Справа № 240/17063/24
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2026-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Житомир справа № 240/17063/24

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Ольшевського Олександра Валерійовича, який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_1 , у якому просив:

визнати протиправним та скасувати пункт 53 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 15.03.2024 №10/Д, про повернення на доопрацювання документів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 для призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», як членам сім`ї загиблого військовослужбовця - їх пасинка та неповноріднього брата, лейтенанта ОСОБА_3 , у зв`язку із смертю (загибеллю) ІНФОРМАЦІЯ_1 в період дії воєнного стану, пов`язаною із захистом Батьківщини;

зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_2 , ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», як членам сім`ї загиблого військовослужбовця - їх пасинка та неповноріднього брата, лейтенанта ОСОБА_3 , у зв`язку із смертю (загибеллю) ІНФОРМАЦІЯ_1 в період дії воєнного стану, пов`язаною із захистом Батьківщини.

Обґрунтовуючи вимоги, представник позивача зазначив, що ОСОБА_2 є вітчимом, а ОСОБА_1 - неповнолітньою сестрою загиблого військовослужбовця лейтенанта ОСОБА_3 , який загинув під час участі у військових діях із захисту Батьківщини у період повномасштабного вторгнення 17.05.2022. Вказує, що рідна мати ОСОБА_3 та ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_3 за життя проживав разом з вітчимом і неповнорідною сестрою за однією адресою та вели спільне господарство. За змістом сповіщення сім`ї №30 від 02.06.2022 про загибель ОСОБА_3 повідомлено вітчима, тобто, позивача визначено як члена сім`ї загиблого. Таким чином, сторона позивачів вважає, що вони є членами сім`ї загиблого та мають право на отримання одноразової грошової допомоги.

Разом з тим, оскаржуваним рішенням (пункт 53) відповідача повернено на доопрацювання документи позивачів, оскільки за поданими документами неможливо встановити, чи є вітчим і неповнолітня сестра загиблого непрацездатними (особами з інвалідністю) та чи перебували вони на його утриманні; неможливо встановити, що вони проживали разом із загиблим, вели з ним спільне господарство і мали взаємні права і обов`язки.

Ухвалою суду від 11.09.2024 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що позивачами не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту спільного проживання з лейтенантом ОСОБА_3 на момент його загибелі. Указує, що позивачі звернулися до суду із заявою про встановлення факту однією сім`єю із загиблим (справа №285/2274/24) та ухвалою Житомирського апеляційного суду від 16.09.2024 відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Також вказав, що позивачі просять суд зобов`язати Міністерство оборони України призначити їм одноразову грошову допомогу, однак не повідомляють суд, що Міноборони реалізовано свою компетенцію щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, оскільки згідно п. 30 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19.06.2023 № 207/168 одноразова грошова допомога в сумі 15 млн. грн. призначена батьку загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 .

Представник позивачів подав до суду відповідь на відзив, яка зводиться до незгоди з аргументами наведеними у відзиві. Наполягав на тому, що за життя ОСОБА_3 проживав однією сім`єю з вітчимом і неповнолітньою сестрою ОСОБА_1 , вів з ними спільне господарство і був пов`язаний спільним побутом. Також зазначив, що під час розгляду справи №285/2274/24 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області встановлено, що одноразову грошову допомогу призначено рідному батькові загиблого, який помер у квітні 2024 року, а отже, її виплата здійснена лише в певній частині. З огляду на це вважає, що у Міністерства оборони не було законних підстав для відмови у призначенні і виплаті ОГД та компенсованих сум та повернення на доопрацювання документів позивачів.

Ухвалою суду від 15.11.2024 провадження в адміністративній справі № 240/17063/24 зупинено до набрання законної сили рішенням у справі № 285/2274/24.

Ухвалою суду від 07.01.2026 провадження в адміністративній справі № 240/17063/24 поновлено.

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

У зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (пасинка ОСОБА_2 та неповнорідного брата ОСОБА_1 ) при обороні Батьківщини, ОСОБА_2 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про прийняття рішення щодо призначення їм одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю пасинка та брата.

Зазначена заява та додані до неї документи разом із висновком командування ІНФОРМАЦІЯ_4 про наявність у позивачів права на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» були надіслані для розгляду до Міністерства оборони України.

