Справа № 560/19852/25
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2026-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 березня 2026 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

розглянувши заяву в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

1. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо переведення ОСОБА_1 на пенсію за Законом № 889-VIII з урахуванням довідок № 2263- 31/2024 від 02.07.2024.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на пенсію за віком державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII з 04.07.2024 у розмірі 60% від заробітку за довідкою № 2263-31/2024 від 02.07.2024, з проведенням нарахування та виплати

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 03.03.2026 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та доказів поважності причин його пропуску (вказати причини пропуску строку звернення до суду, якщо такі є).

06.03.2026 від представника позивача до суду надійшла заява про поновлення процесуального строку звернення, в якій зазначає, що про рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12.07.2024 року позивач не була належним чином повідомлена та дізналася про нього лише орієнтовно у жовтні 2024 року після отримання інформаційного листа. Крім того, через похилий вік (74 роки) та стан здоров`я, пов`язаний із хронічними захворюваннями і періодичним лікуванням у 20242025 роках, позивач не мала можливості своєчасно звернутися за юридичною допомогою. Також порушення її прав має триваючий характер, оскільки внаслідок відмови у переведенні на пенсію державного службовця вона щомісячно недоотримує належні пенсійні виплати. У зв`язку з цим позивач просить суд поновити пропущений строк звернення до суду та прийняти позовну заяву до розгляду.

Надаючи оцінку доводам позивача, зазначеним у заяві, суд враховує таке.

Відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду з позовом встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи може поновити пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Отже, обов`язок доведення поважності причин пропуску строку звернення до суду покладається на особу, яка подає відповідну заяву.

З матеріалів позовної заяви видно, що позивач оскаржує рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12 липня 2024 року № 16 про відмову в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Разом з тим до суду з адміністративним позовом позивач звернулася 19 листопада 2025 року, тобто після спливу встановленого частиною другою статті 122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, представник позивача зазначає, що про прийняття оскаржуваного рішення вона дізналася лише у жовтні 2024 року після отримання інформаційного листа, а також посилається на свій похилий вік та стан здоров`я.

Оцінюючи наведені доводи, суд виходить з такого.

Саме по собі посилання на те, що позивач дізналася про прийняте рішення пізніше дати його ухвалення, не може бути безумовною підставою для поновлення строку звернення до суду. Крім того, навіть за умови врахування доводів позивача щодо отримання відповідної інформації у жовтні 2024 року, позов до суду подано лише 19 листопада 2025 року, тобто більш ніж через рік після зазначеної дати, що свідчить про значне перевищення встановленого законом строку звернення до суду.

Посилання на стан здоров`я та похилий вік у цьому випадку також не можуть бути визнані судом поважними причинами пропуску строку звернення до суду.

Надані до заяви медичні документи свідчать про проходження позивачем амбулаторного лікування у різні періоди часу, однак не підтверджують наявності обставин, які б об`єктивно унеможливлювали звернення до суду протягом усього періоду після отримання інформації про прийняте рішення або позбавляли позивача можливості реалізувати право на звернення до суду, зокрема шляхом звернення за правничою допомогою до представника.

Також суд зазначає, що похилий вік особи сам по собі не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, оскільки процесуальне законодавство пов`язує можливість поновлення строку саме з наявністю об`єктивних та непереборних обставин, які унеможливлювали своєчасне звернення до суду.

Доводи представника позивача щодо триваючого характеру порушення прав суд також оцінює критично, оскільки предметом оскарження у цій справі є індивідуальне рішення суб`єкта владних повноважень від 12 липня 2024 року, прийняття якого має разовий характер. Сам факт можливих наслідків такого рішення у вигляді отримання пенсійних виплат у певному розмірі не змінює правової природи оскаржуваного акта та не свідчить про триваюче порушення у розумінні процесуального законодавства.

Таким чином, наведені позивачем обставини не свідчать про існування об`єктивних, непереборних та незалежних від волі позивача перешкод для своєчасного звернення до суду, а тому не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду у розумінні статті 121 КАС України.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду відсутні.

Водночас, відповідно до частин першої, другої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними. Суд може також продовжити процесуальний строк, встановлений судом, за заявою учасника справи або з власної ініціативи.

Отже, керуючись принципом доступу до правосуддя та з метою забезпечення реалізації права особи на судовий захист, суд вважає за можливе продовжити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання належним чином обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших, об`єктивних та підтверджених доказами поважних причин пропуску такого строку, якщо такі мали місце.

Керуючись статтями 121, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з цим позовом, вказані в заяві від 05.03.2026.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.03.2026, на 5 днів з дня отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддя В.К. Блонський