Справа № 11зп-26/160
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2026-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
09 березня 2026 р.Справа №11зп-26/160
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дії про визнання протиправними дії щодо взяття ОСОБА_1 на військовий облік та зобов`язання зняти з військового обліку військовозобов`язаних з внесенням відомостей про зняття до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів», -
05.03.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дії про визнання протиправними дії щодо взяття ОСОБА_1 на військовий облік та зобов`язання зняти з військового обліку військовозобов`язаних з внесенням відомостей про зняття до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів», в якій заявник просить:
- вжити заходи забезпечення адміністративного позову до подачі позовної заяви шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі її посадових осіб не здійснювати дій щодо призову на військову службу під час мобілізації щодо ОСОБА_1 до набрання законної сили рішення суду.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначається, що ОСОБА_1 на виконання вимог Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 . 04.03.2026 ОСОБА_1 був зупинений групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та доставлений для проходження військово-лікарської комісії (далі ВЛК) при зазначеному центрі комплектування та соціальної підтримки. Також 04.03.2026 ОСОБА_1 оглянутий ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 , за наслідками чого винесено постанову, згідно з якою заявник визнаний придатним до військової служби. В цей же день ОСОБА_1 взятий на військовий облік військовозобов`язаних осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 . Станом на теперішній час вирішується питання щодо призову ОСОБА_1 на військову службу, останній утримується у ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак, висновок ВЛК не відповідає фактичному стану здоров`я ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, 04.03.2026 подано заяви щодо перегляду та скасування постанови ВЛК як до ІНФОРМАЦІЯ_4 , так і до 20 Регіональної ВЛК. Також подано відповідну заяву до ІНФОРМАЦІЯ_3 в порядку п. 72 Постанови КМУ № 560 від 16.05.2024. Крім того, ОСОБА_1 є працівником ПП «Біонтоп», якому згідно з наказом Міністерства економіки, довкілля та сільськогосподарського господарства України №3512 від 19.12.2025 надано статус критично важливого для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. ОСОБА_1 затверджено для бронювання за вказаним підприємством, відповідно, останній не підлягатиме призову на військову службу під час мобілізації, в особливий період. Найближчим часом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду буде подано позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправними дій щодо взяття ОСОБА_1 на військовий облік та зобов`язання зняти з військового обліку військовозобов`язаних з внесенням відомостей про зняття до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Натомість, у разі призову заявника на військову службу під час мобілізації, в особливий період, зважаючи на його неправомірне взяття на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_3 та неправомірне прийняття рішення щодо його придатності на військову службу, позбавить можливості щодо бронювання ОСОБА_1 , бо він фактично набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що грубо порушить його конституційні права та законні інтереси, а також унеможливить реалізацію можливого рішення суду на його користь.
06.03.2026 року до суду представника заявника надійшли додаткові докази, а саме: копія наказу ПП «Біонтоп» від 16.02.2026 року №3-к щодо бронювання військовозобов`язаних працівників.
Відповідно до частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
З урахуванням приписів ч.1 ст.154 КАС України суд розглянув заяву про забезпечення позову в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та матеріали справи, в рамках якої її подано, суд доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.
Так, відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Частиною першою ст.151 КАС України встановлено, що позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
При цьому відповідно до ч.2 ст.151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
З аналізу наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України слідує, що забезпечення позову здійснюється з метою гарантування виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог та спрямоване на те, щоб не допустити настання незворотних наслідків щодо відновлення порушеного права.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (зупинення оскаржуваного рішення). Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.
З огляду на приписи статті 150 КАС України, небезпека істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, до вирішення справи по суті не є фактом, який підлягає встановленню, а є елементом аргументації або оціночною категорією.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В силу ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд зазначає, що обов`язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, аргументованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка заявляє клопотання.
Виходячи з системного тлумачення зазначених положень закону, застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.
При цьому з аналізу вищенаведених приписів статті 150 КАС України слідує, що цією нормою закону визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
В розумінні наведених норм процесуального закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.
При цьому, інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.
Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Як слідує з заяви про забезпечення позову, заявник стверджує, що його безпідставно взято на військовий облік військовозобов`язаних осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також протиправно визнано придатним до військової служби відповідно до постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 , в той час, як за станом здоров`я заявник не може бути визнаний придатним.
Водночас, жодних доказів наведених доводів, в тому числі щодо постановки заявника на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_3 , як-то витягу з додатку «РЕЗЕРВ+» тощо, а також проведення його огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 , в тому числі копії відповідної постанови ВЛК, до заяви про забезпечення позову не надано.
Тож такі доводи не можуть вважатися доведеними та, відповідно, не є достатніми та переконливими для висновку про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 КАС України.
Суд зауважує, що матеріали заяви про забезпечення позову не містять будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, бо останнім не надано доказів вчинення відповідачем будь-яких дій щодо мобілізації позивача.
Щодо доводів позивача про протиправність дій ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно взяття заявника на військовий облік, а також щодо протиправності висновку ВЛК про придатність заявника до військової служби, суд зазначає, що протиправність таких дій і рішення може бути встановлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності під час розгляду адміністративної справи по суті, у разі подання ОСОБА_1 відповідної позовної заяви.
Правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладена у постанові від 19.06.2018р. у справі №826/9263/17, зводиться до того, що підстави щодо наявності очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог.
Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018р. у справі №800/521/17 зазначено, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.
За таких обставин, наведені заявником доводи в обґрунтування необхідності забезпечення позову в частині щодо посилання на наявність очевидних ознак протиправності дій ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно взяття заявника на військовий облік, а також щодо протиправності висновку ВЛК про придатність заявника до військової служби, на думку суду, не є достатніми та обґрунтованими для вжиття заходів забезпечення позову, а забезпечення позову з цих підстав за змістом буде ухваленням рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
За таких обставин, наведені заявником доводи в обґрунтування необхідності забезпечення позову, на думку суду, не є достатніми та обґрунтованими для вжиття заходів його забезпечення, оскільки матеріали справи не містять об`єктивних доказів, які б свідчили про існування підстав, визначених ст.150 КАС України, отже, подана ОСОБА_1 заява є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 150-154, 156, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дії про визнання протиправними дії щодо взяття ОСОБА_1 на військовий облік та зобов`язання зняти з військового обліку військовозобов`язаних з внесенням відомостей про зняття до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів» відмовити у повному обсязі.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Турова