Справа № 520/8298/22
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2026-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року

м. Київ

справа № 520/8298/22

адміністративне провадження № К/990/8037/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Мацедонської В.Е., Уханенка С.А.,

розглянув як суд касаційної інстанції в порядку письмового провадження адміністративну справу № 520/8298/22,

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, провадження в якій відкрито,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Атаманюком Петром Васильовичем, на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2023, ухвалене у складі судді Старосєльцевої О.В., та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2023, ухвалену у складі: судді-доповідача Подобайло З.Г., суддів Присяжнюк О.В., Бартош Н.С.,

УСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - ГУ НП у Харківській області, відповідач) з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП у Харківській області від 30.04.2022 №254 у частині застосування до оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді його звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП у Харківській області від 30.04.2022 №227 о/с у частині звільнення оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції з 30.04.2022;

- поновити на службі в Національній поліції України капітана поліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області;

- зобов`язати ГУ НП у Харківській області нарахувати та виплатити суми грошового забезпечення за період 07.04.2022 по 30.04.2022 на користь ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ГУ НП у Харківській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, за період з 01.05.2022 по день фактичного поновлення на службі в Національній поліції України;

- зобов`язати ГУ НП у Харківській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 додаткову винагороду, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, за період із 24.02.2022 по 28.02.2022 за п`ять календарних днів лютого в розмірі 5 357 грн та за період, починаючи з 01 березня 2022 року до дня закінчення воєнного стану та за весь час вимушеного прогулу, в розмірі 30 000 грн щомісячно як складову частину грошового забезпечення, визначеного позивачу на день звільнення.

2. На обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржуваними наказами його було звільнено зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у відсутності на службі. Позивач доводив, що в період, описаний в акті службового розслідування, він був відсутній на службі з поважних причин, а саме: у зв`язку з бойовими діями та окупацією міста Вовчанська. Проте відповідач цих обставин не врахував та дійшов безпідставного висновку про наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

3. ОСОБА_1 у період з 17.05.2005 по 06.11.2015 проходив безперервну службу в органах внутрішніх справ України. 07.11.2015 позивач склав Присягу працівника поліції. У період 07.11.2015 по 30.04.2022 позивач проходив службу в лавах Національної поліції України, зокрема, з 03.03.2021 - на штатній посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Чугуївського районного управління поліції ГУ НП в Харківській області.

4. 29.04.2022 начальник ВП №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області склав рапорт про невиконання низкою поліцейських Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області (у тому числі і ОСОБА_1 ) службових обов`язків та не вихід на зв`язок.

5. За цим фактом начальником ГУ НП в Харківській області 29.04.2022 було видано наказ від 29.04.2022 № 575 про призначення службового розслідування та створено дисциплінарну комісію.

6. Службовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_1 з 07.04.2022 не виконує службові обов`язки та не виходить на зв`язок.

7. Під час службового розслідування було опитано низку працівників поліції, зокрема, дізнавачку сектору дізнання ВП № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , яка пояснила, що 24.02.2022 у результаті збройної агресії рф територія Вовчанської громади була окупована ворожими військами. У зв`язку з цим поліцейські ВП № 1 були евакуйовані до Чугуївського РУП, а з 26.02.2022 - до Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області. Проте майор поліції ОСОБА_1 та деякі інші працівники поліції (капітан поліції ОСОБА_3 , майор поліції ОСОБА_4 , лейтенант поліції ОСОБА_5 , капітан поліції ОСОБА_6 , капітан поліції ОСОБА_7 , старший сержант поліції ОСОБА_8 , капрал поліції ОСОБА_16, капрал поліції ОСОБА_17, лейтенант поліції ОСОБА_18, лейтенант поліції ОСОБА_19, капітан поліції ОСОБА_20, старший лейтенант поліції ОСОБА_21, майор поліції ОСОБА_22, старший сержант поліції ОСОБА_9 , капітан поліції ОСОБА_10 , старший сержант поліції ОСОБА_11 , старший лейтенант поліції ОСОБА_12 , старший сержант поліції ОСОБА_23, капітан поліції ОСОБА_24, майор поліції ОСОБА_25, сержант поліції ОСОБА_13 , старший лейтенант поліції ОСОБА_14 ) залишилися на території Вовчанської громади та дистанційно підтримували зв`язок із керівництвом підрозділу. У подальшому, за вказівкою керівництва ВП № 1 Чугуївського РУП, лейтенант поліції ОСОБА_2 неодноразово повідомляла ОСОБА_1 та інших поліцейських про необхідність евакуації, проте останні щоразу відмовлялися. З 07.04.2022 зазначені поліцейські припинили виходити на зв`язок, їхні мобільні телефони були вимкнуті, у месенджерах вони не відповідали.

8. З метою встановлення детальних обставин події та причин відсутності на службі ОСОБА_1 головою дисциплінарної комісії - старшим інспектором відділу службових розслідувань УГІ ГУНП в Харківській області, капітаном поліції ОСОБА_26 - було здійснено телефонні дзвінки на мобільні номери НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які належать оперуповноваженому сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області майору поліції ОСОБА_1 . Проте на жодний із дзвінків відповіді не було. Зворотних дзвінків також не було, про що було складено довідку «Про результати телефонної бесіди з майором поліції ОСОБА_1 в рамках службового розслідування» від 30.04.2022.

9. Також 29.04.2022 начальником відділу поліції №1 Чугуївського РУП ГУНП у Харківській області, заступником начальника - начальником СВ відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, старшим заступником начальника - начальником СКП відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області було складено Акт про відсутність на службі та невиконання службових обов`язків ї ОСОБА_1 .

10. 30.04.2022 дисциплінарною комісією було складено Акт про відсутність на службі та невиконання своїх службових обов`язків ОСОБА_1 .

11. Результати службового розслідування оформлено висновком дисциплінарної комісії від 30.04.2022, який затверджено начальником ГУ НП в Харківській області.

12. У висновку службового розслідування дисциплінарна комісія зазначила про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, що виразився у відсутності на службі без поважних причин, а також не взятті участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у зв`язку з військовою агресією рф проти України протягом 07.04.2022- 30.04.2022, чим порушено частину другу статті 19 Конституції України, пунктів 1, 2, 8 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, пункту 24 частини першої статті 23, частини другої статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 1 наказу ГУНП в Харківській області від 15.08.2016 №818.

13. Наказом ГУ НП у Харківській області від 30.04.2022 №254 на позивача з мотивів, викладених у висновку службового розслідування від 30.04.2022, було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

14. Наказом ГУ НП у Харківській області від 30.04.2022 №227 о/с ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

15. Не погоджуючись з указаними наказами, позивач звернувся до суду.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення

16. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2023 у задоволенні позову відмовлено.

17. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2023 задоволено заяву ОСОБА_1 про часткову відмову від позову:

- прийнято відмову ОСОБА_1 від позовних вимог в частинах: 1) зобов`язання ГУ НП у Харківській області нарахувати та виплатити суми грошового забезпечення за період з 07.04.2022 по 30.04.2022; 2) зобов`язання ГУ НП у Харківській області нарахувати та виплатити суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 01.05.2022 по день фактичного поновлення на службі в Національній поліції України; 3) зобов`язання ГУ НП у Харківській області нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168;

- визнано нечинним рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2023 про відмову в задоволенні позову у вказаній частині позовних вимог;

- закрито провадження у справі у частинах позовних вимог: 1) зобов`язання ГУ НП у Харківській області нарахувати та виплатити суми грошового забезпечення за період з 07.04.2022 по 30.04.2022; 2) зобов`язання ГУ НП у Харківській області нарахувати та виплатити суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 01.05.2022 по день фактичного поновлення на службі в Національній поліції України; 3) зобов`язання ГУ НП у Харківській області нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

18. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2023 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2023 (у частині, у якій провадження у справі не було закрито) залишено без змін.

19. Відмовляючи в задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що обставини відсутності позивача на службі з 07.04.2022 по 30.04.2022 підтверджуються документально та не заперечуються позивачем.

20. Водночас суди попередніх інстанцій відхилили аргументи позивача про те, що на службі він був відсутній з поважних причин, зокрема через окупацію міста Вовчанська Харківської області та неможливість покинути його через блокування відповідних шляхів сполучення окупаційними військами.

21. Як установили суди попередніх інстанцій, 24.02.2022 особовому складу ВП № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області було віддано наказ про збір всього особового складу відділу поліції по «бойовій тривозі» та було оголошено наказ про термінову евакуацію всього особового складу до Старого Салатову Чугуївського району Харківської області. Проте указаного наказу про евакуацію позивач не виконав та не повідомив безпосереднього керівника про неможливість його виконання. Суди попередніх інстанцій також зазначили, що позивач не надав доказів, які б свідчили про те, що він намагався виїхати на неокуповану військами рф територію, або ж що він намагався зв`язатися зі своїм безпосереднім керівництвом під час відсутності на робочому місці.

22. За висновками судів попередніх інстанцій, запровадження воєнного стану, наявність бойових дій на території України створює реальну загрозу для життя та здоров`я людини. Однак позивач, вступивши на службу в поліції, добровільно погодився на ризики, пов`язані з проходженням такої служби, як і взяв на себе зобов`язання мужньо і вправно служити народу України, але фактично взяті на себе обов`язки не виконав.

23. З урахуванням викладеного, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що відповідач обґрунтовано кваліфікував відсутність позивача на службі у період 07.04.2022- 30.04.2022 як дисциплінарний проступок, що з урахуванням його характеру, причин і умов вчинення був достатньою підставою для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

24. 01.03.2024 до Суду надійшла касаційна скарга позивача, у якій він просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2023, направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

25. Ухвалою Суду від 30.04.2024 відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

26. За доводами позивача, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, у подібних правовідносинах відсутній висновок щодо застосування частини першої статті 8, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, пункту 24 частини першої статті 23, частини другої статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 4, 8, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, - щодо законності звільнення поліцейських у зв`язку із неможливістю виконувати службові обов`язки під час оголошення в Україні воєнного стану та під час знаходження поліцейських на тимчасово окупованих територіях.

27. Як зазначає позивач, відповідач вбачав склад дисциплінарного проступку у відсутності ОСОБА_1 на службі без поважних причин з 07.04.2022 по 30.04.2022.

28. У цьому контексті позивач доводив, що невихід працівників на роботу внаслідок ведення воєнних дій та пов`язаних з ними обставин, зокрема перебування на тимчасово окупованій території, не свідчить беззаперечно про їхню відсутність на службі без поважних причин. Зазначене обумовлено необхідністю збереження життя та здоров`я таких працівників та їхніх сімей і не може вважатися як відсутність на роботі без поважних причин.

29. За доводами позивача, суди попередніх інстанцій не надали оцінки ключовим аргументам, що були підставою позову та апеляційної скарги, зокрема щодо відсутності будь-яких наказів чи розпоряджень, у тому числі усних, про евакуацію; щодо існування заборони на виїзд з окупованої території без дозволу окупаційних військ та існування обмежень на вільне пересування; щодо відсутності зв`язку; щодо наявності у колаборантів та окупаційних військ на встановлених блокпостах списків працівників поліції. Суди попередніх інстанцій не приділили уваги й тому, що окупація Вовчанської громади для позивача: 1) не залежала від його волі і бажання; 2) мала надзвичайний характер; 3) була невідворотною.

30. Відповідачем в оскаржуваних наказах також не вказано в чому конкретно полягають протиправні дії чи бездіяльність позивача і як ці дії пов`язуються з визначеними законом обов`язками поліцейського, а також не наведено мотивів, які саме чинники вплинули на обрання відповідачем найсуворішого виду стягнення - звільнення зі служби в поліції, чому менш суворі види не могли забезпечити виконання основної мети дисциплінарного стягнення.

