Справа № 140/250/25
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2026-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року

м. Київ

справа № 140/250/25

адміністративне провадження № К/990/41121/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Олендера І.Я.,

суддів: Бившевої Л.І., Гончарової І.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Приватного підприємства «ТРАНСКОМ АЛЬЯНС» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року (суддя Плахтій Н.Б.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року (судді: Бруновська Н.В. (головуючий), Хобор Р.Б., Шавель Р.М.) у справі № 140/250/25 за адміністративним позовом Приватного підприємства «ТРАНСКОМ АЛЬЯНС» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

І. Суть спору

1. Приватне підприємство «ТРАНСКОМ АЛЬЯНС» (далі - позивач, платник податків, Підприємство, ПП «ТРАНСКОМ АЛЬЯНС») звернулось до суду з позовом до Волинської митниці (далі - відповідач, митний орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.09.2024 № UA53 та № UA54.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки, які викладені в акті про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Підприємства є помилковими та необґрунтованими, а прийняті на підставі даного акту податкові повідомлення-рішення такими, що підлягають скасуванню. Позивач зазначає, що при митному оформленні спірного товару було застосовано пільгу зі сплати мита на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання, за кодом 410 «Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС» (ставка ввізного мита для товару за кодом УКТ ЗЕД складала 10%, преференційна ставка ввізного мита на підставі сертифікату походження EUR.1 - 3,3%). Для підтвердження преференційного походження позивачем були надані сертифікати про походження товару форми EUR.1 № А758475 від 28.04.2023, виданого експортером CERDEX - AGRO; EUR.1 № E5.876.300 від 06.11.2020, виданого експортером AUTOMOBILE GUSE; EUR.1 № PL/MF/AS 0246930 від 29.10.2021, виданого експортером WALTECO Handel und Vermittlung von Fahrzeugen ОСОБА_1, при цьому вказані сертифікати не є скасовані, не є недійсними, тобто є чинними, а, відтак, є документами, що підтверджують походження товару з країн Європейського Союзу та надають пільги зі сплати митних платежів. Позивач зазначає, що листи уповноваженого органу Словаччини від 14.05.2024 №243837/2024-2000102/MY-124/23, уповноваженого органу Бельгії від 13.01.2022 №2021/N6A2N30/00020701/2 та уповноваженого органу Республіки Польщі від 14.07.2022 №2601-10.4331.17.2022, які були використані митним органом під час перевірки, є необґрунтованими, не можуть бути єдиними та беззаперечними доказами не підтвердження пільгового походження, оскільки до митного оформлення декларантом надано всі документи, визначені чинним законодавством, які надано експортером та підтверджують право на преференцію. При цьому, немає жодного офіційного підтвердження, що митні органи країни зверталися до експортерів з будь-якими запитами щодо підтвердження преференційного походження товарів, ввезених ПП «ТРАНСКОМ АЛЬЯНС». Крім того, позивач зазначає, що зі змісту акту перевірки неможливо встановити, що спричинило перевірку достовірності сертифікатів з перевезення товару EUR.1 та правильності інформації, що міститься в цих документах, які обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів мали митні органи країни імпорту. Позивач вказує, що дотримав умови режиму вільної торгівлі між Україною та Європейським Союзом та правомірно застосовав тарифну преференцію за імпортованим товаром з країни Європейського Союзу. Під час митного оформлення імпортованого товару позивач надав національному митному органу всі необхідні документи для завершення митних процедур, та щодо достовірності, достатності, повноти або належності яких з боку митного органу не було жодних зауважень та ним не відмовлено у застосуванні преференцій з ввізного мита на товари, що возяться на територію України (код пільги 410 товари, що ввозяться в Україну та походять з країн Європейського Союзу).

