Справа № 580/5002/25
Суддя: Віталіна ГАЙДАШ
Дата ухвалення: 2026-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року справа № 580/5002/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В. А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» про визнання дій протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (далі відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не розгляду заяви позивачки;

- зобов`язати відповідача скасувати довідку про невизнання інвалідом від 13.12.2024 щодо ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи безтерміново (довідка МСЕК серії 12 ААВ № 644881 від 22.12.2022). Вважає, що рішення Центральної МСЕК про невизнання позивача особою з інвалідністю, прийняте заочно 13.12.2024, у формі довідки, є протиправним. Попри надіслану 24.02.2025 вимогу (трекінг № 73) щодо надання правових підстав та скасування вказаного рішення (довідки), отриману відповідачем 18.03.2025, останній у порушення встановленого законом 30-денного строку відповіді не надав, заяву не розглянув, а незаконну довідку не скасував. За захистом прав позивача звернувся до суду.

Відповідач 03.03.2026 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав, що перевірка обґрунтованості встановлення ОСОБА_1 ІІ групи інвалідності проведена відповідачем законно, у межах повноважень (п. 8 Положення про ЦМСЕК) та на виконання запиту ДБР від 06.11.2024 і рішення РНБО від 22.10.2024. Експертна команда здійснила ретельний аналіз медико-експертної справи за 2022 рік, що є обов`язком органу, а не перевищенням повноважень. Також зазначив, що процедура передбачала перевірку наявних документів без необхідності повторного огляду.

Ухвалою судді від 12.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 04.07.2025 суд витребував від Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» додаткові докази та зупинив провадження в адміністративній справі № 580/5002/25.

Ухвалою суд 17.02.2026 суд поновив провадження у справі, повторно витребував від відповідача додаткові докази та зупинив провадження в справі № 580/5002/25.

Ухвалою від 06.03.2026 суд поновив провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_3 згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ № 644881 від 28.12.2022 є особою з інвалідністю ІІ групи з 22.12.2022 безтерміново, причина інвалідності загальне захворювання.

Державне бюро розслідування листом від 06.11.2024 № 10-2-02-01-27449 звернулося до Міністерства охорони здоров`я України щодо перевірки достовірності діагнозів та достатності підстав для встановлення групи інвалідності особам з числа працівників державних і правоохоронних органів із переліком осіб, зокрема, щодо ОСОБА_1 .

Міністерство охорони здоров`я України, опрацювавши лист Державного бюро розслідувань від 06.11.2024 № 10-2-02-01-27449, листом від 08.11.2024 № 25/42372/2-24 доручило Центральній медико-соціальній експертній комісії Міністерства охорони здоров`я України здійснити перевірку обґрунтованості рішень обласних медико-соціальних експертних комісій щодо зазначених у запиті осіб, у разі необхідності провести переогляд таких осіб, шляхом проведення медико-соціальної експертизи з прийняттям відповідного рішення.

Експертна команда на виконання зазначеного запиту правоохоронного органу провела аналіз документів у медико-експертній справі ОСОБА_1 на підтвердження законних підстав експертного рішення МСЕК, оформленого у вигляді довідки від 22.12.2022 до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААВ № 644881 щодо встановлення II групи інвалідності, та прийняла рішення, у формі довідки від 13.12.2024 (Форма № 167/о) про невизнання інвалідом ОСОБА_1 . З довідки вбачається, що позивач 13.12.2024 оглядалась заочно Центральною МСЕК і за результатом не визнана інвалідом.

КЗ «ЧОЦ МСЕ ЧОР» листом від 02.01.2025 № 08/01-09/1 направив позивачу довідку про невизнання інвалідом.

Позивач, не погоджуючись з рішенням про невизнання інвалідом, звернулася до ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» із заявою від 24.02.2025, в якій просила скасувати довідку про невизнання інвалідом від 13.12.2024 щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач отримав заяву позивача 18.03.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 873 та трекінком Укрпошти.

Як стверджує позивач у позовній заяві, відповідач у встановлений законом 30-денний строк не розглянув її заяву від 24.02.2025 та не повідомив про результати її розгляду.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нерозгляду заяви та вбачаючи підстави для скасування довідки про невизнання інвалідом від 13.12.2024 стосовно ОСОБА_1 , представник позивача звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначає Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 № 875-ХІІ (далі Закон № 875-ХІІ, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 2 зазначеного Закону особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Відповідно до статті 3 Закону № 875-ХІІ інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Згідно з частиною другою статті 6 Закону № 875-ХІІ громадянин має право в судовому порядку оскаржувати рішення органів медико-соціальної експертизи про визнання чи невизнання його особою з інвалідністю.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022. У подальшому строк дії воєнного часу продовжений та триває станом на час розгляду справи.

Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 30.08.2023 «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», уведеним в дію Указом Президента України від 12.09.2023 № 576/2023, зокрема, визначено Кабінету Міністрів України забезпечити у тримісячний строк провести перевірку обґрунтованості рішень медико-соціальних експертних комісій та військово-лікарських комісій щодо встановлення інвалідності, визнання непридатності до військової служби, прийнятих у період дії правового режиму воєнного стану в Україні (тобто з 24.02.2022).

У разі виявлення фактів необґрунтованого прийняття таких рішень визначено ініціювати їх перегляд у встановленому порядку та інформувати за наявності підстав відповідні правоохоронні органи.

Так, Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 22.10.2024 «Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів» (далі Рішення РНБО від 22.10.2024), що введено в дію Указом Президента України від 22.10.2024 № 732/2024, вирішено рекомендувати Офісу Генерального прокурора, Службі безпеки України, Державному бюро розслідувань, Національній поліції України, Національному антикорупційному бюро України прозвітувати у місячний строк про вжиті заходи реагування щодо виявлення, розслідування та протидії корупційним й іншим кримінальним правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів. За результатами проведеної роботи запропонувати відповідні кадрові та організаційні рішення.

Підпунктом «б» пункту 2 Рішення РНБО від 22.10.2024 вирішено Кабінету Міністрів України забезпечити утворення Міністерством охорони здоров`я України разом з Державним бюро розслідування, Службою безпеки України, Національною поліцією України, обласними, Київською міською військовими адміністраціями у тижневий строк робочих груп із перевірки рішень медико-соціальних експертних комісій щодо встановлення інвалідності посадовим особам відповідних державних органів.

На виконання Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 22.10.2024 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанови від 25.10.2024 № 1207 та 08.11.2024 № 1276, якими було внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи».

До 01.01.2025, тобто станом на час прийняття спірного рішення діяло Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317, у редакції станом на 12.11.2024 (далі Положення № 1317).

Відповідно до пункту 3 Положення № 1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Згідно з пунктом 4 Положення № 1317 медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Центр (бюро) очолює головний лікар, який призначається Міністром охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, керівником управління охорони здоров`я обласної (міської) держадміністрації.

Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні міські); міські, міжрайонні, районні.

Міські та районні комісії утворюються з розрахунку одна комісія на 100 тис. чоловік віком 18 років і старше, міжрайонні - у районах і містах з кількістю населення менш як 100 тис. чоловік.

МОЗ утворює Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ, визначає її голову та заступника голови. За рішенням МОЗ права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ можуть бути покладені на підприємство, установу або організацію, що належить до сфери управління МОЗ та має ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики. Документи, оформлені Центральною медико-соціальною експертною комісією МОЗ, підписуються її головою або заступником голови (у разі відсутності голови) та засвідчуються штампом Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ.

Наказом Міністерства охорони здоров`я від 26.10.2024 № 1809 покладено права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ на державну установу Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України () з дати підписання цього наказу, та затверджено Положення про Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ.

Повноваження Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ визначені пунктом 13 Положення № 1317.

Так, згідно з абзацом 4 пункту 13 Положення № 1317 центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, центральними міськими, міськими, міжрайонними, районними медико-соціальними експертними комісіями і в разі потреби скасовує їх.

