Справа № 360/1139/25
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2026-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про розстрочення виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення

09 березня 2026 рокум. ДніпроСправа № 360/1139/25

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Секірська А.Г., розглянувши у письмовому провадженні заяву Харківського міжрегіонального Міністерства юстиції України про зміну порядку виконання судового рішення у справі № 360/1139/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 19 лютого 2026 року надійшла заява Харківського міжрегіонального Міністерства юстиції України про зміну порядку виконання судового рішення у справі № 360/1139/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування вказаної заяви, заявником зазначено, що На виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження номер 79663398 з примусового виконання виконавчого листа № 360/1139/25 від 14.11.2025 виданого Луганським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2023 року, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

24.11.2025 державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 днів з моменту отримання постанови. Копії відповідної постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

24.11.2025 державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2023 року № 512/5.

24.11.2025 керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, державного виконавця повідомлено про наступне: «Вимогу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 79663398 від 08.01.2026, видану у виконавчому провадженні від 24.11.2025 № 79663398, при виконанні виконавчого листа Луганського окружного адміністративного суду № 360/1139/25 від 14.11.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області розглянуто. Вимогу отримано Головним управлінням 08.01.2026 та зареєстровано за вхідним № 19/14.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні, як отримувач пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262- XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по лінії Міністерства надзвичайних ситуацій, як внутрішньо переміщена особа.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 по справі № 360/1139/25 (набрало законної сили 12.11.2025) Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області у грудні 2025 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2023 року, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

З метою усунення обставин, що ускладнюють виконання рішення суду, недопущення порушення строків здійснення виконавчого провадження й забезпечення належного виконання рішення, є необхідність у зміні та встановленні способу і порядку виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14.11.2025 по справі № 360/1139/25 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка будинок 9, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) різницю в пенсії у розмірі 493 522, 35рн.

Ухвалою суду від 20.02.2026 заяву Харківського міжрегіонального Міністерства юстиції України про зміну порядку виконання судового рішення у справі № 360/1139/25 призначено до розгляду у письмовому провадженні (без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи) на 09 березня 2026 року. Запропоновано Головному управлінню Пенсійного фонду України в Луганській області у строк до 09 березня 2026 року подати суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» відзив на заяву про зміну способу виконання судового рішення у справі № 360/1139/25.

04.03.2026 від Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області надійшов відзив на заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення, в якому відповідач зазначає наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області як отримувач пенсії за вислугу років, призначеної з 03.05.2019 за нормами ЗУ № 2262. Має реєстрацію внутрішньо переміщеної особи з 2014 року.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 у справі № 360/1139/25 (набрало законної сили 12.11.2025) Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області в грудні 2025 року здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум, сума заборгованості склала 493522,35 грн за період з 01.02.2023 по 31.12.2025.

По пенсійній справі ОСОБА_1 поточна заборгованість склала 21405,18 грн за період з 12.11.2025 по 31.12.2025, у поточну заборгованість додано розмір перерахованої пенсії за січень 2026 року в розмірі 10765,21 грн та лютий 2026 року в розмірі 10765,21 грн (різниця між розміром перерахованої на виконання судового рішення суми виплати та визначеним органом Пенсійного фонду України розміром, з урахуванням положень нормативно-правових актів). За рахунок коштів державного бюджету у лютому 2026 року виплачено 1000,00 грн поточної заборгованості на умовах ПКМУ 821.

Нарахований борг за минулий період з 01.02.2023 по 11.11.2025 у сумі 472117,17 грн обліковано та буде виплачено на умовах постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165 «Про затвердження Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території» (далі Порядок № 1165).

Відповідно Порядку № 1165 пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік. Облік сум пенсійних виплат за минулий період ведеться територіальними органами Пенсійного фонду України у сформованому переліку отримувачів виплат за минулий період. Пенсійні виплати за минулий період проводяться щомісяця отримувачам, яких включено до переліку станом на 1 січня відповідного року. На забезпечення пенсійних виплат за минулий період щомісяця спрямовується частина бюджетних призначень відповідно до бюджетного розпису. Розмір пенсійної виплати за минулий період отримувачам, визначається в сумі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна виплата за минулий період, але не може бути більшим від належної до виплати отримувачу суми, що обліковується в переліку отримувачів. У разі недостатності бюджетних призначень для забезпечення пенсійної виплати за минулий період у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виплата проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на пенсійні виплати за минулий період бюджетним призначенням, але не більшій належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів. Виплата заборгованості за минулий період буде проводитись порядку черговості, після погашення боргу у справі №360/1574/24.

Станом на 01.03.2026 залишок заборгованості по справі № 360/1139/25 складає 514052,77 грн.

Бюджет Пенсійного фонду України на 2026 рік, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 05.02.2026 № 127, на фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету.

В подальшому сума коштів, що нарахована на виконання рішення від 14.07.2025 у справі № 360/1139/25 виплачуватиметься в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області вчинило усі, передбаченні чинним законодавством, залежні від нього дії для забезпечення виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 у справі № 360/1139/25, вини або умислу Головного управління у навмисному невиконанні в повному обсязі рішення суду немає.

Суд може змінити спосіб або порядок виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Отже, під зміною способу і порядку виконання рішення необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленому раніше порядку і способом. При цьому, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Так, саме поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Отже, передумовою для прийняття судом рішення про зміну способу або порядку виконання судового рішення, є наявність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють виконання рішення у спосіб чи порядок, які первинно визначені в рішенні суду. Разом із тим, зміна способу чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення повинна узгоджуватися з тими обґрунтуваннями судового рішення, на які ґрунтуються висновки суду, що містяться в резолютивній частині судового рішення.

Здійснюючи зміну способу і порядку виконання судового рішення, суд не може змінювати зміст резолютивної частини рішення або змінити обраний судом спосіб захисту порушеного права. Висновки судового рішення щодо способу і порядку його виконання чітко визначені та не можуть бути змінені іншим судовим рішенням без відповідного обґрунтування виняткової необхідності застосування такої зміни рішення.

Таким чином, під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Разом з тим, суд при розгляді питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення може змінити спосіб та порядок виконання рішення лише у виняткових випадках.

За таких обставин можна дійти висновку про відсутність обґрунтованих та доведених підстав для задоволення заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі № 360/1139/25.

Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України.

Виконання рішення суду, у тому числі, у даній справі №360/1139/25 залежить від бюджетного фінансування, його виконання не залежить від визначеного судом способу виконання, зміни способу і порядку виконання судового рішення, та не може призвести до його фактичного виконання, позаяк така процесуальна дія у жодному разі не вплине на більш скоріше фінансування державою витрат по виплаті заборгованості пенсії, у тому числі, позивача.

На даний час постановою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (як правонаступником) від 24.11.2025 відкрите виконавче провадження № 79663398 за виконавчим листом № 360/1139/25 виданий 14.11.2025. Тобто, заявником обрано спосіб та надано строк боржнику для добровільного виконання рішення суду №360/1139/25. Самостійні дії направлені на виконання рішення боржник може вчинити і після відкриття виконавчого провадження не встановлює тривалості часових проміжків, в межах яких таке допускається.

Законодавство про виконавче провадження оперується нормами і поняттями «самостійного виконання» у контексті виконання рішення безпосередньо боржником, що не є напряму результатом вчинення щодо нього виконавчих дій із боку виконавця, а в цілому зумовлене опосередкованим впливом суті виконавчих процедур та вжитих у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження заходів, що було забезпечено державним виконавцем в рамках ВП № 79663398 (було надіслано вимогу та накладено штраф на Головне управління).

Боржник має право виконати рішення самостійно впродовж перебігу всього виконавчого провадження паралельно із вжиттям виконавцем заходів примусового характеру.

Як зазначалось вище, позивачем не надано до суду доказів, що підтверджують обставини, які ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення у справі № 360/1139/25, як і не обґрунтовано підстав заміни способу виконання рішення суду відповідно до встановлених КАС України положень в частині обов`язку доведення саме заявником існування конкретних обставин, які істотно ускладнюють належне виконання рішення або роблять його неможливим у певний строк. В заяві представника позивача не міститься доказового підґрунтя та відсутні наведені обставини, що істотно ускладнюють виконання відповідачем рішення, або роблять його неможливим. Завданням суду має залишатися забезпечення справедливого розгляду на підставі наявних доказів наданих сторонами і аргументів сторін та застосовувати відповідні норми права.

Між тим, в своєму клопотанні про зміну способу виконання рішення суду головний державний виконавець фактично здійснює тиск на суд оскарження суб`єктивної думки позивача щодо відмови відповідача в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

В діях відповідача відсутня пряма відкрита відмова у невиконанні рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 у справі № 360/1139/25, тобто висловлення в усній або письмовій формі небажання виконувати рішення суду відсутня бездіяльність, яка полягає у не застосуванні передбачених законом і іншими нормативними актами заходів.

Враховуючи викладене, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області наполягає на відсутності підстав для зміни порядку виконання судового рішення у справі № 360/1139/25.

Розглянувши заяву про зміну способу і порядку виконання рішення у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Згідно із частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі № 560/523/19, від 01 лютого 2022 року у справі № 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справі № 140/279/21.

Подібний підхід був застосований Верховним Судом у постанові від 26 січня 2021 року у справі № 611/26/17, у якій Суд зазначив, що обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтями 2, 14, 370 КАС України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

В адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Зазначені висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 01 лютого 2022 року у справі № 420/177/20 та ухвалах від 26 січня 2021 року у справі № 611/26/17, від 7 лютого 2022 року у справі № 200/3958/19-а.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 у справі № 360/1139/25 (залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2025) позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (Луганська область, м. Сіверськодонецьк, вул. Шевченка, 9, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено:

визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо обмеження виплати пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром під час здійснення її перерахунку з 01 лютого 2023 року;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2023 року, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

14.11.2025 Луганським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 360/1139/25 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2023 року, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

24.11.2025 заступником начальника відділу примусового виконання рішень у Луганській області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 360/1139/25 від 14.11.2025, виданого Луганським окружним адміністративним судом.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, державного виконавця повідомлено про наступне. Вимогу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 79663398 від 08.01.2026, видану у виконавчому провадженні від 24.11.2025 № 79663398, при виконанні виконавчого листа Луганського окружного адміністративного суду № 360/1139/25 від 14.11.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області розглянуто.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 по справі № 360/1139/25 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області у грудні 2025 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2023 року, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум. Згідно із пунктом 7 Порядку № 821 для забезпечення виплат за рішеннями суду, передбачених пунктами 5 і 6 цього Порядку, виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більшій від належної до виплати суми, що обліковується в переліку.

Заборгованість з перерахунку пенсії ОСОБА_1 за період з 01.02.2023 по 31.12.2025 в сумі 493522,35 гривень, включена до Переліку боргів відповідно до Постанови № 1165 та Постанови № 821. Сума коштів, що нарахована на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 по справі № 360/1139/25, виплачуватиметься в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

По пенсійній справі ОСОБА_1 поточна заборгованість склала 21405,18 грн за період з 12.11.2025 по 31.12.2025, у поточну заборгованість додано розмір перерахованої пенсії за січень 2026 року в розмірі 10765,21 грн та лютий 2026 року в розмірі 10765,21 грн (різниця між розміром перерахованої на виконання судового рішення суми виплати та визначеним органом Пенсійного фонду України розміром, з урахуванням положень нормативно-правових актів). За рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до інформаційної довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області залишок не виплаченої заборгованості ОСОБА_1 на виконання рішення суду від 14.07.2025 у справі № 360/1139/25 складає 514052,77 грн, до цієї суми включено поточну заборгованість в сумі 21530,42 грн за період з 01.01.2026 по 28.02.2026.