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про обґрунтованість доводів митного органу про те, що спірні сертифікати з перевезення товару не можуть бути визнані належними та достатніми документами, які підтверджують преференційне походження товарів, оформлених за МД, оскільки уповноваженими органами Словаччини, Бельгії та Республіки Польщі не підтверджено преференційне походження товару, вказаного у таких сертифікатах про походження товару EUR.1 № А 758475 від 28.04.2023, EUR.1 №E 5.876.300 від 06.11.2020 та EUR.1 №PL/MF/AS 0246930 від 29.10.2021, які були подані декларантом позивача при митному оформленні товарів і на підставі якого ним застосовано преференції по сплаті мита, а тому відсутні правові підстави для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій ПП «ТРАНСКОМ АЛЬЯНС» подало касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року у справі № 140/250/25 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 01.09.2022 ПП «ТРАНСКОМ АЛЬЯНС» (покупець) та компанія «CERDEX - AGRO s.r.o» (продавець) уклали зовнішньоекономічний контракт № 25/09, за умовами якого продавець зобов`язується поставити покупцю, а покупець оплатити автомобілі легкові нові та бувші у використанні, вантажні автомобілі нові та бувші у використанні, кузова до легкових автомобілів та запчастини до них нові та бувші у використанні, сідельні тягачі нові та бувші у використанні, мікроавтобуси та автобуси нові та бувші у використанні, причіпи та напівпричіпи нові та бувші у використанні, спеціальну будівельну техніку нову та бувшу у використанні, спеціальну сільськогосподарську техніку нову та бувшу у використанні, мотоцикли, квадра цикли та іншу мототехніку нову та бувшу у використанні, човни, яхти та інші плавзасоби нові та бувші у використанні, одяг, що був у вжитку, взуття, що було у вжитку, інші текстильні вироби, що були у вжитку. Асортимент, кількість та ціни Товару вказуються у інвойсах, що формуються на кожну партію товару, і є невід`ємними частинами цього контракту.

01.05.2023 з метою митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України відповідно до вказаного контракту товару: «сідельний тягач для перевезення напівпричепів по дорогах загального призначення марки SCANIA модель S 500, ідентифікаційний номер (номер шасі) - НОМЕР_1 , тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів - 12742 см3, потужність двигуна 368 kW, колісна формула 4х2, бувший у використанні, к-ть мість для сидіння- 2, маса у разі максимального завантаження - 18,600 т, календарний рік виготовлення - 20017, модельний рік виготовлення - 2017 місць - 1 VN/1» позивач подав до Волинської митниці МД №UA73U3, у якій зазначено: вантажовідправник/Експортер: «CERDEX - AGRO s.r.o» (графа 2), країна походження: EU (графа 34), код товару: 87012190 (графа 33), ціна товару 57 000,00 Євро (графа 42), преференція - код « 410000000» (графа 36).

На підтвердження наявної преференції щодо сплати мита подано сертифікат про походження товару форми EUR.1 № А758475 від 28.04.2023, виданий експортером CERDEX - AGRO та інвойс від 17.04.2023 № 0.

29.10.2020 ПП «ТРАНСКОМ АЛЬЯНС» (покупець) та компанія «AUTOMOBILE GUSE» (продавець) уклали зовнішньоекономічний контракт від № 22, предметом якого був напівпричіп SCHMITZ шaci № НОМЕР_2 2015 року.

З метою митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України товару: «напівпричіп ізотермічний, зі встановленим, холодильним обладнанням (рефрижератоp), трьохмісний, всього - 1шт: , марки SCHMITZ, модель SCB*S3В, ідентифікаційний номер (номер шасі) - НОМЕР_2 , вантажопідйомність - 29,594 т., маса в разі максимального завантаження - 39, 000 т., призначення - перевезення вантажів по дорогах загального призначення, календарний рік виготовлення - 2015, місць - 1 VN/1» позивач подав до Волинської митниці МД №UA204020/2020/253844 від 10.11.2020, у якій зазначено: вантажовідправник/Експортер: «AUTOMOBILE GUSE» (графа 2), країна походження: EU (графа 34), код товару: 87163980 (графа 33), ціна товару 20 000,00 Євро (графа 42), преференція - код « 410000000» (графа 36).