Відповідно до абзацу 10 пункту 13 Положення № 1317 на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або за запитом правоохоронних органів/органів спеціального призначення з правоохоронними функціями відповідно до абзацу четвертого пункту 13 цього Положення проводить перевірку обґрунтованості рішень та/або переогляд шляхом проведення медико-соціальної експертизи стосовно відповідної особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, і приймає відповідні рішення. Медико-соціальна експертиза проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова. За результатом переогляду Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ приймає рішення щодо скасування, підтвердження, зміни попереднього висновку або формування нового висновку. У разі відмови особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи, крім випадків наявності виключних підстав, до державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова приймається рішення про скасування попереднього рішення комісії. Виключними підставами для перенесення строку проведення повного медичного обстеження є відрядження, тимчасова непрацездатність або мобілізація до Збройних Сил України.

Отже, аналіз пункту 13 Положення № 1317 дає суду підстави вважати, що на Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ покладено повноваження перевірки обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, центральними міськими, міськими, міжрайонними, районними медико-соціальними експертними комісіями, та їх скасування. При цьому на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або за запитом правоохоронних органів/органів спеціального призначення з правоохоронними функціями відповідно до абзацу четвертого пункту 13 цього Положення проводить перевірку обґрунтованості рішень та/або переогляд шляхом проведення медико-соціальної експертизи стосовно відповідної особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, і приймає відповідні рішення.

Як видно з матеріалів справи, 08.11.2024 Міністерство охорони здоров`я України надіслало Центральній медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України та Державній установі «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» лист № 25/42372/2-24, в якому повідомило, що Міністерство охорони здоров`я України опрацювало лист Державного бюро розслідувань від 06.11.2024 № 10-2-02-01-27449 щодо перевірки достатності діагнозів та достатності підстав для встановлення групи інвалідності особам з числа працівників державних і правоохоронних органів із переліком осіб та доручило Центральній медико-соціальній експертній комісії Міністерства охорони здоров`я України здійснити перевірку обґрунтованості рішень обласних медико-соціальних експертних комісій щодо зазначених у запиті осіб, у разі необхідності провести переогляд таких осіб, шляхом проведення медико-соціальної експертизи з прийняттям відповідного рішення.

Вказане стало підставою для проведення перевірки обґрунтованості рішення щодо встановлення відповідної групи інвалідності й ОСОБА_1 .

Надаючи оцінку оскарженому рішенню у формі довідки про невизнання інвалідом, суд вказує, що огляд ОСОБА_1 13.12.2024 проведений Центральною МСЕК заочно, за відсутності повного медичного обстеження та проведення необхідних досліджень.

Тобто, в порушення пункту 1.10 Інструкції № 561 медико-соціальна експертиза проведена без опитування хворого і об`єктивного повного медичного обстеження та оцінки стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.

Суд враховує, що згідно з пунктом 13 Положення № 1317 виключно у разі відмови особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи, крім випадків наявності виключних підстав, приймається рішення про скасування попереднього рішення комісії.

У матеріалах справи відсутні докази належного виклику/повідомлення позивача на засідання медико-соціальної експертної комісії Центральної МСЕК 13.12.2024, на якому прийняте рішення про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю. Також відсутні докази відмови ОСОБА_1 від повного медичного обстеження.

Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що рішення у формі довідки про невизнання ОСОБА_1 під час заочного огляду 13.12.2024 особою з інвалідністю, прийнято з порушенням процедури, визначеної абзацом 10 пункту 13 Положення № 1317.

З приводу повноважень Центральної МСЕК, суд зазначає, що відповідно до пункту 13 Положення № 1317 повноваження Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ, діяли до 01.01.2025.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про протиправність рішення Державної установи «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» від 13.12.2024 у формі довідки про невизнання інвалідом, виданої ОСОБА_1 та наявність підстав для його скасування.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню на користь позивача з бюджетних асигнувань Державної установи «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України».

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної установи «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» від 13.12.2024 у формі довідки про невизнання інвалідом, виданої ОСОБА_4 .

Стягнути за рахунок асигнувань Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Віталіна ГАЙДАШ