням до суду із позовною заявою, призведе до застосування судом процесуальних наслідків пропуску строку звернення до суду.

Згідно ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

При цьому, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами.

З огляду на вказане, позивач повинен подати заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску, що узгоджується із нормою ч. 1 ст. 77 КАС України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 1 статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Частиною 13 ст. 171 КАС України передбачено, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Враховуючи викладене, позовну заяву слід залишити без руху із встановленням позивачу 5-ти денного строку для усунення вказаних в цій ухвалі недоліків позовної заяви.

Керуючись ст. 122, 123, 160, 161, 171, 243, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.

Позивачу надати строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку звернення до суду та надати докази поважності причин його пропуску.

Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, позовна заява буде залишена без розгляду.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Духневич