Справа № 120/6999/25
Суддя: Канигіна Т.С.
Дата ухвалення: 2026-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/6999/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Свентух Віталій Михайлович

Суддя-доповідач - Канигіна Т.С.

09 березня 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Канигіної Т.С.

суддів: Кузьмишина В.М. Слободонюка М.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування поданого позову зазначено про протиправність рішення відповідача №88 від 01.05.2025 про призначення пенсії, у частині призначення пенсії позивачу, вид пенсії - довічне утримання суддів, загальний процент розрахунку пенсії від середнього заробітку 52%.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 02.12.2025 позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №88 від 01.05.2025 про призначення пенсії ОСОБА_1 в частині призначення пенсії, вид пенсії - довічне утримання суддів, загальний процент розрахунку пенсії від середнього заробітку 52%; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, стаж роботи на посаді судді з 25.11.2003 до 08.04.2025 (21 рік 4 місяці 15 днів), період проходження строкової військової служби з 26.11.1989 до 03.06.1992 (2 роки 6 місяців 9 днів), стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 3 роки, всього 26 років 10 місяців 24 дні та здійснити перерахунок і виплату його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із урахуванням зазначених періодів у розмірі 62 відсотків заробітної плати судді, починаючи з 09.04.2025, враховуючи фактично виплачені суми.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Указом Президента України від 11.11.2023 № 1286/2003 позивач призначений на посаду судді.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 08.04.2025 №749/0/15-25 стаж роботи ОСОБА_1 , що дає йому право на звільнення у відставку, на день ухвалення рішення становить 26 років 10 місяців, з них:

- стаж роботи на посаді судді - 21 рік 4 місяці;

- період проходження строкової військової служби - 2 роки 6 місяців;

- стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, - 3 роки.

Згідно з розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи позивача станом на 08.04.2025 становить 26 років 10 місяців 24 дні, зокрема:

- стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, - 3 роки;

- період проходження строкової військової служби - 2 роки 6 місяців 9 днів;

- стаж роботи на посаді судді - 21 рік 4 місяці 15 днів.

Згідно з відомостями трудової книжки серії НОМЕР_1 та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 позивач у період з 26.11.1989 по 03.06.1992 проходив строкову військову службу.

ІV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що до стажу роботи на посаді судді, що дає позивачу право на відставку, підлягають зарахуванню 3 роки роботи в галузі права, вимога щодо якого визначалася законом та який надавав право для призначення на посаду судді; до стажу роботи, що дає позивачу право на звільнення у відставку, зараховується також період проходження строкової військової служби з 26.11.1989 по 03.06.1992 (2 роки 6 місяців 9 днів).

Суд першої інстанції встановив, що загальний стаж судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку (станом на дату ухвалення Вищою радою правосуддя відповідного рішення), становить 26 років 10 місяців 24 дні, з яких:

- стаж роботи на посаді судді - 21 рік 4 місяці 15 днів (з 25.11.2003 по 08.04.2025);

- період проходження строкової військової служби - 2 роки 6 місяців 9 днів (з 26.11.1989 по 03.06.1992);

- стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 3 роки.

Рішення Вищої ради правосуддя №749/0/15-25 від 08.04.2025 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області у зв`язку з поданням заяви про відставку" не оскаржено та не скасовано, а тому підстави для незарахування до стажу роботи судді, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, відсутні.

Відповідач при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці безпідставно не зарахував наведені вище періоди до стажу роботи на посаді судді. Безпідставне незарахування відповідачем спірного періоду роботи та періоду проходження строкової військової служби призвело до того, що обрахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці проводиться в значно меншому розмірі, ніж це передбачено Законом № 1402-VIII.

