Справа № 440/15908/25
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 05 березня 2026 року м. ПолтаваСправа № 440/15908/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Кременчуцької окружної прокуратури до Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області в якій просить:

визнати протиправною бездіяльність Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області щодо не взяття на облік безхазяйного майна, а саме, греблі та водоскидної споруди на Радочинському водосховищі площею 117,5425га. за межами села Радочин Кременчуцького району.

зобов`язати Омельницьку сільську раду Кременчуцького району Полтавської області вчинити дії, спрямовані на взяття на облік безхазяйного майна шляхом:

проведення технічної інвентаризації греблі та водоскидної споруди на Радочинському водосховищі площею 117,5425 га. за межами села Радочин Кременчуцького району у встановленому законодавством порядку з внесенням відомостей про це до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва та присвоєнням цьому об`єкту відповідного ідентифікатора в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва як на об`єкт нерухомого майна;

звернення до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, із заявою про взяття на облік безхазяйного майна греблі та водоскидної споруди на Радочинському водосховищі площею 117,5425га. за межами села Радочин Кременчуцького району;

розміщення оголошення про взяття безхазяйної нерухомої речі греблі та водоскидної споруди на Радочинському водосховищі площею 117,5425га. за межами села Радочин Кременчуцького району на облік у друкованих засобах масової інформації.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідач протиправно не здійснював жодних дій щодо взятта на облік безхазяйного майна, а саме греблі та водоскидної споруди на Радочинському водосховищі площею 117,5425га. за межами села Радочин Кременчуцького району.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалу про відкриття провадження у справі від 01.12.2025 доставлено до електронного кабінету відповідача 01.12.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Проте, у строк встановлений судом, відповідач, відзиву на позовну заяву до суду не надав.

Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Згідно з Актом обстеження та інвентаризації штучно створених водних об`єктів (водосховищ, ставків) та гідротехнічних споруд від 28.05.2019, затвердженим головою Омельницької сільської ради Кременчуцького району Шереметьєвою О.І., комісією проведено обстеження Радочинського водосховища, а також розташованих на ньому гідротехнічних споруд, зокрема захисної дамби та водоскидної споруди, що знаходяться у с. Радочин Кременчуцького району. Зазначеним актом встановлено, що власника вказаних об`єктів не визначено.

Відповідно до Паспорта водного об`єкта Радочинського водосховища площею 117,5425 га, розташованого за межами села Радочин Демидівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, погодженого 15.03.2015, зазначене майно визначено як безхазяйне. На водному об`єкті розміщено гідротехнічні споруди, а саме ґрунтову греблю довжиною 230 м та водоскидну споруду шахтний водоскид.

Розпорядженням Полтавської обласної державної адміністрації № 127 від 25.02.2019 «Про стан гідротехнічних споруд водних об`єктів на території Полтавської області» головам об`єднаних територіальних громад рекомендовано вжити необхідних заходів щодо передачі безгосподарських гідротехнічних споруд у державну чи комунальну власність територіальних громад до 01.12.2021 (пункт 6). Крім того, органам місцевого самоврядування рекомендовано визначити підприємства, установи чи заклади комунальної власності територіальних громад, яким доручити здійснення заходів з експлуатації, утримання та проведення ремонтів гідротехнічних споруд, що будуть передані на баланс рад як безхазяйне майно (пункт 8).

Водночас, відповідно до інформації Полтавської обласної військової адміністрації № 6640/1/01-52 від 09.09.2022, заходи, передбачені пунктами 6 8 зазначеного розпорядження, виконані не були. Причиною невжиття відповідних заходів зазначено недостатність коштів у місцевих бюджетах. Також повідомлено, що протягом 2019 2021 років на баланс органів місцевого самоврядування не було прийнято жодної гідротехнічної споруди.

Кременчуцькою окружною прокуратурою отримано відповідь Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області Державного агентства водних ресурсів України № 954/01-05 від 12.08.2022, згідно з якою заходи, передбачені пунктами 68 вказаного розпорядження, також не виконані, а безхазяйні гідротехнічні споруди на баланс відповідних органів не прийняті.