31. З урахуванням викладеного, позивач уважав, що суди попередніх інстанцій дійшли необґрунтованого висновку про наявність в його діях складу дисциплінарного проступку, що полягав у відсутності на службі та невиконанні службових обов`язків без поважних причин.

32. Відповідач у відзиві на касаційну скаргу зазначив, що судами попередніх інстанцій повно та всебічно встановлено обставини, що мають значення для розгляду справи, і правильно застосовано норми матеріального права до спірних правовідносин, у зв`язку з чим підстав для скасування їхніх рішень немає.

33. За доводами відповідача, 24.02.2022 особовому складу ВП № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області наказано прибути до місця збору, де було оголошено наказ про екстрену евакуацію відділу поліції. У ході проведення перевірки особового складу під час шикування було виявлено відсутність оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 , який про причини неявки не повідомляв, за допомогою в евакуації не звертався, на зв`язок не виходив.

34. У період з 24.02.2022 по 30.04.2022 ОСОБА_1 виходив на зв`язок декілька разів, а саме з ОСОБА_15 та ОСОБА_2 , проте вказівка залишатися у місті Вовчанськ ОСОБА_1 керівництвом ВП № 1 Чугуївського РУП ГУНП у Харківській області не надавалася.

35. Щодо доводів позивача про неможливість покинути територію міста Вовчанськ у зв`язку з окупацією та організацією блокпостів окупаційними військами, то відповідач зазначив, що 24.02.2022 евакуація до смт Старий Салтів здійснювалася як на службових, так і на особистих автомобілях працівників відділу. У квітні 2022 року можливість залишити окуповану територію була доступна через с. Рубіжне - смт Старий Салтів - с. Молодова - с. Велика Бабка, як на особистому транспорті, так і разом з іншим цивільним населенням, чим скористалися деякі співробітники відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області.

36. Про наявність вказаної можливості виїзду керівництвом відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області у телефонному режимі неодноразово доводилося до кожного співробітника відділу, який перебував на тимчасово окупованій території, у тому числі і до оперуповноваженого ОСОБА_1 , однак останній не скористався наявною можливістю виїхати та залишився у тимчасово окупованому місті Вовчанську Чугуївського району Харківської області.

37. З урахуванням викладеного, відповідач доводив, що обґрунтовано застосував до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

V. Джерела права

38. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

39. Частинами першою, третьою статті 8 Закону №580-VIII визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

40. Згідно з частиною першою статті 64 Закону №580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

41. Відповідно до положень статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

42. Частиною першою статті 23 Закону №580-VIII передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях; вживає всіх можливих заходів для надання невідкладної, зокрема домедичної і медичної, допомоги особам, які постраждали внаслідок кримінальних чи адміністративних правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в ситуації, небезпечній для їхнього життя чи здоров`я; бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

43. Згідно з частинами другою, третьою статті 24 Закону №580-VIII у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

44. Під час забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

45. Відповідно до частин першої, другої статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

46. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

47. Дисциплінарний статут Національної поліції України затверджено Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

48. Частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна - це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

49. Відповідно до частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

50. Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції

51. Згідно зі статтею 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

52. Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 (далі - Порядок № 893, у редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин), службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

53. Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

54. Пунктом 4 розділу V Порядку №893 передбачено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

VI. Позиція Верховного Суду

55. У справі, яка переглядається, спірні правовідносини виникли у зв`язку із звільненням позивача зі служби в поліції на підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII у зв`язку з реалізацію дисциплінарного стягнення, в основу мотивів застосування якого покладено те, що після початку повномасштабного вторгнення рф в Україну та введення воєнного стану, позивач, усупереч вимогам нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги працівника поліції, безпідставно не виходив на службу у період з 07.04.2022- 30.04.2022 для виконання службових обов`язків і завдань, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану.