Враховуючи, що загальний стаж роботи позивача на посаді судді, що дає їй право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 26 років 10 місяців 24 дні, тому розмір довічного грошового утримання має складати 62 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

V. ПРОВАДЖЕННЯ В СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Особа, яка подала апеляційну скаргу, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, стверджує, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню, як таке, що ухвалене з грубим порушенням матеріальних та процесуальних норм права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

За доводами скаржника, зарахування до стажу роботи на посаді судді, для обчислення (розрахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проходження військової служби та періоду консультантом Жмеринського міського суду Вінницької області, чинним законодавством не передбачено. Суд першої інстанції у порушення статей 90, 242 КАС України та пункту 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7 в рішенні від 19.07.2022 не взяв до уваги доводи та докази, що були надані відповідачем у вказаній справі.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог частини четвертої статті 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

VI. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Положеннями частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституцією України визначено, що права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (статті 21, 22 Конституції України).

Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 № 2862-ХІІ (надалі - Закон № 2862-ХІІ, у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді) на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Відповідно до частини четвертої статті 43 Закону № 2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016 (надалі - Закон №1402-VIII) визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до частини першої статті 69 Закону № 1402-VIІІ на посаду судді може бути призначений громадянин України, не молодший тридцяти та не старший шістдесяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ять років, є компетентним, доброчесним та володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного Національною комісією зі стандартів державної мови.

Частинами першою, третьою статті 116 Закону № 1402-VIІІ встановлено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею до Вищої ради правосуддя, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

Статтею 137 Закону № 1402-VIІІ передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до частин першої-другої статті 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частинами третьою-четвертою статті 142 Закону №1402-VIII встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Законом України від 21.12.2016 №1798-VIII "Про Вищу раду правосуддя" (набрав чинності 05.01.2017) пункт 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII доповнено абзацом четвертим такого змісту: "Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)".

При цьому будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом №1402-VIII не встановлено.

Частиною другою статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (стаття 1 втратила чинність 20.03.2008) встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Крім того, згідно з абзацом другим пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" (яка діяла одночасно із Законом №2862-ХІІ; втратила чинність 01.01.2012, далі - Постанова №865), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

VIІ. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Відповідно до статті 137 Закону № 1402-VIII (у редакції, яка діє з 05.08.2018) до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз наведеної норми у її взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII дає підстави для висновку, що у зв`язку з набранням чинності Законом № 2447-VIII, яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Водночас, частина перша статті 7 Закону № 2862-ХІІ, яка була чинною на час обрання позивача на посаду судді, визначалось, що суддею міг бути громадянин України, який мав стаж роботи в галузі права не менш як три роки.

З огляду на зазначене, право на зарахування стажу роботи в галузі права три роки мають судді, яких було призначено на посаду судді вперше згідно з вимогами, встановленими Законом № 2862-XII на день їх обрання.

Наведене свідчить про наявність у позивача права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку додатково трьох років роботи в галузі права.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22.11.2018, залишеного без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 у справі № 9901/805/18.

Крім того, законодавство колишнього СРСР і чинне законодавство України передбачає зарахування періоду проходження військової служби до різних видів трудового стажу, а також пільгове (кратне) обчислення цього періоду військовослужбовцям, які за рішенням уряду СРСР, проходили військову службу в державах, де в той час велися бойові дії, для зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення та отримання різних видів пенсій і соціальних виплат.

Зокрема, Законом СРСР "Про загальний військовий обов`язок" від 12.07.1967 і Положенням про пільги для військовослужбовців, військовозобов`язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 17.02.1981 № 193, було передбачено зарахування часу перебування громадян на дійсній військовій службі у Збройних Силах СРСР до загального трудового стажу, безперервного трудового стажу та стажу роботи за спеціальністю.

Також відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, з урахуванням вищенаведених норм, зокрема, щодо передбаченого права судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, календарного періоду проходження строкової військової служби, підлягає зарахуванню у стаж роботи судді, який дає право на відставку та на отримання довічного грошового утримання, календарний період проходження строкової військової служби: з 26.11.1989 по 03.06.1992, що становить 2 роки 6 місяців 9 днів.

Інші доводи відповідача є безпідставними та спростовуються вищенаведеним.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить.

Отже, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

VIІІ .ВИСНОВКИ СУДУ

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відсутні підстави для його скасування, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Канигіна Т.С.

Судді Кузьмишин В.М. Слободонюк М.В.