Справа № 440/4341/25
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2026-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 р. Справа № 440/4341/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Господарського суду Полтавської області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.06.2025, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 04.06.25 по справі № 440/4341/25

за позовом ОСОБА_1

до Господарського суду Полтавської області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Господарського суду Полтавської області (далі - відповідач, апелянт), у якому просила суд:

- визнати протиправними дії Господарського суду Полтавської області, щодо не видачі їй довідки ОСОБА_2 (1940 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ( далі- ОСОБА_2 )станом на 01.01.2025 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідку про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка працювала на посадах державної служби, класифікацію яких було проведено, має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і яка на дату виходу на пенсію не перебуває на державній службі;

- зобов`язати Господарський суд Полтавської області видати їй довідку ОСОБА_2 (1940 року народження , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) станом на 01.01.2025 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідку про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка працювала на посадах державної служби, класифікацію яких було проведено, має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і яка на дату виходу на пенсію не перебуває на державній службі.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.06.2025 позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Господарського суду Полтавської області у видачі ОСОБА_1 довідки про складові заробітної плати ОСОБА_2 для призначення пенсії державного службовця, оформлену листом від 17.03.2025 №06-39/273/2025.

Зобов`язано Господарський суд Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.03.2025 про надання довідки про складові заробітної плати ОСОБА_2 для призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу", з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Господарського суду Полтавської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що Полтавським окружним адміністративним судом вже розглянуто аналогічну справу 440/5398/24 за позовом ОСОБА_1 до Господарського суду Полтавської області, третя особа Державна судова адміністрація України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії , а саме: видати ОСОБА_1 довідки про складові заробітної плати ОСОБА_2 (1940 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на 01.01.2024, та довідки про складові заробітної плати ОСОБА_2 (1940 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби. У задоволенні адміністративного позову відмовлено рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.12.2024, яке набрало законної сили 28.02.2025. У цьому рішенні зазначено про відсутність правових підстав для видачі Господарським судом Полтавської області довідок про складові заробітної плати ОСОБА_2 . Зміна форм/назв Довідок про складові заробітної плати , зміна дати, станом на яку позивачка просить видати зазначені довідки, не змінює факту відсутності правових підстав у Господарського суду Полтавської області для видачі довідок про складові заробітної плати ОСОБА_2 .

З огляду на вищезазначене та предмет позову, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, зокрема, не врахував судову практику в аналогічній справі №440/5398/24, яка набула законної сили, де було відмовлено у задоволенні ідентичних вимог з тих самих підстав.

Позивачка надала суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.06.2025, просила апеляційну скаргу Господарського суду Полтавської області залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.06.2025 без змін.

Позивачка зазначила, що справа, на яку посилається апелянт, стосувалася видачі довідок станом на 01.01.2024 за формою відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям». Справа, що наразі розглядається (№440/4341/25) стосується видачі довідок про складові заробітної плати станом на 01.01.2025 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» (далі-Порядок №622) у редакції зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2024 року № 823 "Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб". Відтак, справа № №440/4341/25 не є аналогічною справі №440/5398/24.

Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

Позивачка ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи (загальне захворювання, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 12.12.2008 (а.с.20 зворот).

ОСОБА_2 працював в Господарському (Арбітражному) суді Полтавської області державним арбітром, заступником голови арбітра - з січня 1976 року до вересня 1995 року.

Постановою Верховної Ради України "Про призначення заступників голів та арбітрів арбітражних судів України" від 19.06.1992 №2486-XII призначено заступником голови арбітражного суду Полтавської області ОСОБА_2 .

Указом Президента України "Про припинення повноважень суддів" від 12.09.1995 №828/95 припинено повноваження заступника голови арбітражного суду Полтавської області ОСОБА_2 у зв`язку з поданням письмової заяви у відставку.

ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області та отримував щомісячне грошове утримання судді у відставці, що підтверджується листом ГУ ПФУ в Полтавській області від 23.12.2022 №14003-12187/Ф-02/8-1600/22.

ОСОБА_1 через свого представника звернулася до Господарського суду Полтавської області про надання Довідок про складові заробітної плати судді у відставці ОСОБА_2 для призначення пенсії державного службовця станом на 01.01.2024 та 01.01.2025.

Листом Господарського суду Полтавської області від 17.03.2025 №06-39/273/2025 позивачку повідомлено, що у Господарського суду Полтавської області відсутні правові підстави для видачі довідок про складові заробітної плати ОСОБА_2 з огляду на таке. ОСОБА_2 працював в Господарському (Арбітражному) суді Полтавської області державним арбітром, заступником головного арбітра з січня 1976 року до вересня 1995. ОСОБА_2 отримував щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-ХІІ. Пенсія державного службовця не призначалась. Довідки, які позивачка просить надати передбачені Додатками №4 та №5 Порядку №622. В цих довідках перелічені складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, за стаж державної служби, надбавка за інтенсивність, надбавка за виконання особливо важливої роботи та ін.) саме державного службовця, а ОСОБА_2 отримував щомісячне довічне грошове утримання як суддя у відставці.

