Справа № 200/7/25
Суддя: О.М. Качанок
Дата ухвалення: 2026-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

06 березня 2026 року м. ДніпроСправа № 200/7/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Качанок О.М., розглянувши в порядку письмового провадження звіти Донецького окружного адміністративного суду, Державної судової адміністрації України про виконання судового рішення у справі № 200/7/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Донецького окружного адміністративного суду, Державної судової адміністрації України, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 200/7/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) до Донецького окружного адміністративного суду (далі також - відповідач 1), Державної судової адміністрації України (далі також - відповідач 2, ДСА України), про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

За наслідками розгляду вказаної справи 29 квітня 2025 року Луганським окружним адміністративним судом ухвалено рішення, яке набрало законної сили 30.05.2025, яким позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Донецького окружного адміністративного суду в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 жовтня 2024 року по 28 лютого 2025 року включно та допомоги на оздоровлення за 2025 рік, виходячи із встановленого на 01 січня 2024 року та на 01 січня 2025 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн;

- зобов`язано Державну судову адміністрацію України забезпечити Донецький окружний адміністративний суд бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 жовтня 2024 року по 28 лютого 2025 року включно та допомоги на оздоровлення за 2025 рік, виходячи із встановленого на 01 січня 2024 року та на 01 січня 2025 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн;

- визнано протиправними дії Донецького окружного адміністративного суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 жовтня 2024 року по 28 лютого 2025 року включно та допомоги на оздоровлення за 2025 рік, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2102 гривні;

- зобов`язано Донецький окружний адміністративний суд нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01 жовтня 2024 року по 28 лютого 2025 року включно та допомогу на оздоровлення за 2025 рік, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2024 року та на 1 січня 2025 року складає 3028 гривень, із урахуванням виплачених сум та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів.

Позивач, посилаючись на не виконання відповідачами зазначеного судового рішення, звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, в порядку статті 382 КАС України.

За результатами розгляду вказаної заяви позивача, судом 19 вересня 2025 року постановлено ухвалу, якою відповідну заяву позивача задоволено та зобов`язано Донецький окружний адміністративний суд та Державну судову адміністрацію України, протягом трьох місяців з дня отримання вказаної ухвали, подати до суду звіт про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 у справі № 200/7/25.

На виконання наведеної ухвали, 13 листопада 2025 року Донецьким окружним адміністративним судом подано до суду звіт про виконання судового рішення у справі № 200/7/25.

Ухвалою суду від 25.11.2025 прийнято звіт Донецького окружного адміністративного суду про виконання судового рішення у справі № 200/7/25, але враховуючи, що судове рішення виконано не в повному обсязі, встановлено Донецькому окружному адміністративному суду новий строк для подання звіту про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 у справі № 200/7/25, - три місяці з дня отримання вказаної ухвали.

Також на виконання ухвали суду від 19.09.2025, 10 грудня 2025 року від Державної судової адміністрації України надійшов звіт про виконання судового рішення в даній справі.

Крім того, 12.12.2025 від позивача надійшли письмові пояснення, в яких, серед іншого, позивач просив суд вирішити питання щодо зміни способу і порядку виконання рішення суду у справі № 200/7/25 шляхом стягнення на виконання рішення суду 229184,98 грн за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» - на розсуд суду.

Ухвалою суду від 19.12.2025 прийнято звіт Державної судової адміністрації України про виконання судового рішення у справі № 200/7/25, але враховуючи, що судове рішення не виконано, встановлено Державній судовій адміністрації України новий строк для подання звіту про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 у справі № 200/7/25, - до 25 лютого 2026 року. Також у цій ухвалі зазначено, що питання щодо зміни способу і порядку виконання рішення суду у даній справі буде вирішено після подання відповідачами нових звітів про виконання судового рішення та у випадку його невиконання (неповного виконання).

24.02.2026 від Донецького окружного адміністративного суду надійшов звіт про виконання судового рішення у справі № 200/7/25.

У звіті зазначено, що на виконання рішення суду у справі № 200/7/25 судом здійснено нарахування ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 жовтня 2024 року по 28 лютого 2025 року включно та допомоги на оздоровлення, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2024 року та на 1 січня 2025 року складає 3028 гривень, з урахуванням виплачених сум, та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів на загальну суму 229184,98 грн.