Згідно із розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № за Дорученням № Д /12 пенсіонер: ОСОБА_1 , сума виплати (утримання) за період з лютого 2023 року по грудень 2025 року становить чотириста дев`яносто три тисячі п`ятсот двадцять дві грн. 35 коп.

Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 №902 (далі Порядок №902), визначено механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Забезпечення виконання рішень суду», для забезпечення виконання рішень суду, прийнятих національними судами, боржником за якими є Мінсоцполітики, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних і Київської міської держадміністрацій, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім м. Києва) рад, центри з нарахування та здійснення соціальних виплат.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Статтею 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Абзацом першим частини першої статті 378 КАС України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Частиною третьою статті 378 КАС України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання зазначеного судового рішення відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача та визначено суму заборгованості, яка підлягає виплаті. Разом з тим фактична виплата зазначених коштів позивачу не здійснена.

У відзиві на заяву відповідач зазначає, що виплата нарахованих сум заборгованості здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165 та в межах бюджетних призначень, у зв`язку з чим виплата буде проведена після надходження відповідного фінансування.

Суд критично оцінює такі доводи відповідача та вважає їх неприйнятними, оскільки відсутність бюджетних асигнувань або необхідність дотримання внутрішнього порядку фінансування не може бути підставою для невиконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач фактично визнав наявність заборгованості перед позивачем та визначив її розмір, однак виплата такої заборгованості не здійснюється протягом тривалого часу, що свідчить про наявність обставин, які істотно ускладнюють виконання судового рішення у спосіб, визначений його резолютивною частиною.

За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше виконання рішення суду шляхом зобов`язання відповідача здійснити виплату фактично не забезпечує реального поновлення порушеного права позивача, тоді як зміна способу та порядку виконання судового рішення шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь позивача нарахованої суми заборгованості забезпечить ефективне виконання судового рішення.

Водночас суд звертає увагу, що відповідно до частини третьої статті 378 КАС України саме такі обставини істотне ускладнення або фактична неможливість виконання судового рішення є підставою для зміни способу і порядку його виконання.

Крім того, положення частини сьомої статті 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та усталена практика Верховного Суду виходять з того, що невиконання протягом двох місяців судового рішення щодо пенсійних виплат є самостійною та достатньою підставою для зміни способу його виконання шляхом стягнення відповідної суми коштів.

Стадія виконання судового рішення є невід`ємною складовою судового процесу та завершальною стадією розгляду справи, а отже, на цій стадії підлягають застосуванню загальні принципи адміністративного судочинства, зокрема принципи верховенства права, обов`язковості судових рішень, ефективного судового захисту та забезпечення реального поновлення порушеного права. Зміна способу та порядку виконання судового рішення спрямована не на надання переваг окремому стягувачу, а на усунення перешкод для реального виконання судового рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання для боржника.

Таким чином, судом встановлено, що наявні підстави для заміни способу і порядку виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року у справі № 360/1139/25 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з пенсійних виплат за період з 01.02.2023 по 31.12.2025 у сумі 493 522,35 грн (чотириста дев`яносто три тисячі п`ятсот двадцять дві грн. 35 коп.).

Відповідно суд дійшов висновку про задоволення заяви про зміну порядку виконання судового рішення.

Керуючись статтями 241, 243, 248, 256, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Харківського міжрегіонального Міністерства юстиції України про зміну порядку виконання судового рішення у справі № 360/1139/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Змінити спосіб і порядок виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року у справі № 360/1139/25 з зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2023 року, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум на

стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 заборгованості з пенсійних виплат за період з 01.02.2023 по 31.12.2025 у сумі 493 522,35 грн (чотириста дев`яносто три тисячі п`ятсот двадцять дві гривні 35 коп.).

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Cуддя А.Г. Секірська