56. У цьому випадку вагоме значення має загальний контекст, у якому склалися ці правовідносини. Зокрема, Указом Президента України від 23.02.2022 №63/2022 «Про введення надзвичайного стану в окремих регіонах України», затвердженому Законом України від 23.02.2022 №2101-IX, строком на 30 діб введено на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва надзвичайний стан з 00 годин 00 хвилин 24.02.2022.

57. Пунктом 3 цього Указу Національній поліції України, серед інших органів, у підпорядкуванні яких є утворені відповідно до законів України військові формування, постановлено забезпечити сприяння згідно з повноваженнями у запровадженні та здійсненні заходів правового режиму надзвичайного стану.

58. Наказом Національної поліції України від 23.02.2022 №171 на виконання Указу Президента України № 63/2022 від 23.02.2022 особовий склад Національної поліції переведено на посилений варіант службової діяльності в надзвичайний (позаплановий) режим.

59. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, а надалі іншими Указами цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.

60. Пунктом 2 цього Указу постановлено військовому командуванню разом з Міністерством внутрішніх справ України та іншими органами виконавчої влади та місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

61. Частиною першою статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

62. Статтею 10 указаного Закону встановлено, що у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження, зокрема органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність і досудове розслідування.

63. Відповідно до статті 16 цього ж Закону за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

64. Аналіз наведених нормативно-правових положень дозволяє дійти висновку про те, що законодавством прямо віднесено до повноважень поліції у разі виникнення загрози державному суверенітету України, її територіальної цілісності та під час дії правового режиму воєнного стану брати участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану та в цілому виконувати обов`язки щодо охорони прав і свобод людини тощо.

65. Водночас, зі змісту викладених положень Закону № 580-VIII та Дисциплінарного статуту, випливає, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені. Службова дисципліна зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України.

66. Суд погоджується з тим, що виконання вказаних завдань і функцій поліції в умовах воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації становить ризик для життя і здоров`я. Але завдання і повноваження поліції, навіть у звичайних умовах (за відсутності бойових дій), передбачають реальну вірогідність виникнення ситуацій, що можуть загрожувати життю і здоров`ю поліцейського. Проте присяга, яку складають поліцейські, та їхні обов`язки вимагають з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

67. Служба в поліції передбачає наявність у її працівників певних психологічних якостей, таких як: відчуття відповідальності, здатність логічно мислити і дотримуватися спокою в складних ситуаціях, здатність приймати рішення у складних ситуаціях тощо. Поліцейському не надано повноважень самостійного, вільного визначення місця несення служби, зміну підрозділу, самостійного усунення поліцейським від виконання обов`язків за основним місцем несення служби без відповідного наказу безпосереднього керівника.

68. Отже, позивач як поліцейський, який склав Присягу на вірність Українському народові та сумлінність виконання службових обов`язків, на виконання Закону №580-VIII та Дисциплінарного статуту, мав вживати всіх можливих заходів з метою виконання повноважень необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

69. Як установлено судами попередніх інстанцій, 24.02.2022 особовому складу ВП № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області було віддано наказ про збір по «бойовій тривозі» та оголошено про необхідність термінової евакуації до смт Старий Салтів Чугуївського району Харківської області.

70. Проте указаного наказу про евакуацію позивач не виконав; не повідомляв безпосереднього керівника про неможливість його виконання та в період з 07.04.2022- 30.04.2022 був відсутній на службі без поважних причин.

71. Позивач не визнає наявності в своїх діях ознак дисциплінарного проступку та не вважає, що причини його відсутності на службі були неповажними; доводить, що був позбавлений можливості без ризику для життя і здоров`я покинути окуповану територію, а також те, що не був обізнаний про наказ евакуюватися до смт Старий Салтів. У цілому аргументи позивача зводяться до недостатнього сприяння відповідача в організації безпечного маршруту, інформаційної та організаційної координації, відсутності власного автомобільного транспорту, погоджених «зелених коридорів», а також недотримання відповідачем формальних вимог, що ставляться Законом до службового розслідування та його результатів.