Листами від 04.07.2025 № 03-16/573/25, від 09.09.2025 № 03-16/712/25, з метою запобігання витрачанню бюджетних коштів на примусове виконання судового рішення, Донецький окружний адміністративний суд звертався до ДСА України як головного розпорядника бюджетних коштів з проханням надати асигнування для виконання рішень Луганського окружного адміністративного суду про виплату суддівської винагороди суддям Донецького окружного адміністративного суду, у тому числі, в розмірі 229184,98 грн для виплати суддівської винагороди судді ОСОБА_1 за судовим рішенням від 29.04.2025 у справі № 200/7/25.

Станом на 20.02.2026 запитувані кошти до суду не надходили.

Разом з цим, 16.01.2026 ДСА України був затверджений кошторис Донецького окружного адміністративного суду на 2026 рік.

Згідно з планом асигнувань за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» на 2026 рік передбачені видатки у розмірі 28300 грн.

Збільшення суду обсягу видатків споживання за цією програмою на 2026 рік не відбулося.

Отже, невиконання рішення суду в частині здійснення виплати, пов`язане з об`єктивними причинами, які не залежать від волі відповідача 1, оскільки виділення коштів відбувається за відповідними бюджетними асигнуваннями з Державного бюджету України.

Ухвалою суду від 25.02.2026 звіт Донецького окружного адміністративного суду про виконання судового рішення у справі № 200/7/25 призначено до розгляду в порядку письмового провадження. Також цією ухвалою запропоновано ОСОБА_1 та Державній судовій адміністрації України, у строк не пізніше трьох днів з моменту отримання копії ухвали, надати до суду пояснення щодо звіту Донецького окружного адміністративного суду про виконання судового рішення у даній справі. Крім того, запропоновано Донецькому окружному адміністративному суду та Державній судовій адміністрації України, у строк не пізніше трьох днів з моменту отримання копії вказаної ухвали, надати до суду пояснення щодо питання зміни способу і порядку виконання рішення суду у цій справі шляхом стягнення на виконання рішення суду 229184,98 грн за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя».

Також 26.02.2026 від Державної судової адміністрації України надійшов звіт про виконання судового рішення у справі № 200/7/25.

У звіті зазначено, що виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюється згідно із законодавством України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» (далі - Програма), головним розпорядником якої є ДСА України.

Враховуючи викладене, у ДСА України відсутні законні підстави розподіляти кошти на виконання судових рішень щодо кожної особи окремо.

Єдиним рахунком Державного бюджету України, передбаченим на виконання рішень судів на користь суддів, законодавством закріплено бюджетну Програму.

Фінансування Програми здійснюється за рахунок бюджетних коштів, які передбачаються у Законі України «Про Державний бюджет України».

Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» за бюджетною програмою затверджені видатки в розмірі 10,0 млн гривень, що розподілені між судами, органами та установами системи правосуддя.

Як вже повідомлялося в попередньому звіті, ДСА України протягом 2024-2025 років листами від 30.04.2024 № 11-10400/24, від 22.07.2024 № 11-14862/24, від 11.10.2024 № 11-19998/24, від 03.02.2025 № 11-2404/25, від 06.03.2025 № 11 4566/25, від 07.04.2025 № 11-6770/25, від 12.05.2025 № 11-9437/25, від 17.06.2025 № 11-12026/25, від 16.07.2025 № 11-14135/25, від 26.08.2025 № 11-17114/25 та від 10.11.2025 № 11-22383/25 зверталася до Комітету Верховної Ради України з питань бюджету із пропозицією щодо внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у частині збільшення бюджетних призначень за бюджетною Програмою на суму 2338,8 млн. гривень.

У відповідях від 09.05.2024 № 08020-01-2/14939, від 06.08.2024 № 08020-09 6/23061, від 24.10.2024 № 08020-09-6/30749, від 17.02.2025 № 08020-01-2/5032, від 09.05.2024 № 08020-01-2/14939, від 02.04.2025 № 08020-09-6/9609, від 30.04.2025 № 08020-09-6/12329, від 23.05.2025 № 08020-09-6/14832, від 28.05.2025 № 08020-09-6/15313, від 30.07.2025 № 08020-09-6/21433 та від 11.12.2025 № 08020-01-6/36317 Міністерством фінансів України зазначені пропозиції ДСА України не були підтримані, оскільки у період дії воєнного стану наявні фінансові ресурси держави насамперед спрямовуються на виконання завдань щодо відсічі збройної агресії, забезпечення недоторканості державного кордону та захисту держави, забезпечення життєво необхідних потреб жителів, реалізації заходів територіальної оборони та захисту безпеки населення.