На підтвердження наявної преференції щодо сплати мита подано сертифікат про походження товару форми EUR.1 №E 5.876.300 від 06.11.2020, виданий експортером AUTOMOBILE GUSE та інвойс від 30.10.2020.

07.10.2020 ПП «ТРАНСКОМ АЛЬЯНС» (покупець) та компанія «WALTECO Handel und Vermittlung von Fahrzeugen ОСОБА_1» (продавець) уклали зовнішньоекономічний контракт від № 16, предметом якого був напівпричіп SCHMITZ SKO 24 шaci НОМЕР_3, 2014 року.

З метою митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України: «напівпричіп ізотермічний, зі встановленим, холодильним обладнанням (рефрижератоp), трьохмісний, всього - 1шт: марки SCHMITZ, модель SKO24, ідентифікаційний номер (номер шасі) - НОМЕР_3 , вантажопідйомність - 30,475 т, маса вразі максимального завантаження - 39, 000т, бувший у використанні, рік виготовлення - 2015, Місць - VN/1», позивач подав до Волинської митниці МД №UA204020/2021/281782 від 01.11.2021, у якій зазначено: вантажовідправник/Експортер: «AUTOMOBILE GUSE» (графа 2), країна походження: EU (графа 34), код товару: 87163980 (графа 33), ціна товару 17 000,00 Євро (графа 42), преференція - код « 410000000» (графа 36).

На підтвердження наявної преференції щодо сплати мита подано сертифікат про походження товару форми EUR.1 №PL/MF/AS 0246930 від 29.10.2021, який виданий експортером WALTECO Handel und Vermittlung von Fahrzeugen ОСОБА_1 та інвойс від 07.10.2021.

25.07.2024 на підставі наказу Волинської митниці № 224 митний орган здійснив документальну невиїзну перевірку ПП «ТРАНСКОМ АЛЬЯНС» щодо дотримання вимог законодавства України з питань митної справи в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при митному оформленні товару за МД типу ІМ40ДЕ від 01.05.2023 №204140/2023/2473, від 10.11.2020 №204020/2020/253844, від 01.11.2021 №204020/2021/281782.

Про призначення документальної невиїзної перевірки ПП «ТРАНСКОМ АЛЬЯНС» повідомлено листом Волинської митниці від 25.07.2024 №7.3-2/19-01/13/8296 разом із повідомленням від 25.07.2024 № 21, які отримані позивачем 01.08.2024, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

14.08.2024 за результатами проведено перевірки контролюючий орган склав акт № 22/24/7.3-19/40048708, із змісту якого встановлено порушення позивачем: вимог ст.16 Протоколу 1 Угоди, ст.15 Доповнення 1 до Регіональної конвенції, ч.1 ст. 257, ч.5 ст.280 МК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на загальну суму 347 553,15 грн; п.п. «в» п.185.1 ст.185, п.187.8 ст.187, п.190.1 ст.190 ПК України, в результаті чого знижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 69 510,23 грн.

На підставі вказаного акта перевірки та виявлених порушень контролюючий орган прийняв податкові повідомлення-рішення: від 04.09.2024 №UA53, про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 76 461,69 грн, в тому числі: податкове зобов`язаннями - 69 510,63 грн, та штрафні (фінансові) санкції - 6 951,06 грн; від 04.09.2024 №UA54, про збільшення грошового зобов`язання за платежем мито на товари на суму 347 553,15 грн.

04.09.2024 вказані податкові повідомлення-рішення разом із розрахунком податкових зобов`язань та штрафних (фінансових) санкцій надіслані позивачу листом № 7.3-2/19/13/9811 та отриманні 13.03.2024 що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

27.09.2024 ПП «ТРАНСКОМ АЛЬЯНС» оскаржував спірні рішення в адміністративному порядку шляхом подання до ДМС України скарги.