72. Щодо аргументів позивача про те, що наказ про евакуацію, невиконання якого було підставою для висновку про відсутність його на службі без поважних причин, ніколи не доводився до нього у встановленому законом порядку, то Суд зазначає, що такі доводи неодноразово були предметом оцінки Верховного Суду у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 13.06.2024 у справі № 420/2566/23, від 17.10.2024 у справі № 420/18085/22 та інш., у яких Суд, з урахуванням неможливості довести письмові накази під підпис або ж оголосити їх особисто кожному поліцейському, який залишився на тимчасово окупованій території, погоджувався з висновками судів попередніх інстанції про те, що доведення таких наказів в усному порядку через телефонні месенджери цілком відповідає частині третій статті 4 Дисциплінарного статуту.

73. Оцінюючи доводи про неналежне доведення до відома поліцейського наказу щодо необхідності залишити окуповану територію та недоліки форми такого наказу, Верховний Суд у справах з подібними правовідносинами, зокрема, у постановах від 13.06.2024 у справах № 420/2566/23 та № 420/1936/23 указав на те, що поліцейський має усвідомлювати необхідність виїзду з окупованої території та має, навіть у випадку необізнаності про існування відповідних вказівок, вчинити дії з метою отримання таких.

74. Отже, в умовах розвитку інформаційних технологій, а також специфіки роду діяльності позивача, немає підстав уважати, що позивач перебував у стані цілковитої невизначеності щодо вторгнення вранці 24.02.2022 військ рф на територію України, необізнаності про ситуацію, яка склалася в Харківській області, як і подальшої вказівки керівництва евакуюватися. Із цих же мотивів немає причин вважати, що вибір позивача не полишати цю територію був несвідомим.

75. Не викликає жодного сумніву посилання позивача на ризик для життя і здоров`я у разі виконання наказу про евакуацію, утім функціональні обов`язки поліцейського так само передбачають вірогідність виникнення ситуацій, небезпечних для життя і здоров`я під час несення служби, що, водночас, вимагає їх розв`язання, а не уникнення.

76. Проте, як установив суд апеляційної інстанції, будучи обізнаним з наказом про евакуацію до смт Старий Салтів Чугуївського району Харківської області, не здійснював спроб виїхати на підконтрольну Україні територію та не намагався зв`язатися з безпосереднім керівником під час відсутності на робочому місці.

77. У постанові від 17.10.2024 у справі № 420/3026/23 у подібних правовідносинах Верховний Суд зауважив, що при вирішенні питання чи мав відповідач підстави стверджувати про несумісність зі службою в поліції дисциплінарних порушень, які ставляться позивачу у провину, та чи необхідно розцінювати наведені ним причини невиходу на службу поважними, визначальне значення має зв`язок між державою і поліцейським, який в світлі специфіки виконуваної ним функції є носієм частини її суверенної влади, що відображено в змісті Присяги поліцейського та набуває особливого значення в особливий період, зокрема, із уведенням в державі правового режиму воєнного стану через повномасштабне вторгнення.

78. Як уже зазначалося, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина перша статті 59 Закону №580-VIII).

79. Водночас держава може встановлювати для поліцейських окремий порядок проходження служби, який відрізняється від виконання обов`язків працівником за трудовим законодавством, і такий порядок може обмежувати права осіб, які проходять службу у поліції по відношенню до прав працівників, які виконують роботу за трудовим законодавством, у тому числі й шляхом зобов`язання залишити окуповану територію з метою подальшого виконання службових обов`язків.

80. Питання кадрового наповнення службовцями, які перебувають з державою в спеціальних відносинах, заснованих на вірності і відданості та діють як представники державної влади і відповідають за захист загальнодержавних інтересів та інтересів інших державних органів, що набуває особливої ваги під час воєнного стану, лежить в площині реалізації державою її суверенної влади.

