Справа № 420/27585/24
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 березня 2026 року

м. Київ

справа №420/27585/24

провадження № К/990/6428/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Мацедонської В. Е., Радишевської О. Р.,

перевіривши касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в :

12 лютого 2026 року зазначену касаційну скаргу сформовано за допомогою підсистеми «Електронний суд» та зареєстровано судом касаційної інстанції 13 лютого 2026 року.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Верховний Суд на підставі частини п`ятої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» проаналізував ухвалені у цій справі судові рішення й установив, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність щодо неповного виконання обов`язку, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), з нарахування та виплати додаткової винагороди;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду відповідно до Постанови №168 за 02 квітня 2022 року, 04 квітня 2022 року, 07 квітня 2022 року, 09 квітня 2022 року, 11 квітня 2022 року, 13 квітня 2022 року, 15 квітня 2024 року, 18 квітня 2022 року, 20 квітня 2022 року, 23 квітня 2022 року, 04 травня 2022 року, 15 травня 2022 року, 19 травня 2022 року, 20 травня 2022 року, а також за періоди з 23 травня 2022 року по 25 травня 2022 року, з 18 червня 2022 року по 24 червня 2022 року, з 26 червня 2022 року по 30 червня 2022 року, з 06 липня 2022 року по 31 липня 2022 року, з 06 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року, з 03 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року, з 01 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року, з 20 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року, з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року, з 06 січня 2023 року по 10 січня 2023 року, з 20 січня 2023 року по 31 січня 2023 року, з 01 лютого 2023 року по 28 лютого 2023 року, з 01 березня 2023 року по 16 березня 2023 року, з 18 березня 2023 року по 31 березня 2023 року, з 01 квітня 2023 року по 30 квітня 2023 року, з 01 травня 2023 року по 08 травня 2023 року, з 11 травня 2023 року по 31 травня 2023 року, з 01 червня 2023 року по 30 червня 2023 року, з 01 липня 2023 року по 31 липня 2023 року, з 01 серпня 2023 року по 22 серпня 2023 року, з 08 вересня 2023 року по 30 вересня 2023 року, з 01 жовтня 2023 року по 08 жовтня 2023 року, з 14 жовтня 2023 року по 31 жовтня 2023 року, з 01 листопада 2023 року по 13 листопада 2023 року, та за 24 грудня 2023 року, 25 грудня 2023 року, 30 грудня 2023 року, 31 грудня 2023 року.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 05 червня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне з`ясування обставин справи, які мають значення, а також порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про задоволення позову в повному обсязі.

П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 15 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково, рішення суду скасував в частині відмови у задоволенні позовних вимог, що стосуються періоду з 20 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року, з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року, з прийняттям постанови про задоволення вимог ОСОБА_1 у вказаній частині вимог.

Визнав протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неповного виконання обов`язку з нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 20 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року, з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року.

Зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 20 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року, з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року у розмірі 100000 грн, пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 року - залишив без змін.

Не погоджуючись із судовим рішенням суду апеляційної інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_1 подав касаційну скаргу.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

У цій справі, суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Виключень щодо посади позивача у цій справі відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції» не встановлено.

Відомостей про те, що позивач є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України, у системному зв`язку з положеннями примітки до статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції» (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду), суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.

За таких обставин і правового регулювання публічно-правовий спір у цій справі відноситься до справ незначної складності.

За такого правового регулювання та обставин справи, оскарження рішення судів першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку наявності обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів констатує, що автором касаційної скарги не наведено обґрунтованих посилань на існування обставин, передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та такі обставини не встановлені судом з поданих матеріалів касаційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За наведеного правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333 КАС України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2026 року у справі № 420/27585/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді В. Е. Мацедонська

О. Р. Радишевська