На цей час нормами чинного законодавства України не передбачено процедури (порядку), яка регулює питання прирівняння посади судді до будь-якої посади державного службовця, тому у рядку Довідки «посадовий оклад» неможливо визначити розмір посадового окладу. У примітках Довідки (додаток №5) вказано, що розмір виплат для державних службовців , що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається період «Не раніше 1 травня 2016 року та не пізніше 31 грудня 2023 року». В цей період ОСОБА_2 не працював у Господарському суді Полтавської області , не був державним службовцем. Відсутня можливість визначитися з розмірами виплат.

Крім того, в рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 у справі №440/5398/24 за позовом ОСОБА_1 до Господарського суду Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії), яке набрало законної сили, зазначено про відсутність правових підстав для видачі Господарським судом Полтавської області довідок про складові заробітної плати ОСОБА_2 , який обіймав посаду заступника голови арбітражного суду Полтавської області, для призначення пенсії державного службовця.

Не погодившись з відмовою Господарського суду Полтавської області у видачі довідки ОСОБА_2 станом на 01.01.2025 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 01.01.2024 працював та звільнився з державних органів , що провели класифікацію посад державної служби , або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг , надбавка за вислугу років) та довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка працювала на посадах державної служби, класифікацію яких було проведено, має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і яка на дату виходу на пенсію не перебуває на державній службі, позивачка звернулась з цим позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з незаконної відмови у видачі довідки позивачу з формальних підстав, і у зв`язку з не дослідженням питання, чи набув ОСОБА_2 відповідного віку і стажу державної служби для призначення пенсії на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", з огляду на те, що він працював в Господарському (Арбітражному) суді Полтавської області державним арбітром, заступником голови арбітра - з січня 1976 року до вересня 1995 року, прийшов до висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.03.2025 про надання довідки про складові заробітної плати ОСОБА_2 для призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу", з урахуванням висновків суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Спір у цій справі виник з приводу відмови Господарським судом Полтавської області видати позивачці довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, щодо ОСОБА_2 , який обіймав посаду заступника голови арбітражного суду Полтавської області до вересня 1995 року та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі по тексту - Закон №1058-IV).

За приписами ч.1 ст.9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

На час прийняття Закону №1058-IV (09.07.2003) частина 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-XII визначала, що судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон №3723-XII).

Відповідно до цієї норми пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

У статті 37-1 Закону №3723-XII було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Законом №3723-XII було передбачено, що у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, на яку нараховувалися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням норм частини п`ятої цієї статті, а на двох і більше членів сім`ї 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною восьмою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала пенсію за цим Законом. Отже утриманці державних службовців, що отримали право на пенсію за статті 37 Закону № 3723, мають право на пенсію по втраті годувальника, розмір якої обчислюється від суми заробітної плати померлого годувальника.

Верховний Суд у постанові від 09.11.2018 у справі № 236/3193/16-а дійшов висновку, що право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною 10 статті 37 Закону №3723-XII, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом. Дотримання принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права полягає у тому, що, приймаючи нові умови пенсійного забезпечення згідно з Законом №889-VIII, Верховна Рада України закріпила право певних осіб на конкретні умови призначення пенсії, зокрема, пенсії державного службовця шляхом відсилання до норм Закону, який, серед іншого, передбачає такий вид пенсійного забезпечення, як призначення пенсії по втраті годувальника. За таких умов, розповсюдивши право на особу, законодавець шляхом прийняття закону поширив і право членів сім`ї цієї особи при призначенні пенсії на випадок втрати годувальника у разі її смерті, тобто позивача, відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.

Крім того, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.12.2021 у справі №440/7341/20 сформував висновок, що частину першу статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» слід застосовувати з урахуванням того, що розмір пенсії у зв`язку із втратою годувальника - судді у відставці, що отримував щомісячне довічне грошове утримання і на час смерті мав право на пенсію за віком на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993, визначається на вибір заявника, що звернувся за призначенням пенсії у зв`язку із втратою годувальника у розмірі: 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993, або 50% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на Господарський суд Полтавської області покладено обов`язок щодо видачі довідки про складові заробітної плати ОСОБА_2 для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Посилання апелянта на не врахування судом першої інстанції судової практики в аналогічній справі №440/5398/24 по якій судове рішення набуло законної сили, де було відмовлено у задоволенні ідентичних вимог з тих самих підстав, колегія суддів до уваги не приймає відповідно до положень ч.5 ст. 242 КАС України. Вимоги по справі що розглядається та справі №440/5398/24 не є ідентичними, оскільки стосуються іншого періоду за який позивачка просить видати довідку.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 311, 315, 316, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Господарський суд Полтавської області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року у справі № 440/4341/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк