Справа № 308/2864/26
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/2864/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Семашко Дмитро Миколайович до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області в особі поліцейського відділу № 1 (с. Оноківці) Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції Бринько Маряна Андрійовича про визнання протиправними дії та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивача, ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Семашко Дмитро Миколайович звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області в особі поліцейського відділу № 1 (с. Оноківці) Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції Бринько Маряна Андрійовича про визнання протиправними дії та скасування постанови.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 26.02.2026 вказану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з тим, що вона подана без додержання вимог, установлених статтями 160, 161, ч.1 ст. 123 КАС України, та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху позивачу було вказано на необхідність визначитися із колом учасників справи, зокрема вказати юридичну особу до якої пред`явлено позов відповідача по справі.

Крім цього, вказано, що позивачем заявлено окрему немайнову вимогу про визнання протиправними дії поліцейського по винесенню постанови ЕНА №1973644 та окрему вимогу немайнового характеру про скасування вказаної постанови.

Також в ухвалі про залишення позовної заяви без руху було вказано на те, що до матеріалів позовної заяви долучено квитанцію про сплату судового збору в розмірі 1331,20 грн.

Відповідно до ст. 3 п.1 Закону України «Про судовий збір» за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору встановлюється в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на день звернення до суду із позовною заявою, що становить 1331.20 грн.

Поряд з цим, в порушення вимог ч.3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви, позивачем не додано підтвердження про сплату ним судового збору за подання до суду вказаного позову. Клопотання про звільнення його від сплати судового збору позовна заява не містить.

Відповідно до ч.3 ст. 288 КУпАП передбачено звільнення особи, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, від сплати державного мита. Сплата державного мита регламентувалася Декретом Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 7-93 «Про державне мито».

У відповідності до ч.2 ст. 132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються Законом України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 року, який набрав чинності 11.11.2011 року (далі Закон №3674-VI).

У справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287,288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву на постанову про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

За подання адміністративної позовної заяви у справах з приводу рішень суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.

Така ж правова позиція Великої палати Верховного Суду викладена у постанові від 18.03.2020 року по справі №543/775/17.

Таким чином за наведеного, позивачу було вказано на необхідність сплатити суму судового збору, яка відповідатиме 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 665.60 грн. за окрему немайнову вимогу про скасування постанови ЕНА №1973644 від 14.02.2026 року.

Позивачу було визначено час для усунення недоліків.

03.03.2026 від представника позивача надійшла заява про виконання ухвали суду по справі №308/2864/26 від 26.02.2026. У заяві вказано позивачем: ОСОБА_1 та відповідачем: Головне управління національної поліції в Закарпатській області в особі поліцейського відділу № 1 (с. Оноківці) Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції Бринько Маряна Андрійовича Не зареєстрований в ЕСІТС Інформація відсутня.

Представник позивача зазначає ЄДРПОУ відповідача: 40108913 та адресу: Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Карпатської України, 10-А.

При цьому у заяві від 03.03.2026 вказано на те, що у виправленій позовній заяві зазначений належний відповідач: Головне управління національної поліції в Закарпатській області, , 88006, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Карпатської України, 10-А; визначена сума сплаченого судового збору відповідає сплаті за 2 немайнові позовні вимоги.

Представник позивача наголошує, що у відповідності до Постанови ЕНА № 1973644 від 14.02.2026 року підвідомчість поліцейського сержанта поліції Бринько М. А. зазначено саме Ужгородське районне управління патрульної поліції ГУНП в Закарпатській області, та у відповіді на адвокатський запит до ГУ НП в Закарпатській області визначено, що саме ГУ НП Закарпатської області є юридичною особою, виходячи з цього воно є відповідачем в адміністративному позові.

Дослідивши матеріали позовної заяви, заяву що надійшла від 03.03.2026 разом із доданими до неї додатками, вбачається що в повній мірі не усунуто недоліки на які вказано в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

У відповідності до вимог п.2 ч.5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Так, представником позивача у заяві на виконання недоліків позовної заяви вказано у якості відповідача: Головне управління національної поліції в Закарпатській області, .

Проте, у виправленій позовній заяві не вірно вказано юридичну адресу: 88006, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Карпатської України, 10-А, оскільки юридичною адресою Головного управління національної поліції в Закарпатській області є вулиця Ференца Ракоці, 13, Ужгород, Закарпатська область, 88000.

Крім цього, у виправленій позовній заяві відповідачем вказується Головне управління національної поліції в Закарпатській області, як юридичну особу та одночасно в особі поліцейського відділу №1 (с.Оноківці) Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції Бринько М.А..

Окрім того, до позовної заяви не надано доказів на підтвердження сплати судового збору у розмірі визначеному в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

Натомість представник позивача вказує що ним сплачено судовий збір та на його переконання: визначена сума сплаченого судового збору відповідає сплаті за 2 немайнові позовні вимоги.

Суд констатує, що обґрунтування необхідності сплати позивачем суми судового збору наведено в ухвалі від 26.02.2026. У заяві від 03.03.2026 представником позивачем лише констатовано факт про сплату ним суми судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на день звернення до суду із позовною заявою, що становить 1331.20 грн., яка відповідає розміру за вимогу немайнового харктеру про визнання протиправними дії поліцейського по винесенню постанови ЕНА №1973644.

Поряд з цим, суму судового збору, яка відповідатиме 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 665.60 грн. за окрему немайнову вимогу про скасування постанови ЕНА №1973644 від 14.02.2026 року позивачем сплачено не було, тобто вказаний в ухвалі недолік не усунуто також.

Суд констатує, що станом на 05.03.2026, недоліки на які вказано в ухвалі від 26.02.2026 в повній мірі не усунуто.

Відповідно до ч.3 ст. 169 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Разом із тим відповідно до ч4 вказаної норми, позовна заява повертається позивачеві, якщо: 1) позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк;

Згідно рішень Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

При вирішенні питання про повернення позивачеві його заяви, судом враховується, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Зважаючи на вище викладене, суд вважає за необхідне повернути адміністративний позов позивачеві.

Згідно ч.ч.6,8 ст. 169 КАСУ, про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 169, 248, 256, 294, пп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Семашко Дмитро Миколайович до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області в особі поліцейського відділу № 1 (с. Оноківці) Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції Бринько Маряна Андрійовича про визнання протиправними дії та скасування постанови, та додані до неї документи повернути позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош