Справа № 240/21390/23
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2026-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Житомир справа № 240/21390/23

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шимоновича Р.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом, у якому просить:

- визнати рішення Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області №775 від 20 січня 2023 року протиправним та скасувати його;

- зобов`язати Оліївську сільську раду Житомирського району Житомирської області прийняти рішення, яким: «Передати гр. ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку водного фонду площею 20.3490 га, кадастровий номер :01:000:0304 для рибогосподарських потреб терміном на 10 років, з орендною платою у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на території Оліївської сільської ради Житомирського району.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що 05.04.2021 звернулася із заявою до Житомирської районної державної адміністрації щодо укладання договору оренди земельної ділянки водного фонду площею 20.3490 га, кадастровий номер :01:000:0304 для рибогосподарських потреб на території Оліївської сільської ради Житомирського району, яка була зареєстрована 08.04.2021 за №78/14, проте відповіді не отримала, а документи повернуто у зв`язку із зміною повноважень щодо розпорядженням землями водного фонду внесених Законом № 1423-ІХ від 28.04.2021. У подальшому, 02.11.2021, позивач звернулася до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області із заявою щодо укладання договору оренди земельної ділянки водного фонду площею 20.3490 га, кадастровий номер :01:000:0304 для рибогосподарських потреб на території Оліївської сільської ради Житомирського району, яка була зареєстрована ЦНАПі Оліївської сільської ради за № 6514 від 02.11.2021 року. Вказану заяву було винесено на розгляд чергової 32 сесії 8 скликання Оліївської сільської ради 20 січня 2023 року, де у її задоволенні, рішенням Оліївської сільської ради №775 від 20.01.2023, було відмовлено, на думку позивача, безпідставно.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Таку позицію мотивовано тим, що позивач обгрунтовує своє право на оформлення права користування земельною ділянкою :01:000:0304 загальною площею 20, 349 га як то передбачено статтею 120 Земельного кодексу України, у зв`язку із тим що нею придбано у 2014 році нерухоме майно - споруда дамби загальною площею 10.8 кв.м, запис про право власності в ДРРПНМ № 7827691, 7824823. Проте вважає, що в даному конкретному випадку неможливо задіяти вказану статтю Земельного кодексу України виходячи із наступного :

1. Вказана споруда дамби була придбана позивачем у 2014 році відповідно до Договорів купівлі-продажу від 26.11.2014 року № 5232 та від 25.1 1.2014 року № 5218, які посвідчені приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Черпак Г.А. Продавцем об`єкту нерухомості за даними правочинами виступало СТОВ «Кам`янське» () в особі директора Осіповича Сергія Петровича, а покупцем позивач ОСОБА_1 .

2. Інформації у Оліївській сільській раді, що СТОВ Кам`янське» () орендувало земельну ділянку кадастровий номер :01:000:0304 загальною площею 20,3490 га немає.

3. Натомість, наскільки відомо органу місцевого самоврядування, щодо вказаної земельної ділянки водного фонду загальною площею 20,349 га 6 травня 2011 року було укладено договір оренди між Житомирською районною адміністрацією та громадянином ОСОБА_2 строком на 10 років (пункт 8 договору), без права передачі водного об`єкту в суборенду (пункт 31 договору).

З огляду на вищевказані обставини вважає беззаперечним той факт, що у СТОВ Кам`янське» () земельна ділянка кадастровий номер :01:000:0304 загальною площею 20,3490 га на момент укладання договорів купівлі-продажу від 26.11.2014 року № 5232 та від 25.11.2014 року № 5218 не перебувала у офіційному користуванні оформленому договором оренди як то передбачено Законом України « Про оренду землі».

Як наслідок беззаперечна передача земельної ділянки кадастровий номер :01:000:0304 загальною площею 20,3490 га позивачу порушувала б статтю 122 Земельного кодексу України, а тому позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У свою чергу, позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій просить задовольнити позовні вимоги з мотивів, викладених у позовній заяві.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що розпорядженням Житомирської обласної адміністрації від 25.03.2021 №222 було передано в оренду ОСОБА_1 строком на 7 років земельну ділянку водного фонду, площею 20.3490 га, кадастровий номер :01:000:0304 для рибогосподарських потреб на території Оліївської сільської ради Житомирського району та доручено голові Житомирської районної державної адміністрації укласти в інтересах держави, в особі Житомирської облдержадміністрації, договір оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом з ОСОБА_1 .

05.04.2021 ОСОБА_1 було подано заяву до Житомирської районної державної адміністрації щодо укладання договору оренди земельної ділянки водного фонду площею 20.3490 га, кадастровий номер :01:000:0304 для рибогосподарських потреб на території Оліївської сільської ради Житомирського району, яка була зареєстрована 08.04.2021 за №78/14.

Письмової відповіді позивачем отримано не було, а документи повернуті у зв`язку із зміною повноважень щодо розпорядженням землями водного фонду внесених Законом № 1423-ІХ від 28.04.2021.

02.11.2021 позивач звернувся до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області з заявою щодо укладання договору оренди земельної ділянки водного фонду площею 20.3490 га, кадастровий номер :01:000:0304 для рибогосподарських потреб на території Оліївської сільської ради Житомирського району, яка була зареєстрована ЦНАПі Оліївської сільської ради за № 6514 від 02.11.2021 року.

Відповідно до статей 120,122, 123 Земельного кодексу України, ст. ст. 651, б53, 654 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 31 Закону України «Про оренду землі» позивач просив передати в оренду земельну ділянку, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення, загальною площею 20.3490 га, яка розташована на території Оліївської сільської ради Житомирського району для рибогосподарських потреб (10.07), у зв`язку з переходом права власності на об`єкти нерухомого майна ((гідротехнічна споруда (дамба) витяги з державного реєстру речових на нерухоме майно про реєстрацію права власності ЕЕК 258376, ЕЕК 258371)).

Вказана заява була винесена на розгляд чергової 32 сесії 8 скликання Оліївської сільської ради 20 січня 2023 року, проте у її задоволені було відмовлено (рішення Оліївської сільської ради №775 від 20.01.2023).

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно з п.п. «а», «в» ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно з абз. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

З матеріалів справи слідує, що розпорядженям Житомирської обласної адміністрації від 25.03.2021 №222 було передано в оренду ОСОБА_1 строком на 7 років земельну ділянку водного фонду, площею 20.3490 га, кадастровий номер :01:000:0304 для рибогосподарських потреб на території Оліївської сільської ради Житомирського району та доручено голові Житомирської районної державної адміністрації укласти в інтересах держави, в особі Житомирської облдержадміністрації, договір оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом з ОСОБА_1 .

05.04.2021 гр. ОСОБА_1 було подано заяву до Житомирської районної державної адміністрації щодо укладання договору оренди земельної ділянки водного фонду площею 20.3490 га, кадастровий номер :01:000:0304 для рибогосподарських потреб на території Оліївської сільської ради Житомирського району, яка була зареєстрована 08.04.2021 за №78/14.

Письмової відповіді позивачем отримано не було, а документи повернуті у зв`язку із зміною повноважень щодо розпорядженням землями водного фонду внесених Законом № 1423-ІХ від 28.04.2021.

02.11.2021 позивач звернувся до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області з заявою щодо укладання договору оренди земельної ділянки водного фонду площею 20.3490 га, кадастровий номер :01:000:0304 для рибогосподарських потреб на території Оліївської сільської ради Житомирського району, яка була зареєстрована ЦНАПі Оліївської сільської ради за № 6514 від 02.11.2021.

Зазначена заява була винесена на розгляд чергової 32 сесії 8 скликання Оліївської сільської ради 20 січня 2023 року, проте у її задоволені було відмовлено рішенням Оліївської сільської ради №775 від 20.01.2023.

Відповідно до статей 120,122, 123 Земельного кодексу України, ст. ст. 651, б53, 654 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 31 Закону України «Про оренду землі» Позивач просив передати в оренду земельну ділянку, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення, загальною площею 20.3490 га, яка розташована на території Оліївської сільської ради Житомирського району для рибогосподарських потреб (10.07), У зв`язку з переходом права власності на об`єкти нерухомого майна ((гідротехнічна споруда (дамба) витяги з державного реєстру речових на нерухоме майно про реєстрацію права власності ЕЕК 258376, ЕЕК 258371)).

На даний час зазначена земельна ділянка сформована і внесена до державного земельного кадастру з присвоєнням кадастрового номера :01:000:0304.

Окрім того, ПП «Андвол» на дану земельну ділянку було розроблено Технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки водного фонду для рибогосподарських потреб (10.07), яка у відповідності до статті 9 ЗУ «Про державну експертизу землевпорядної документації» та статті 21 ЗУ «Про оцінку земель», норма яка діяла на час звернення позивача, пройшла державну експертизу землевпорядної документації відповідно в Головному управлінні Держгеокадастру у Житомирській області та отримав позитивний висновок експертизи №571-19 від 20.11.2019.

Згідно статті 23 ЗУ «Про оцінку земель» Технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки водного фонду було подано до Оліївської (сільської ради) ОТТ на затвердження та затверджено рішенням 34 сесії VII скликання відповідної сільської ради 15.05.2020.

На підставі ч. 11 ст. 120 Земельного кодексу України, якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування із заявою про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу.

Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язаний передати земельну ділянку у власність або користування набувачу в порядку, встановленому цим Кодексом.

Пропущення строку подання заяви, зазначеного в абзаці першому цієї частини, не може бути підставою для відмови набувачу (власнику) такого об`єкта у передачі йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, (стаття 124 ЗКУ).

Наведені норми Земельного кодексу України визначають, що єдиною підставою для відмови у передачі в оренду земельної ділянки може бути лише невідповідність поданих документів вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Натомість жодної підстави щодо відмови у передачі в оренду земельної ділянки у рішенні рішення Оліївської сільської ради №775 від 20.01.2023 не зазначено.

Органи місцевого самоврядування не можуть безпідставно приймати рішення чи бездіяти у прийнятті рішення, що пов`язане з обмеженням реалізації певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, відстрочувати термін реалізації права на земельні ділянки водного фонду. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з конституційним принципом, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття з Конституції України).

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з частинами першою, другою статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Отже, вирішення питань, які є предметом судового розгляду в даній справі, відносяться до повноважень місцевої ради, а за результатами їх розгляду відповідач повинен був прийняти обгрутоване рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № (80)2. Стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів її березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного. З декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно- правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас, повноваження органу місцевого самоврядування не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обгрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Частиною 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року по справі №21640/2594/18 (провадження №К/9901/67463/і8).

Враховуючи викладене, а також те, що жодної підстави стосовно відмови позивачу у передачі в оренду земельної ділянки у рішенні Оліївської сільської ради №775 від 20.01.2023 не зазначено, суд вважає, що рішення Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області №775 від 20 січня 2023 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо обраного способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Разом з цим, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, вихід за межі позовних вимог можливий, але повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, на захист яких поданий позов.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне обрати належний спосіб захисту порушеного права позивача шляхом визнання протиправним та скасування рішення Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області №775 від 20 січня 2023 року та зобов`язання Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області повторно розглянути заяву позивача від 02.11.2021 щодо передачі ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку водного фонду площею 20.3490 га, кадастровий номер :01:000:0304 для рибогосподарських потреб терміном на 10 років, з орендною платою у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на території Оліївської сільської ради Житомирського району та прийняти вмотивоване рішення відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

З урахуванням положень частини 3 статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області (вул. Леоніда Ступницького, 68, с. Оліївка, Житомирський район, Житомирська область, 12402, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області №775 від 20 січня 2023 року.

Зобов`язати Оліївську сільської ради Житомирського району Житомирської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.11.2021 щодо передачі їй в оренду земельної ділянки водного фонду площею 20.3490 га, кадастровий номер :01:000:0304 для рибогосподарських потреб терміном на 10 років, з орендною платою у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на території Оліївської сільської ради Житомирського району та прийняти вмотивоване рішення відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 09 березня 2026 року.

Суддя Р.М.Шимонович