За наслідками розгляду поданої заяви комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум зроблено висновок про направлення документів на доопрацювання, пункт 53 рішення, оформлене протоколом від 15 березня 2024 року № 10/Д. Підставою для відмови Позивачам у призначені одноразової грошової допомоги зазначено те, що за поданими документами неможливо встановити, чи є вітчим та неповнолітня сестра загиблого військовослужбовця непрацездатними (особами з інвалідністю) та чи перебували вони на його утриманні. Крім цього, за поданими документами про місце реєстрації вітчима та неповнолітньої сестри неможливо встановити, що вони проживали разом із загиблим, вели з ним спільне господарство і мали взаємні права та обов`язки.

Довідка видана Чижівською сільської ради Житомирської області за №31 від 06.02.2023 про спільне місце реєстрації та проживання вітчима й сестри із загиблим військовослужбовцем не встановлюють факт, що має юридичне значення, зокрема факт перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на утриманні загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 . Без надання документів, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують, що вітчим та сестра були членами сім`ї загиблого військовослужбовця (судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема про факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків) або перебування на його утриманні відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (копії документів виданих Пенсійним фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі), неможливо встановити право заявників на отримання часток одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, у зв`язку з чим документи ОСОБА_2 (який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 ) повернути на доопрацювання.

Позивачі, вважаючи, що відповідачем було порушено їх право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю члена їх сім`ї (пасинка та неповнорідного брата), смерть якого пов`язана із захистом Батьківщини, що і стало підставою для її звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 5 статті 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно зі статтею 41 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Закон України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі по тексту - Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Частиною другою статті 16 Закону №2011-ХІІ встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, згідно п.1 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до частин один та два статті 16-1 Закону України №2011-XII (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), у випадках, зазначених у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

29 липня 2022 року Верховна Рада України ухвалила Закон України від 29.07.2022 № 2489-IX «Про внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги», яким зокрема, текст статті 16-1 Закону України № 2011-XII було викладено у наступній редакції: « 1. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення)». Зазначені зміни до Закону № 2011-XII набрали чинності 25 серпня 2022 року.

Згідно з частиною першою статті 16-3 Закону України №2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

На підставі частини шостої статті 16-3 Закону України №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Частиною восьмою статті 16-3 Закону України №2011-XII визначено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Згідно із частиною дев`ятою статті 16-3 Закону України № 2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог Закону України №2011-XII Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 25.12.2013 №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців,військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" (далі по тексту - Порядок № 975).

Зазначений порядок діяв на час розгляду заяви позивача про призначення одноразової грошової допомоги.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

На підставі пункту 5 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть);

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).

Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.

Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до пункту 13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

28 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», згідно з пунктом 2 якої сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст. 16-1 Закону України №2011-XII, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Відповідно до абзацу другого пункту 2 Постанови Кабінет Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Отже, з аналізу вищенаведених положень чинних нормативно-правових актів випливає, що позивачі можуть отримати одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю військовослужбовця ОСОБА_3 лише у разі визнання їх або членами сім`ї або утриманцями загиблого.

Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

При цьому, родинний зв`язок (наприклад, брат і сестра) та сім`я є нетотожними поняттями.

Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю.

Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3.06.1999 № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, встановлення права особи, яка вважає себе членом сім`ї загиблого військовослужбовця, на отримання грошової допомоги передбачає доведення:

а) факту проживання з загиблим;

б) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постанові від 06 липня 2022 року у справі № 240/5809/18.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки до заяви про призначення одноразової грошової допомоги не було надано належних доказів того, що позивачі є членами сім`ї загиблого або ж перебували на його утриманні, то Міністерством оборони України в особі комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, правомірно було прийнято рішення, оформлене протоколом від 15.03.2024 №10/Д про повернення на доопрацювання заяви ОСОБА_2 про прийняття рішення щодо призначення йому та ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю пасинка та брата, тому в цій частині позовна заява задоволенню не підлягає.

Крім того, судом встановлено, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області №285/2274/24 від 31.03.2025, залишеному без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 18.08.2025, відмовлено у задоволенні заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_2 , ОСОБА_1 із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_3 .

З огляду на вказане вище суд приходить до висновку, що позовна вимога про зобов`язання Міністерством оборони України призначити та виплатити позивачам одноразову грошову допомогу, передбачену пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» також до задоволення не підлягає.

Згідно з ч. 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, оскаржувані в межах розгляду даної справи рішення вважаються такими, що прийняті з урахуванням критеріїв, визначених ч. 2 статті 2 КАС України.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд доходить до висновку про те, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити.

Стосовно розподілу судових витрат слід зазначити, що оскільки у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, то такі витрати відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (просп. Повітряних Сил, 6, м. Київ, 03168, РНОКПП/) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова

10.03.26