81. У цьому випадку публічний інтерес полягає у формуванні корпусу поліцейських з тих осіб, які здатні виконувати свої специфічні функціональні обов`язки в умовах, що відрізняються від мирного часу та відповідним реагуванням на випадки, які свідчать про нездатність забезпечити їх виконання.

82. Отже, ураховуючи специфіку відносин між державою і працівником поліції, позивач повинен був знати про основні евакуаційні заходи та усвідомлювати необхідність виїзду з окупованої території.

83. Зважаючи на наведене, Суд погоджується з позицією судів попередніх інстанцій про те, що позивач, будучи поліцейським, повинен був виконувати обов`язки щодо захисту загальнодержавних інтересів, у тому числі, й під час воєнного стану, оскільки склав Присягу поліцейського та ніс службу особливого характеру. Нездатність відповідати цим вимогам у розглядуваному випадку вказує на несумісність зі службою в поліції.

84. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17.10.2024 у справі № 420/3026/23, від 21.11.2024 у справі № 640/9688/22 у подібних правовідносинах.

85. Таким чином, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що матеріалами службового розслідування належним чином підтверджено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який полягає в порушенні службової дисципліни у зв`язку з невиходом на службу з 07.04.2022 по 30.04.2022 без поважних причин, що є несумісним з проходженням служби в поліції справ, суперечить змісту Присяги поліцейського, оскільки підриває довіру громадян до працівників поліції.

86. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

87. Верховний Суд у постановах неодноразово наголошував на тому, що обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен урахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо (зокрема, постанови від 11.04.2024 у справі № 420/9545/22, від 17.10.2024 у справах № 420/3026/23 та № 420/18085/22).

88. У розглядуваному випадку судами попередніх інстанцій не встановлено обставин, які б свідчили про те, що висновки відповідача, якими він мотивував наявність підстав для застосування до позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції, є довільними, нераціональними, не підтвердженими доказами або ж помилковими щодо фактів.

89. Оспорювані накази та висновок службового розслідування, на якому вони ґрунтуються, містять чіткі і зрозумілі посилання на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності та мотиви, з яких дисциплінарна комісія дійшла відповідних висновків, склад дисциплінарного проступку, який ставиться позивачу у провину, висвітлено у тих межах умотивованості, як того вимагає закон.

90. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

91. Таким чином, суди попередніх інстанцій обґрунтовано вказали, що накладене дисциплінарне стягнення на позивача є співмірним із виявленим проступком та є необхідним засобом підтримання службової дисципліни.

92. З приводу доводів позивача про неотримання ним виклику для надання пояснень щодо обставин невиходу на службу необхідно взяти до уваги статтю 27 Дисциплінарного статуту, якою передбачено, що виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення. Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт.

93. Матеріалами справи підтверджено, що виклик для надання пояснень у рамках службового розслідування здійснювався засобами електронної комунікації на наявні у розпорядженні дисциплінарної комісії контактні дані позивача, надані його безпосереднім керівником.

94. У постанові від 25.04.2024 у справі № 520/5388/22 Верховний Суд указав на те, що сам факт того, що поліцейський не заперечує факту своєї відсутності у відповідний період у місці несення служби, нівелює хиби службового розслідування, у тому числі і в аспекті надання поліцейським пояснень дисциплінарній комісії.

95. Отже, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права судами попередніх інстанцій та погоджується з їхніми висновками про необґрунтованість позовних вимог.

96. Положеннями частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

97. Відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

98. Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

99. Переглянувши оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах заявлених вимог касаційної скарги, Суд уважає, що висновки судів є правильними, обґрунтованими і такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

VII. Судові витрати

100. Ураховуючи результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.

101. Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

102. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Атаманюком Петром Васильовичем, залишити без задоволення.

103. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2023 залишити без змін.

104. Судові витрати не розподіляються.

105. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: В.Е. Мацедонська

С.А. Уханенко