У зв`язку з цим Кременчуцькою окружною прокуратурою 14.06.2024 за вихідним № 52-9017вих-25 направлено повідомлення в порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру». У відповідь на зазначене повідомлення листом № 03-22/903 від 01.07.2024 надано акт обстеження гідротехнічної споруди на Радочинському водосховищі, розташованому за межами села Радочин Омельницької сільської ради Кременчуцького району. У розділі «Висновки та рекомендації» цього акта зазначено, що здійснення державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт дамбу Радочинського водосховища є неможливим, водночас вказано на необхідність взяття зазначеного об`єкта на баланс.

Разом із тим, у подальшому Омельницькою сільською радою Кременчуцького району дії, спрямовані на оформлення права власності на вказану гідротехнічну споруду, не вчинялися.

Кременчуцькою окружною прокуратурою повторно направлялися повідомлення в порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру», зокрема 18.10.2024 за вихідним № 52-15120вих-25, 07.02.2025 за вихідним № 52-1945вих-25 та 04.09.2025 за вихідним № 52-12863вих-25, які залишені відповідачем без реагування, а відповіді на них надані не були.

Позивач зазначає, що незважаючи на наявність розпорядження Полтавської обласної державної адміністрації від 25.02.2019, а також на результати обстеження гідротехнічної споруди, відображені в акті від 28.05.2019, яким підтверджено її безхазяйний статус, протягом тривалого часу заходи, спрямовані на оформлення права власності на зазначену гідротехнічну споруду, Омельницькою сільською радою Кременчуцького району не вжиті. Крім того, повідомлення органів прокуратури з цього питання залишалися без належного реагування.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 13 Конституції України та ст. 324 ЦК України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу правомочності власника щодо таких об`єктів здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених Конституцією України.

Суд враховує, що з 01.07.2013 набрав чинності Закон України «Про аквакультуру», який визначає принципи державної політики, основні засади розвитку і функціонування аквакультури, правові основи діяльності органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування у цій сфері, а також запроваджує поняття гідротехнічних споруд для цілей аквакультури.

Відповідно до абзацу 6 статті 1 Закону України «Про аквакультуру» гідротехнічні споруди для цілей аквакультури - об`єкти нерухомого майна державної або комунальної власності або власник яких невідомий чи його неможливо встановити на підставі даних, документів та/або інформації з відповідних державних реєстрів (земляні греблі та дамби, водозабірні споруди, повеневі водоскиди, донні водовипуски, водопостачальні, скидні та рибозбірно-осушувальні канали, рибовловлювачі, камери облову, причали, водоскиди, бистротоки, перепади, перегороджувальні рибозахисні та інші споруди), що є інженерними спорудами, які призначені для управління водними ресурсами (підготовка, постачання, збереження, транспортування води та водовідведення), а також для запобігання шкідливій дії вод та розташовані на водних об`єктах, наданих у користування на умовах оренди для цілей аквакультури.

Згідно з пунктом 1.9.18 Методики обстеження і паспортизації гідротехнічних споруд систем гідравлічного вилучення та складування промислових відходів, затвердженої наказом Держкоммістобудування від 19.12.1995 № 252, гідротехнічні споруди це споруди для використання водних ресурсів, а також для боротьби з шкідливим впливом вод: греблі й дамби різного призначення та їхні конструктивні елементи; водоскиди, водоспуски, споруди водовідведення: тунелі, канали, труби, лотки: регуляційні споруди, накопичувані промислових відходів, ставки, відкриті водозабори, гідромеханічне та механічне обладнання, призначене для нормального функціонування споруд.

Суд також бере до уваги, що у низці нормативно-правових актів гідротехнічні споруди визначаються як споруди, призначені для використання водних ресурсів та для запобігання шкідливому впливу вод, зокрема у наказі Міністерства транспорту та зв`язку України «Про затвердження Правил технічної експлуатації річкових портових гідротехнічних споруд» від 29.03.2004 № 251, наказі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України «Про затвердження форми звітності № 1-ізт (річна) Звіт про інженерний захист територій населених пунктів та Інструкції щодо її заповнення» від 22.03.2010 № 76, наказі Міністерства надзвичайних ситуацій України «Про затвердження Правил безпеки при експлуатації каналів, трубопроводів, інших гідротехнічних споруд у водогосподарських системах» від 03.04.2012 № 661 та інших нормативних актах.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про аквакультуру», до повноважень сільських, селищних, міських, Київської і Севастопольської міських, районних, обласних рад у сфері аквакультури належать: надання в користування на умовах оренди частини рибогосподарського водного об`єкта, рибогосподарської технологічної водойми для цілей аквакультури відповідно до повноважень щодо розпорядження землями, встановлених Земельним кодексом України; здійснення інших повноважень відповідно до закону.

Отже, з урахуванням наведених положень законодавства, саме орган місцевого самоврядування, на території якого розташовані відповідні об`єкти, уповноважений здійснювати їх облік та забезпечувати належне управління ними.

Аналогічний підхід узгоджується з положеннями ст. 327 Цивільного кодексу України, відповідно до яких у комунальній власності перебуває майно, що належить територіальній громаді, а управління таким майном здійснюється безпосередньо територіальною громадою або створеними нею органами місцевого самоврядування.

При цьому відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, за якими ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, а також їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські ради уповноважені розглядати та вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання управління майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад, зокрема питання розпорядження таким майном.

Частиною першою ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорт охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Підставою для набуття права комунальної власності є, зокрема, передача майна територіальним громадам безоплатно державою або іншими суб`єктами права власності, а також створення чи придбання майна органами місцевого самоврядування у порядку, визначеному законом.

Згідно з частиною п`ятою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Крім того, відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними та фізичними особами.

Відповідно до ст. 335 ЦК України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.

Особливості набуття права власності на безхазяйні гідротехнічні споруди для цілей аквакультури визначаються законом.

Правові відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У розумінні пункту 3 частини першої статті 2 цього Закону орган місцевого самоврядування виступає заявником у разі взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Частиною чотирнадцятою статті 18 зазначеного Закону передбачено, що взяття на облік безхазяйного нерухомого майна здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 82, 84, 85 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна здійснюється за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса у порядку, встановленому для державної реєстрації прав. За результатами розгляду заяви державний реєстратор приймає рішення про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна або про відмову у такому обліку та вносить відповідні відомості до спеціального розділу Державного реєстру прав.

Аналіз наведених положень законодавства свідчить, що до компетенції органів місцевого самоврядування належить, зокрема, вчинення дій, спрямованих на взяття на облік та подальшу реєстрацію безхазяйного нерухомого майна, яке розташоване на території відповідної територіальної громади.

Крім того, Законом України від 04.11.2020 № 963-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо уточнення порядку передачі в оренду водних об`єктів у комплексі з земельними ділянками» внесено зміни до статті 15 Закону України «Про оренду землі», відповідно до яких у договорі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом мають зазначатися, зокрема, перелік гідротехнічних споруд, їх характеристики та стан, а також передбачатися необхідність оформлення права користування такими спорудами.

Аналогічна вимога щодо оформлення права користування гідротехнічними спорудами передбачена і ст. 51 Водного кодексу України.

Суд бере до уваги, що відсутність належного оформлення правового статусу гідротехнічних споруд фактично унеможливлює їх передачу в користування разом із водним об`єктом на умовах оренди, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Водночас оформлення права комунальної власності територіальної громади на такі об`єкти забезпечує можливість їх належної експлуатації, передачі в користування, а також створює передумови для запобігання аварійним ситуаціям та надзвичайним подіям, пов`язаним з водними об`єктами.

Зазначені висновки узгоджуються з усталеною судовою практикою. Зокрема, у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2024 у справі № 400/5065/22 зазначено, що орган місцевого самоврядування, на території якого розташовані гідротехнічні споруди, є належним суб`єктом, на якого покладено обов`язок вжиття заходів щодо державної реєстрації права власності на такі об`єкти.

Подібна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 21.06.2024 у справі № 420/19870/21, у якій наголошено, що орган місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальної громади реалізує повноваження власника щодо майна комунальної власності та зобов`язаний вживати заходів щодо реєстрації і взяття на облік безхазяйного майна, розташованого на території відповідної громади.

Отже, з урахуванням наведених норм матеріального права та сформованої судової практики, суд доходить висновку, що орган місцевого самоврядування зобов`язаний вживати заходів щодо оформлення права комунальної власності на безхазяйні гідротехнічні споруди, розташовані на території відповідної територіальної громади.

Оформлення права комунальної власності на такі об`єкти забезпечує належне управління ними, створює правові передумови для їх передачі у користування, належної експлуатації та утримання, а також сприяє запобіганню виникненню надзвичайних ситуацій, пов`язаних із водними об`єктами, зокрема під час пропуску льодоходу, повеней та паводків.

Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Як установлено судом, гребля та водоскидна споруда, розташовані на Радочинському водосховищі площею 117,5425 га за межами села Радочин Кременчуцького району, фактично є безхазяйним майном. Зазначена обставина підтверджується актом обстеження та інвентаризації штучно створених водних об`єктів і гідротехнічних споруд від 28.05.2019, паспортом водного об`єкта, а також іншими матеріалами справи, відповідно до яких власник вказаних гідротехнічних споруд не визначений.

Водночас судом встановлено, що ще розпорядженням Полтавської обласної державної адміністрації від 25.02.2019 №127 органам місцевого самоврядування було рекомендовано вжити заходів щодо передачі безхазяйних гідротехнічних споруд у державну або комунальну власність територіальних громад, а також визначити відповідні комунальні підприємства, установи чи організації, які забезпечуватимуть їх утримання та експлуатацію.

Незважаючи на наявність інформації про безхазяйний характер зазначених гідротехнічних споруд та надані рекомендації органів державної влади, Омельницькою сільською радою Кременчуцького району протягом тривалого часу не вжито належних і достатніх заходів, спрямованих на оформлення правового статусу вказаного майна, зокрема не здійснено дій щодо проведення технічної інвентаризації об`єкта, внесення відповідних відомостей до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, звернення до органу державної реєстрації прав із заявою про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі та оприлюднення оголошення про взяття такого майна на облік.

Матеріали справи також свідчать про те, що органи прокуратури неодноразово звертали увагу відповідача на необхідність вжиття відповідних заходів, однак такі звернення залишались без належного реагування, а дієвих заходів щодо оформлення правового статусу спірних гідротехнічних споруд відповідачем не вжито.

Суд зазначає, що відповідно до вимог цивільного законодавства та законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно органи місцевого самоврядування на території відповідних територіальних громад уповноважені вживати заходів щодо взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, у тому числі шляхом звернення до органу державної реєстрації прав із відповідною заявою після проведення необхідних підготовчих дій.

Невжиття відповідачем зазначених заходів упродовж тривалого часу, незважаючи на наявність відомостей про безхазяйний характер спірного майна, свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні покладених на нього обов`язків щодо належного управління майном на території відповідної територіальної громади.

З огляду на викладене, з метою забезпечення належного обліку безхазяйного майна та подальшого вирішення питання щодо набуття на нього права комунальної власності, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність правових підстав для визнання протиправною бездіяльності Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області щодо невжиття заходів із взяття на облік безхазяйного майна греблі та водоскидної споруди на Радочинському водосховищі площею 117,5425 га за межами села Радочин Кременчуцького району.

У зв`язку з цим позовні вимоги про зобов`язання відповідача вчинити дії, спрямовані на взяття на облік зазначеного безхазяйного майна, а саме: провести технічну інвентаризацію відповідних гідротехнічних споруд із внесенням відомостей до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, звернутися до органу державної реєстрації прав із заявою про взяття такого майна на облік та забезпечити оприлюднення оголошення про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік у друкованих засобах масової інформації, підлягають задоволенню.

Щодо наявності підстав для представництва інтересів держави прокурором

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру покладається, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, а також загальних інтересів суспільства і держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»:

прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України прокурор, звертаючись до суду в інтересах держави, зобов`язаний обґрунтувати, в чому полягає порушення інтересів держави та необхідність їх захисту, а також зазначити орган, уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор набуває статусу позивача.

З матеріалів справи вбачається, що спір стосується бездіяльності Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області щодо вжиття заходів, спрямованих на взяття на облік безхазяйного майна гідротехнічних споруд (греблі та водоскидної споруди) на Радочинському водосховищі.

Відповідно до ст. 16 та ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Отже, саме Омельницька сільська рада є органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції щодо управління майном територіальної громади, у тому числі щодо набуття у комунальну власність безхазяйного майна.

Водночас судом установлено, що відповідач протягом тривалого часу не вжив належних заходів, спрямованих на взяття на облік безхазяйних гідротехнічних споруд, незважаючи на наявність відповідної інформації та неодноразові звернення органів прокуратури.

Велика Палата Верховного Суду у своїй практиці зазначала, що сам факт незвернення уповноваженого органу до суду або невжиття ним заходів щодо захисту інтересів держави свідчить про неналежне виконання таким органом своїх повноважень, що є підставою для здійснення представництва прокурором інтересів держави.

За таких обставин суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах саме орган місцевого самоврядування є суб`єктом, бездіяльність якого призвела до порушення інтересів держави та територіальної громади, а тому він не може виступати позивачем у даній справі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку наявні передбачені законодавством підстави для представництва інтересів держави прокурором, оскільки уповноважений орган місцевого самоврядування, до компетенції якого належить вирішення питання щодо взяття на облік безхазяйного майна, не здійснив належного захисту інтересів територіальної громади та держави.

Відтак звернення Кременчуцької окружної прокуратури до суду з даним позовом в інтересах держави є правомірним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Закону України «Про прокуратуру» та Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим прокурор у даній справі обґрунтовано набув статусу позивача.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правовиє підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Прокурор при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Докази понесення судових витрат до суду не надали.

Згідно з частиною другою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З урахуванням наведеного, оскільки прокурор звернувся до суду з цим позовом в інтересах держави підстави для стягнення судових витрат з відповідача відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов Кременчуцької окружної прокуратури (проспект Свободи, 4-а, м. Кременчук, Кременчуцький район, Полтавська область, 39600, код ЄДРПОУ ) до Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області (вул. Центральна, буд. 66, с. Омельник, Кременчуцький район, Полтавська область, 39713, ) про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області щодо не взяття на облік безхазяйного майна, а саме, греблі та водоскидної споруди на Радочинському водосховищі площею 117,5425га. за межами села Радочин Кременчуцького району.

Зобов`язати Омельницьку сільську раду Кременчуцького району Полтавської області вчинити дії, спрямовані на взяття на облік безхазяйного майна шляхом:

проведення технічної інвентаризації греблі та водоскидної споруди на Радочинському водосховищі площею 117,5425 га. за межами села Радочин Кременчуцького району у встановленому законодавством порядку з внесенням відомостей про це до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва та присвоєнням цьому об`єкту відповідного ідентифікатора в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва як на об`єкт нерухомого майна;

звернення до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, із заявою про взяття на облік безхазяйного майна греблі та водоскидної споруди на Радочинському водосховищі площею 117,5425га. за межами села Радочин Кременчуцького району;

розміщення оголошення про взяття безхазяйної нерухомої речі греблі та водоскидної споруди на Радочинському водосховищі площею 117,5425га. за межами села Радочин Кременчуцького району на облік у друкованих засобах масової інформації.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.О. Чеснокова