Справа № 460/4147/26
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2026-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення заяви про забезпечення позову без розгляду

10 березня 2026 року Р і в н е№460/4147/26

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., після отримання заяви про забезпечення позову, поданої ОСОБА_1 одночасно з поданням позову в адміністративній справі за позовом

ОСОБА_1
доІНФОРМАЦІЯ_1 ,
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі- відповідач-1), Військової частини НОМЕР_1 (далі-відповідач-2) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо відсутності відповіді на заяву і рапорт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 18 січня 2026 року, а саме: про прийняття рішення щодо прийняття і реєстрації рапорта і направлення його за командою у відповідні органи, ненадання наказів, оскільки на сьогодні не спроможний їх виконувати за станом здоров`я до проведення реального огляду або переогляду (переобстеження) ВЛК, визначення лікування і встановлення реального рівня придатності до в/с; надання направлення і направлення на ВЛЕ - комісію згідно вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року №402, для переобстеження, визначення лікування і встановлення реального рівня придатності до в/с, проведення службового розслідування обставин мобілізації, яке відбулося примусово, в кримінальний спосіб, без повісток, без об`єктивного обстеження ВЛК, без врахування наявних хвороб і медичних документів, без врахування мого стану, на підставі ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", без видачі військового квитка, шляхом викрадення, незаконного позбавлення волі тощо; не рахування моїх вимушених самостійних дій як кримінальне правопорушення за ст. 402, 407 КК України;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_4 розглянути по суті заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 18 січня 2026 року про прийняття рішення щодо прийняття і реєстрації рапорту і направлення його за командою у відповідні органи, ненадавання наказів оскільки на сьогодні не спроможний їх виконувати за станом здоров`я, до проведення реального огляду або переогляду (переобстеження) ВЛК, визначення лікування і встановлення реального рівня придатності до в/с; надання направлення і направлення на ВЛЕ - комісію згідно вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року №402 для переобстеження, визначення лікування і встановлення реального рівня придатності до в/с, проведення службового розслідування обставин мобілізації, яке відбулося примусово, в кримінальний спосіб, без повісток, без об`єктивного обстеження ВЛК, без врахування наявних хвороб і медичних документів, без врахування стану, на підставі ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", без видачі військового квитка, шляхом викрадення, незаконного позбавлення волі тощо; не рахування моїх вимушених самостійних дій як кримінальне правопорушення за ст. 402, 407 КК України, про що надати письмову відповідь або довідку або новий первинний військово-обліковий документ з підтвердженням зазначенням статусу.

10.03.2026 одночасно з поданням позовної заяви, до відкриття провадження в адміністративній справі, ОСОБА_1 подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить заборонити Військовій частині НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 надавати накази, повістки і розпорядження і долучати до військової служби ОСОБА_1 до остаточного рішення у справі.

Під час розгляду заяви про забезпечення позову та долучених до неї матеріалів, судом встановлено, що така підлягає поверненню заявнику без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.1 ст.153 КАС України, заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Вимоги до змісту і форми заяви про забезпечення позову чітко визначені статтею 152 КАС України.

Так, за правилами ч.1, ч.2 ст.152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити:

1) найменування суду;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а також відомі заявнику реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти.

Таким чином, статтею 152 КАС України, яка носить імперативний характер, встановлений вичерпний перелік обов`язкових і необхідних відомостей, за умов зазначення яких, заява про забезпечення позову вважатиметься прийнятною, тобто оформленою належним чином як за змістом, так і формою.

Судом встановлено, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не відповідає вимогам ст.152 КАС України, оскільки не містить відомостей про відповідачів (повне найменування, їх місцезнаходження, поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти).

За правилами ч.7 ст. 154 КАС України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу або подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заяву про забезпечення позову необхідно повернути заявнику без розгляду.

Керуючись ч.7 ст.154, ст.ст. 241, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву про забезпечення позову, подану ОСОБА_1 , повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалу складено 10 березня 2026 року.

Суддя О.М. Дудар