Окрім того, ДСА України листом від 02.10.2025 № 11-19638/25 звернулась до Прем`єр-міністра України Свириденко Ю.А. з проханням підтримати та подати на розгляд розроблений ДСА України проєкт розпорядження Кабінету Міністрів України «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Державній судовій адміністрації України на 2025 рік» у частині збільшення обсягу видатків споживання за Програмою у сумі 1377700,7 тис. грн за рахунок зменшення обсягу видатків споживання за бюджетною програмою 0501020 «Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя».

Однак, Міністерство фінансів України у відповіді від 24.10.2025 № 08020-01-6/30697 повідомило, що перерозподіл видатків загального фонду державного бюджету, передбачені ДСА України, можуть бути спрямовані лише на забезпечення державного суверенітету, підвищення обороноздатності і безпеки держави.

Тобто виконати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 у справі № 200/7/25 за відсутності відповідного фінансування з боку Міністерства фінансів України та Уряду є об`єктивно неможливим.

ДСА України вживала та вживає всіх можливих заходів для виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29.04.2024 у справі № 200/7/25, зокрема, в частині зобов`язання ДСА України забезпечити Донецький окружний адміністративний суд бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди та інших виплат.

Ухвалою суду від 26.02.2026 призначено звіт до розгляду в порядку письмового провадження. Запропоновано ОСОБА_1 та Донецькому окружному адміністративному суду, у строк не пізніше трьох днів з моменту отримання копії зазначеної ухвали, надати до суду письмові пояснення щодо звіту Державної судової адміністрації України про виконання судового рішення у даній справі.

27.02.2026 від позивача надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що у лютому 2026 року надійшли звіти про виконання судового рішення у даній справі, з яких вбачається, що рішення суду виконане не буде взагалі.

З відповіді від 29.01.2026 № 5-11-11/2252 Державної казначейської служби України (далі - Казначейство) в іншій справі № 200/5678/24 повідомлено, що у зв`язку з відсутністю достатніх бюджетних асигнувань у боржника, Казначейством, відповідно до пункту 33 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, виконавчі документи у справі № 200/5678/24 взято на облік за бюджетною програмою «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою».

Крім того, зазначено, що згідно з Законом України «Про державний бюджет України на 2026 рік» за Програмою передбачено 100,00 млн гривень.

На сьогодні у Казначействі за Програмою обліковується невиконаних виконавчих документів на загальну суму 981,19 млн грн, які відносяться до першої черги погашення заборгованості, 596,57 млн грн, які відносяться до другої черги та 6215,83 млн грн, які відносяться до третьої черги погашення заборгованості відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». На теперішній час виконується погашення заборгованості за першою чергою. Додатково повідомлено, що у разі встановлення боржнику відповідних бюджетних асигнувань, Казначейство здійснить заходи, спрямовані на безспірне списання коштів з рахунків боржника.

Однак, з поданого ДСА України звіту, також не вбачається взагалі виконання рішень судів.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, позивач просить вирішити питання щодо зміни способу і порядку виконання рішення суду у справі № 200/7/25 шляхом стягнення на виконання рішення суду 229184,98 грн за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» - на власний розсуд, за своїм внутрішнім переконанням, або повторно встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

Також 06.03.2026 від відповідача 1 надійшли додаткові пояснення, в яких викладено схожі доводи, що й в його звіті від 24.02.2026 про виконання судового рішення.

Перевіривши подані відповідачами звіти, суд зазначає таке.

Як вказує відповідач 1 на виконання судового рішення від 29 квітня 2025 року у справі 200/7/25 ним здійснено нарахування ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 жовтня 2024 року по 28 лютого 2025 року включно та допомоги на оздоровлення, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2024 року та на 1 січня 2025 року складає 3028 гривень, з урахуванням виплачених сум, та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів на загальну суму 229184,98 грн.

Наведене підтверджується також довідкою Донецького окружного адміністративного суду від 05.03.2026 № 03-17/204/26, в якій зазначено, що згідно рішення Луганського окружного адміністративного суду по справі № 200/7/25 від 29.04.2025 нарахована суддівська винагорода та допомога на оздоровлення у розмірі виходячи з базового розміру посадового окладу судді (30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб) за період з 01 жовтня 2024 року по 28 лютого 2025 року включно та допомоги на оздоровлення, виходячи із встановленого на 01 січня 2024 року та на 01 січня 2025 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн. на загальну суму 229184 грн 98 коп. З вище зазначеної суми перерахунку суддівської винагороди слід утримати: податок з доходів - 41253,30 грн, військовий збір - 11459,25 грн.

Згідно з листом від 09.09.2025 № 03-16/712/25 Донецьким окружним адміністративним судом направлено на адресу Державної судової адміністрації України оновлену інформацію про судові рішення зобов`язального характеру, які набрали законної сили, у справах про перерахування суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення. Також для виконання рішень Луганського окружного адміністративного суду про виплату суддівської винагороди суддям Донецького окружного адміністративного суду, останній просив надати асигнування на суму 22439597,69 грн.

Листом Державної судової адміністрації України від 23.10.2025 № 11-21117/25 повідомлено, що виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя, здійснюється згідно із законодавством України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» (далі - Програма), у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період. Відповідні роз`яснення були надані ДСА України листом від 29.07.2024 № 11-15103/24. Ураховуючи, що всі затверджені за Програмою видатки в розмірі 10,0 млн грн розподілені між розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня, ДСА України наразі не має можливості виділити додаткові бюджетні асигнування на зазначені в листі цілі. ДСА України листами від 03.02.2025 № 11-2404/25, від 06.03.2025 № 11-4566/25, від 07.04.2025 № 11-6770/25, від 12.05.2025 № 11-9437/25, від 17.06.2025 № 11-12026/25 та від 16.07.2025 № 11-14135/25 зверталась до Комітету Верховної Ради України з питань бюджету із пропозиціями щодо внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у частині збільшення бюджетних призначень за Програмою. У відповідь Міністерство фінансів України листами від 17.02.2025 № 08020-01-2/5032, від 02.04.2025 № 08020-09-6/9609, від 30.04.2025 № 08020-09-6/12329, від 28.05.2025 № 08020-09-6/15313 та від 30.07.2025 № 08020-09-6/21433 повідомило, що у період продовження дії воєнного стану наявні фінансові ресурси держави насамперед спрямовуються на виконання завдань щодо, відсічі збройної агресії, забезпечення недоторканості державного кордону та захисту: держави, забезпечення життєво необхідних потреб жителів, реалізації заходів територіальної оборони та захисту безпеки населення. Проте, з огляду на зазначене та враховуючи численні звернення від судів, органів та установ системи правосуддя, ДСА України листом від 26.08.2025 № 11-17114/25 вчергове звернулась до Комітету Верховної Ради України з питань бюджету із пропозицією щодо внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у частині збільшення бюджетних призначень за Програмою на суму 2 315,5 млн гривень. Станом на дату надіслання цього листа відповідь на вказане звернення до ДСА України не надходила. Також зазначено, що ДСА України листом від 02.10.2025 № 11-19638/25 звернулась до Прем`єр-міністра України Свириденко Ю.А. з проханням, підтримати та подати на розгляд розроблений ДСА України проект розпорядження, Кабінету Міністрів України «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Державній судовій адміністрації України на 2025 рік» у частині збільшення обсягу видатків споживання за Програмою у сумі 1 377,7 млн грн за рахунок зменшення обсягу видатків споживання за бюджетною програмою 0501020 «Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя».

Також згідно з листами від 26.08.2025 № 11-17114/25, від 10.11.2025 № 11-22383/25 Державна судова адміністрація України звернулась до Комітету Верховної Ради України з питань бюджету з проханням розглянути питання щодо внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у частині збільшення бюджетних призначень за бюджетною програмою КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя» на суму 2315,5 млн гривень, з метою дотримання конституційних прав суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя.

Крім того, листом від 02.10.2025 № 11-19638/25 Державна судова адміністрація України звернулась до Прем`єр-міністра України з проханням підтримати та доручити міністерствам, відповідальним за реалізацію державної політики у цій сфері, подати на розгляд в установленому законодавством порядку розроблений ДСА України проект розпорядження Кабінету Міністрів України «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Державній судовій адміністрації України на 2025 рік».

Відповідач 2 вказує, що Міністерством фінансів України зазначені пропозиції ДСА України не були підтримані, оскільки у період дії воєнного стану наявні фінансові ресурси держави насамперед спрямовуються на виконання завдань щодо відсічі збройної агресії, забезпечення недоторканості державного кордону та захисту держави, забезпечення життєво необхідних потреб жителів, реалізації заходів територіальної оборони та захисту безпеки населення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами другою, третьою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З наведеного вбачається, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили незважаючи на те, чи погоджується учасник справи з висновками суду викладеними в цьому рішенні, яке набрало законної сили.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Бурдов проти Росії» від 07 травня 2002 року, «Ромашов проти України» від 27 липня 2004 року, «Шаренок проти України» від 22 лютого 2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частин першої та другої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з частинами 1, 2 статті 382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Надаючи оцінку вжитим відповідачем заходам для виконання судового рішення, суд зазначає таке.

Як вказувалось судом вище, на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 у справі № 200/7/25 відповідач 1 здійснив нарахування позивачу суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення, виходячи з відповідного розміру прожиткового мінімуму, визначеному в рішенні, на суму 229184,98 грн.

Разом з тим, суд звертає увагу відповідача 1, що вказаним судовим рішенням також покладено на відповідача 1 обов`язок щодо здійснення виплати позивачу відповідних виплат.

Однак доказів проведення такої виплати до матеріалів справи не додано.

За змістом звіту, виконання рішення суду в повному обсязі (в частині виплати такої суми) можливе лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України.

Відповідач 1 направляв листи до Державної судової адміністрації України як головного розпорядника бюджетних коштів з проханням надати бюджетні асигнування для виплати заборгованості з суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення за рішеннями судів.

Однак, відповідні бюджетні асигнування до теперішнього часу не надійшли.

В свою чергу, судом встановлено, що Державна судова адміністрація України також неодноразово зверталася до Уряду та Верховної Ради України з пропозиціями збільшити бюджетні призначення за бюджетною програмою КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя», для виплати заборгованості з суддівської винагороди та інших виплат за рішеннями судів.

Однак, такі пропозиції Державної судової адміністрації України не були підтримані та відповідні бюджетні асигнування до теперішнього часу не надійшли.

Отже, рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 у справі № 200/7/25 в частині забезпечення Донецького окружного адміністративного суду бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати позивачу суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення, також залишається не виконаним.

Водночас неможливість повного виконання цього рішення зумовлена відсутністю у Донецького окружного адміністративного суду та Державної судової адміністрації України відповідних бюджетних асигнувань, призначених для виконання рішення суду.

Верховний Суд у постанові від 10.02.2022 у справі № 160/13013/19 зазначив, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Зважаючи на приписи наведених положень процесуального закону, з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність у цьому випадку таких підстав.

Верховний Суд у постановах (зокрема, від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а, від 13.06.2018 у справі № 757/29541/14-а від 21.08.2019 у справі № 754/3105/17, від 21.05.2020 у справі № 310/6910/16-а) неодноразово вказував про те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин.

Разом з тим, суд зазначає, що не можна вважати фактично виконаним рішення суду шляхом виключно нарахування та включення на облік заборгованості з суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення за рішенням суду, адже порядок та спосіб, у який таке судове рішення мало бути виконано, встановлений у його резолютивній частині судового рішення.

Відтак, відповідачами не доведено повного та фактичного виконання рішення суду у даній справі, не надано доказів виплати на користь позивача належних йому коштів.

Водночас, суд погоджується з позицією відповідачів, що невиконання рішення суду, пов`язане з об`єктивними причинами, які не залежать від їх волі, оскільки виділення коштів відбувається за відповідними бюджетними асигнуваннями з Державного бюджету України.

Таким чином, аналізуючи причинно-наслідковий зв`язок невиконання в повному обсязі рішення суду, суд вважає відсутніми ознаки вини та умислу у діях Донецького окружного адміністративного суду та Державної судової адміністрації України щодо невиконання судового рішення та, відповідно, робить висновок про недоцільність застосування до них штрафних санкцій.

Схожу позицію викладено Верховним Судом в ухвалі від 05.08.2025 у справі № 580/2522/24, за схожих причин невиконання судового рішення.

За наведених обставин суд вважає, що наявні правові підстави для прийняття звітів Донецького окружного адміністративного суду та Державної судової адміністрації України про виконання судового рішення в цій справі.

Відповідно до частини 11 статті 382-3 КАС України якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 382-1 КАС України встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

З урахуванням викладеного суд вважає за можливе прийняти звіти Донецького окружного адміністративного суду та Державної судової адміністрації України про виконання судового рішення у справі № 200/7/25, але враховуючи, що судове рішення виконано не в повному обсязі, з метою надання відповідачам додаткового часу для його виконання та з урахуванням вжитих ними заходів для виконання судового рішення, суд встановлює відповідачам новий строк для подання звітів, - три місяці з дня постановлення цієї ухвали.

Щодо питання зміни способу і порядку виконання судового рішення в даній справі, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до частини 3 статті 378 КАС України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року № 4901-VI, виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Зміна способу і порядку виконання судового рішення це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими судом. Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів суд може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, однак не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 800/203/17 і від 24.07.2023 у справі № 420/6671/18.

Верховним Судом у постанові від 10 липня 2018 року у справі № 490/9519/16-а сформульовано наступний правовий висновок: «Змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов`язання виплатити зазначені соціальні виплати на стягнення суми цих виплат, буде змінено постанову по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті».

Подібний висновок також було зроблено Верховним Судом у постанові від 30 липня 2019 року у справі № 281/1618/14-а.

Суд зазначає, що рішення Луганського окружного адміністративного суду у цій справі має зобов`язальний характер.

Слід також зазначити, що суддівська винагорода та допомога на оздоровлення, нарахування і виплата яких було предметом розгляду у цій справі, не відноситься до зазначених у частини 3 статті 378 КАС України виплат (пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг), невиконання судових рішень щодо яких протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили є самостійною підставою для зміни способу і порядку його виконання.

Водночас, суд при розгляді цієї справи не вирішував позовні вимоги майнового характеру щодо стягнення певної суми коштів, і, як наслідок, не перевіряв правильність нарахування заборгованості з виплати позивачу суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення у спірні періоди, відтак розрахунок належної позивачу заборгованості з суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення при розгляді цієї справи суд не здійснював.

Отже, у випадку зміни порядку і способу виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року у справі № 200/7/25 із зобов`язання відповідачів вчинити відповідні дії на стягнення на виконання рішення суду 229184,98 грн за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя», суд фактично змінить рішення по суті з виходом за межі позовних вимог та вирішенням питань, що не були предметом дослідження судом при розгляді справи по суті, що не передбачено статтею 378 КАС України.

Таким чином, оскільки у справі, що розглядається встановлено, що способом відновлення порушеного права позивача у цій справі судом обрано зобов`язання відповідачів вчинити певні дії, а не стягнення конкретних сум невиплаченої суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення, тому запропонований позивачем спосіб виконання судового рішення фактично змінює зміст резолютивної частини судового рішення у справі № 200/7/25.

Схожий висновок викладено в постановах Першого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2025 у справі № 200/1150/24, від 12.02.2026 у справі № 200/7085/24.

Отже, виходячи з системного аналізу приписів наведених норм та обставин, суд не вбачає правових підстав для зміни способу і порядку виконання судового рішення у цій справі.

Керуючись статтями 241, 243, 248, 249, 256, 294, 378, 382, 382-1, 382-2, 383-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Прийняти звіти Донецького окружного адміністративного суду та Державної судової адміністрації України про виконання судового рішення у справі № 200/7/25.

Встановити Донецькому окружному адміністративному суду та Державній судовій адміністрації України новий строк для подання звіту про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 у справі № 200/7/25, - три місяці з дня постановлення цієї ухвали.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Качанок