02.12.2024 Рішенням ДМС України №1/10-06/13/8142 податкові повідомлення-рішення від 04.09.2024 № UA53 та № UA54 залишено без змін, а скаргу ПП «ТРАНСКОМ АЛЬЯНС» - без задоволення.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. Підставою касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій позивач, зазначив неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема, пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

У доводах касаційної скарги, позивач цитує норми матеріального та процесуального права, вказує на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій правових висновків викладених, зокрема, у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2023 року у справі № 380/2869/22, щодо обов`язковості надання судами оцінки доводам позивача та додатковим відомостям (за їх наявності) про країну походження відповідного товару, з урахуванням положень частини дев`ятої статті 43 МК України, якою встановлено, що додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Позивач, з огляду на викладене, вказує, що судами попередніх інстанцій не перевірено докази відповідності вимогам достовірності та правильності інформації про європейське походження спірного товару. Так, висновки судів (як і митного органу) щодо відсутності у позивача права на преференцію базуються виключно на листах відповідних органів іноземних держав. Однак, ці листи не можна вважати належним доказом порушення позивачем митного законодавства, оскільки останнім до митного оформлення надані всі документи, визначені чинним законодавством, що надані експортером та підтверджують право позивача на преференцію.

Також позивач зазначає, що відмова Волинської митниці надати копії запитів і відповідей уповноважених органів Словаччини, Бельгії та Польщі, на які відповідач прямо послався під час перевірки та поклав їх в основу спірних рішень, фактично позбавила позивача права навести власні докази під час перевірки. Позивач не мав можливості ознайомитися зі змістом відомостей, оцінити їх достовірність і релевантність, підготувати мотивовані пояснення та заперечення, подати контрдокази, а також заявити обґрунтовані клопотання про витребування додаткових матеріалів. Така процесуальна поведінка суперечить принципам змагальності та рівності сторін і порушує обов`язок контролюючого органу забезпечити повне й об`єктивне з`ясування обставин.

При цьому, позивач вказує, що в матеріалах перевірки відсутні будь-які документи, які б підтверджували факт офіційного звернення уповноважених органів іноземних до експортерів за наданням належних документів на підтвердження статусу походження товару, чи відповіді експортера. Тобто, відсутня інформація про звернення уповноваженого органу до експортера. Більше того, судами попередніх інстанцій не перевірено докази відповідності вимогам достовірності та правильності інформації про європейське походження товару.

8. Відповідач надіслав відзив на касаційну скаргу, в якому вказує на правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

9. Касаційний розгляд справи проведено в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

10. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

11. Перевіривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях норм матеріального права та дотримання норм процесуального права у спірних правовідносинах, Верховний Суд виходить з наступного.

У справі, що розглядається суди першої та апеляційної інстанції розглянувши позовні вимоги дійшли висновку про відсутність правових підстав для їх задоволення у повному обсязі, зокрема, зазначаючи про те, що уповноваженими органами Словаччини, Бельгії та Республіки Польщі не підтверджено преференційне походження товару, вказаного у сертифікатах про походження товару EUR.1 № А 758475 від 28.04.2023, EUR.1 №E 5.876.300 від 06.11.2020 та EUR.1 №PL/MF/AS 0246930 від 29.10.2021, які були подані декларантом позивача при митному оформленні товарів і на підставі якого ним застосовано преференції по сплаті мита, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Суд зазначає про передчасність таких висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

12. Так, згідно з положеннями пункту 8 частини першої статті 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих митному органу.

Частиною шостою статті 345 МК України встановлено, що результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.

Згідно з положеннями частини другої статті 351 МК України, документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Відповідно до частини першої статті 352 МК України посадовими особами митних органів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

У справі, що розглядається суди попередніх інстанцій встановили та зазначили, що підставою для проведення перевірки позивача є надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих митним органам документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що відповідно до статей 31, 32 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, Рівненською митницею здійснено перевірку сертифікатів з перевезення (походження) товару EUR.1 та декларацій походження.

У відповідь на звернення Рівненської митниці від 19.05.2023 №7.13-2/15/4-15/3363 ДМС України листом від 29.05.2024 №15/15-03-01/7/2892 надала лист уповноваженого органу Словаччини від 14.05.2024 № 243837/2024-2000102/MY-124/23, яким не підтверджено преференційне походження товару, зазначеного у сертифікаті з перевезення товару EUR.1 № A 758475. 04.06.2024 листом №7.13-1/15/7-40/3534 Рівненська митниця направила вказаний лист Волинській митниці для вирішення питання щодо проведення контрольно-перевірочних заходів.

У листі від 14.05.2024 №243837/2024-2000102/MY-124/23 уповноважений орган Словаччини повідомив, що перевірка сертифіката з перевезення товару форми EUR.1 № А 758475 від 28.04.2023 проведена. Розслідування виявило, що сертифікат форми EUR.1 виданий і підтверджений митницею Міхаловце. Товар, на який виданий сертифікат форми EUR.1 (вживаний автомобіль, VIN НОМЕР_1), поставлений з іншої країни-члена ЄС. Згідно інформацією, отриманою в рамках перевірки декларації постачальника, відповідна декларація не може бути визнана дійсним документом, який може бути використаний для підтвердження статусу походження товару. Враховуючи вищевикладене, перевірений сертифікат форми EUR.1 не може вважатися дійсним доказом походження відповідно до положень Додатку І до Регіональної конвенції про пан-євро-середні преференційні правила походження в рамках Протоколу І до Угоди про асоціацію між ЄС та його державами-членами, з однієї сторони, та Україною, з іншої сторони, а вищезазначений вживаний транспортний засіб не має права на преференційний режим відповідно до положень, що регулюють преференційну торгівлю з Україною.

Також листом Рівненської митниці від 16.05.2024 №7.13-1/15/7-40/2580 Волинській митниці надісланий лист уповноваженого органу Бельгії від 13.01.2022 №2021/N6A2N30/00020701/2 про результати перевірки сертифікату з перевезення EUR.1 №E 5.876.300 від 06.11.2020 (доведено листом Держмитслужби від 05.05.2022 №15/15-03-01/7.13/1340). Як зазначено у вказаному листі, через відсутність підтверджуючих документів, наданих експортером (в даному випадку бельгійським митним агентом ATS BVBA як уповноваженим представником) на момент подальшої перевірки, статус походження товару не можливо підтвердити. Таким чином, підтвердження того, що товари відповідають преференційним правилам походження, переліченим у положеннях Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, наразі неможливе. Відповідні товари на даний момент не підпадають під преференційний режим.

Крім того, у відповідь на звернення Рівненської митниці від 02.12.2021 №7.13-2/15/4-34/4234 ДМС України листом від 22.07.2022 №15/15-03-01/7.13/2566 надала лист уповноваженого органу Республіки Польщі від 14.07.2022 про результати перевірки сертифікату з перевезення товару EUR.1 №PL/MF/AS 0246930. 03.08.2022 листом №7.13-2/15/7-40/4282 Рівненська митниця направила вказаний лист Волинській митниці для вирішення питання щодо проведення контрольно-перевірочних заходів.

Із змісту листа уповноваженого органу Республіки Польщі від 14.07.2022 №2601-10.4331.17.2022 видно, що за результатами перевірки встановлено, що сертифікат з перевезення товару форми EUR 1 PL/MF/AS 0246930 є автентичним та підтверджений митницею в Стараховіце. Однак, під час перевірки експортер не підтвердив преференційне походження товару з ЄС.

У зв`язку з зазначеним митний орган (з чим погодились суди попередніх інстанцій) дійшов висновку, що уповноваженими органами Словаччини, Бельгії та Республіки Польщі не підтверджено преференційне походження товару, вказаного у сертифікатах про походження товару EUR.1 № А 758475 від 28.04.2023, EUR.1 №E 5.876.300 від 06.11.2020 та EUR.1 №PL/MF/AS 0246930 від 29.10.2021, які подані позивачем при митному оформленні товарів та на підставі якого застосовано преференції по сплаті мита.

Суд зазначає, що Верховна Рада Законом України № 1678-VII від 16 вересня 2014 року ратифікувала Угоду від 27 червня 2014 року про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, якою, серед іншого, передбачено поглиблену та всеохоплюючу зону вільної торгівлі між Україною та Європейським Союзом (далі - Угода).

Стаття 26 частини 1 глави 1 розділу IV Угоди встановлює, що положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I «Щодо визначення концепції походження товарів і методів адміністративного співробітництва» (далі - Протокол I, до цієї Угоди).

Стаття 29 частини 1 глави 2 розділу IV Угоди визначає, що кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.

Пункт 1 статті 2 розділу 2 Протоколу I встановлює, що з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу:

1. товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу;

2. товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 цього Протоколу.

Відповідно до пункту 1 статті 16 розділу 5 Протоколу I товари, що походять з Європейського Союзу, товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: (a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або (b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу.

Процедуру видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 встановлює стаття 17 розділу 5 «Підтвердження походження» Протоколу 1, згідно з положеннями якої сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником.

Для цього експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару EUR.1, а також бланк заяви, зразок якої наведений у Додатку. Ці бланки мають бути заповнені однією з мов, якими складено цю Угоду, і згідно з нормами законодавства країни експорту. Якщо їх заповнюють від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами. Опис товарів потрібно викласти у виділеній для цього комірці, не залишаючи вільних рядків. Якщо комірка заповнена не повністю, під останнім рядком опису потрібно накреслити горизонтальну лінію й перекреслити вільний залишок комірки.

Експортер, який подає заяву про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни-члена Європейського Союзу або України, якщо розглядувані товари можуть бути визнаними такими, що походять з Європейського Союзу або України, і задовольняють іншим умовам цього Протоколу.

Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї статті. Вони зокрема повинні перевірити, чи заповнена комірка, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню. Дата видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 повинна бути вказана в Комірці 11 цього сертифіката.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами й переданий експортерові одразу ж після здійснення чи забезпечення фактичного експортування товару.

За змістом пунктів 1-6 статті 22 розділу 5 Протоколу 1 декларація інвойс, зазначена в статті 16(1)(b) цього Протоколу, може бути складена:

(a) затвердженим експортером у розумінні статті 23 цього Протоколу, або

(b) експортером будь-якої партії товару, що складається з одного чи декількох місць товарів, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро.

Декларація інвойс може бути складена, якщо розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу.

Експортер, який складає декларацію інвойс, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу.

Складання декларації інвойс здійснюється експортером шляхом штампування, машинописного чи поліграфічного друкування на інвойсі, повідомленні про доставку чи іншім комерційнім документі декларації, текст якої наведено у Додаткудо цього Протоколу, з використанням однієї з мовних версій, викладених у цьому Додатку, і згідно з чинним законодавством країни експорту. Якщо декларація складена від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами.

Декларації інвойс мають бути власноручно підписані експортером, що їх склав. Проте затверджений експортер у розумінні статті 23 цього Протоколу не повинен підписувати такі декларації, якщо він надав митним органам країни експорту письмове зобов`язання нести повну відповідальність за всі декларації інвойс, у яких він зазначений, так, ніби вони підписані ним власноручно.

Декларація інвойс може бути складена експортером тоді, коли товари, яких вона стосується, експортуються, або після експортування за умови подання цієї декларації в країні імпорту не пізніше ніж протягом двох років після імпортування товарів, яких вона стосується.

Статтею 33 Протоколу І регулюються питання щодо перевірки підтверджень походження. Так, пунктом 1 цієї статті встановлено, що подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу.

З метою реалізації положень пункту 1 цієї статті митні органи країни імпорту повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 та інвойс, якщо він був поданий, декларацію інвойс або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, якщо це доречно, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути передані на підтримку запита про перевірку (пункт 2 статті 33 Протоколу I).

Перевірка має бути здійснена митними органами країни експорту. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними (пункт 3 статті 33 Протоколу І).

Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути повідомлені про її результати якомога раніше. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та, чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України й відповідають іншим вимогам цього Протоколу (пункт 5 статті 33 Протоколу I).

Якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції (пункт 6 статті 33 Протоколу I).

Згідно з положеннями статті 36 МК України визначено, що країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. Положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

За змістом частин першої-дев`ятої статті 43 МК що документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару. Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару. У разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або органом доходів і зборів встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати органу доходів і зборів для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.

Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Згідно з положеннями частин першої-третьої статті 44 МК України для підтвердження країни походження товару орган доходів і зборів у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати документи про походження такого товару. У разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару заявляється (декларується) митному органу в обов`язковому порядку лише у разі, якщо це необхідно для застосування митно-тарифних заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, кількісних обмежень (квот), інших заходів економічного або торговельного характеру, що здійснюються в односторонньому порядку або відповідно до двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, або заходів, що здійснюються відповідно до закону для забезпечення здоров`я населення чи суспільного порядку, а також у разі, якщо в митного органу є підстави для підозри в тому, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України.

У разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару обов`язково заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення в митній декларації назви країни походження товару та відомостей про сертифікат про походження товару: на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним кодексом України.

Частиною першою статті 45 МК України встановлено, що у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Законом України «Про приєднання України до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження» від 08.11.2017 № 2187-VІII Україна приєдналася до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, яка набирає чинності для України в перший день другого місяця після внесення Україною депозитарію Конвенції документа про приєднання.

Згідно з положеннями статті 1 Рішення №1/2018 Підкомітету Україна - ЄС з питань митного співробітництва від 21/11/2018 року про заміну Протоколу I «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, Протокол І «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, замінюється текстом, викладеним у Додатку до цього Рішення. Статтею 1 Протоколу І «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» визначено, що з метою імплементації цієї Угоди застосовуються Доповнення I і відповідні положення Доповнення II до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (далі - Конвенція). Усі посилання на «відповідну угоду» в Доповненні I й у відповідних положеннях Доповнення II до Конвенції тлумачиться у значенні цієї Угоди.

За змістом статті 15 розділу V Доповнення І товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження: (a) сертифікат з перевезення товару ЕUR.1, зразок якого наведений у Додатку III а.

Положеннями пункту 2 статті 31 розділу VІ Доповнення І передбачено, що з метою належного застосування цієї Конвенції Договірні Сторони повинні допомагати один одному, через компетентні митні адміністрації у перевірці достовірності сертифікатів з перевезення товару ЕUR.1 та ЕUR-MED, декларацій про походження і декларацій про походження ЕUR-MED та правильності інформації, що міститься в цих документів.

Статтею 32 розділу VІ Доповнення І встановлено, що подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи Договірної сторони-імпортера мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цієї Конвенції.

Таким чином, за змістом наведених норм, у разі митного оформлення товару, що ввозиться з країн Європейського Союзу, платники мита та податків мають право скористатись тарифними преференціями, що передбачено Угодою. Проте, застосуванню таких пільг передує дотримання декларантом умов, з якими Угода та Протокол І до неї пов`язує їх застосування. За загальним правилом, декларантом подається сертифікат перевезення товару EUR.1, за виключенням випадків, коли може бути подана декларація інвойс, а саме - у разі її складення: затвердженим експортером або експортером на будь-яку партію товару, що походить з певної країни, сукупна вартість якого не перевищує 6 000 євро.

У справі, що розглядається, судами попередніх інстанцій встановлено (що не заперечується та не спростовується митним органом), що при оформленні вказаних митних декларацій позивачем було подано митні декларації, контракти з додатками, а також рахунки фактури, які відповідно до Додатку IV a Доповнення 1 до Регіональної конвенції є деклараціями інвойс, якими підтверджено походження товарів з країни Європейського Співтовариства. У таких міститься декларація (повідомлення) про походження товару, у якій відповідні експортери декларують, що ці товари мають Європейське преференційне походження.

Однак, відповідно до інформації, отриманої від уповноважених органів Словаччини, Бельгії та Республіки Польщі товари, охоплені вказаними інвойсами не мають преференційного походження, оскільки експортери не надали достатніх доказів на підтвердження їх преференційного походження. За результатами оцінки викладеної у цих листах інформації щодо не підтвердження преференційного походження товарів, придбаних позивачем у відповідних нерезидентів, відповідач вважав, що згідно надісланої відповіді уповноважених іноземних митних органів до задекларованого позивачем спірного товару, не може бути застосовано умови преференційного режиму оподаткування товарів у межах Угоди, та відповідно відсутні підстави для оподаткування ввезеного товару при здійсненні його митного оформлення в Україні за зниженим (тарифна преференція) рівнем ставок ввізного мита за преференцією.

Суди першої та апеляційної інстанцій погодились з такими висновками митного органу, при цьому виходили виключно з того, що оскільки уповноваженими органами Словаччини, Бельгії та Республіки Польщі відповідними листами не підтверджено преференційне походження товару, вказаного у таких сертифікатах про походження товару EUR.1 № А 758475 від 28.04.2023, EUR.1 №E 5.876.300 від 06.11.2020 та EUR.1 №PL/MF/AS 0246930 від 29.10.2021, які були подані декларантом позивача при митному оформленні товарів і на підставі якого ним застосовано преференції по сплаті мита, то відсутні правові підстави для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Водночас, Суд зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій було залишено без уваги та належної оцінки доводи позивача, що ним при митному оформленні товарів було надано достатній обсяг документів (у яких зазначено країну походження відповідного товару) на підтвердження походження товарів із країн Європейського Союзу, а відповідні листи уповноважених органів Словаччини, Бельгії та Республіки Польщі не можна вважати єдиним і беззаперечним доказом порушення саме позивачем митних правил.

Крім того, позивач неодноразово звертав увагу (а матеріали справи таких не містять) на відсутність підтвердження відповідачем звернення до уповноважених органів Словаччини, Бельгії та Республіки Польщі з відповідними запитами, що також залишилось без належної уваги судів попередніх інстанцій, з урахуванням того, що під час митного оформлення імпортованого товару позивач надав митному органу всі необхідні документи для завершення митних процедур, та щодо достовірності, достатності, повноти або належності яких з боку митного органу не було жодних зауважень та ним не відмовлено у застосуванні преференцій з ввізного мита на товари, що возяться на територію України (код пільги 410 товари, що ввозяться в Україну та походять з країн Європейського Союзу), а вказані сертифікати EUR.1 не визнавались нечинними, чи такими, що містять суперечливу / сумнівну інформацію.

Також, Суд звертає увагу, що за змістом пункту 5 статті 33 Протоколу I результати перевірки (здійсненої на запит митних органів) повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та, чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України й відповідають іншим вимогам цього Протоколу. Водночас, попередніх інстанцій не досліджено та не надано оцінки чи дійсно листи від уповноважених органів Словаччини, Бельгії та Республіки Польщі містять таку чітко визначену інформацію, а також, які документи перевірялись та чи є такі достовірними, що не було враховано судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних рішень.

Суд зазначає, що позивач у касаційній скарзі обґрунтовував підстави для касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, зокрема, пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас, Суд зазначає, що у справі, що розглядається, в контексті спірних правовідносин суди першої та апеляційної інстанцій не встановили усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення цього спору, що позбавляє суд касаційної інстанції можливості здійснити касаційний перегляд справи із прийняттям остаточного судового рішення, яке б вирішило спір між сторонами, і реалізувати мету, з якою касаційне провадження було відкрито.

Суд зазначає, що положення статі 341 Кодексу адміністративного судочинства України не наділяють суд касаційної інстанції повноваженнями встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

13. За змістом частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів.

Принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України).

14. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи суду необхідно дослідити докази, надати належну правову оцінку як кожному окремому доказу та сукупності доказів, які міститься в матеріалах справи або витребовуються, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

15. Згідно статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій вказаним вимогам не відповідають.

16. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

17. За правилами частин другої та четвертої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1-3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу; або суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «ТРАНСКОМ АЛЬЯНС» задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року у справі № 140/250/25 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіІ.Я.Олендер Л.І. Бившева І.А. Гончарова