Справа № 120/12990/25
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року

м. Київ

справа № 120/12990/25

адміністративне провадження № К/990/2181/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів - Васильєвої І. А., Шишова О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 120/12990/25

за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Вінницькій області на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду (колегія у складі суддів: Капустинський М. М., Шидловський В. Б., Сапальова Т. В.) від 02 грудня 2025 року,

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. У вересні 2025 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06 травня 2025 року № , яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 1 166 930 грн.

2. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. В той же час, розглянувши надані позивачем матеріали, суд прийшов до висновку про неможливість вирішення питання дотримання позивачем строку звернення до суду на стадії відкриття провадження в справі. Таким чином вказано, що питання дотримання строку звернення до суду буде вирішено судом в підготовчому судовому засіданні.

3. 18 жовтня 2025 року представником Головного управління ДПС у Вінницькій області подано до Вінницького окружного адміністративного суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, яке мотивовано тим, що позивач звернулась до суду із пропуском строку звернення до суду.

4. 23 жовтня 2025 року від представника позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду в якій вказано, що строк звернення до суду з цим позовом пропущено з поважних причин. Вказує, що Державною податковою службою України було порушено правила направлення поштових відправлень, що є істотним порушенням процедури адміністративного оскарження, внаслідок якого позивач не була повідомлена про прийняте за результатом процедури адміністративного оскарження рішення, чим було порушено її право на судове оскарження рішення. Зокрема, позивач отримала рішення Державної податкової служби України про результати розгляду скарги лише 27 серпня 2025 року.

5. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року визнано причини пропуску строку звернення до суду неповажними. Клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду задоволено. Адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишено без розгляду.

6. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року скасовано ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року про залишення адміністративного позову без розгляду, а справу направлено до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

7. Не погодившись із постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року, Головне управління ДПС у Вінницькій області 14 січня 2026 року звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права просило її скасувати та залишити в силі ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року.

8. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 січня 2026 року, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Дашутін І. В., Шишов О. О.

9. Після усунення недоліків касаційної скарги, ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2026 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, встановлено строк для подання відзиву. Витребувані матеріали справи.

10. 24 лютого 2026 року до Верховного Суду від представника ФОП ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому останній просить касаційну скаргу Головне управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року - без змін.

11. 04 березня 2026 року Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду № 268 призначено повторний автоматизований розподіл справи, з підстави обранням судді Дашутіна І.В. до складу судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян, який перебуває у складі колегії суддів, що унеможливлює його участь у розгляді справи.

12. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04 березня 2026 року, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Васильєва І. А., Шишов О. О.

13. Ухвалою Верховного Суду закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд у порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

14. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 04 квітня 2025 року о 15:00 інспекторами Головного управління ДПС у Вінницькій області було розпочато фактичну перевірку господарської одиниці: магазину «Агромеханіка», що розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Привокзальна, буд. 9 ж суб`єкта господарської діяльності: ФОП ОСОБА_1 .

15. 04 квітня 2025 року о 17:00 за результатами фактичної перевірки інспекторами Головного управління ДПС у Вінницькій області складено акт (довідку) фактичної перевірки № 001811 (далі Акт фактичної перевірки).

16. 18 квітня 2025 року ФОП ОСОБА_1 не погодившись з Актом фактичної перевірки, подала до Головного управління ДПС у Вінницькій області заперечення на Акт фактичної перевірки (протягом 10 робочих днів), в якому надала документи, які підтверджують облік та походження товару, а також надала пояснення, зокрема, про те, що перевірку було проведено формально, інспектор не вимагав від неї надання жодних документів, не отримав розписку щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів, зазначила про інші порушення під час перевірки.

17. 01 травня 2025 року Головне управління ДПС у Вінницькій області за результатом розгляду заперечень ФОП ОСОБА_1 склали лист про надання відповіді № 22783/6/02-32-07-05-14, яким заперечення залишено без задоволення, а висновки Акту фактичної перевірки - без змін.

18. 06 травня 2025 року Головним управлінням ДПС у Вінницькій області за результатами фактичної перевірки винесено податкове повідомлення-рішення № , яким на підставі підпункту 54.3.3. пункту 54.3. статті 54 ПК України, пункту 1 статті 17, статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», нарахувало суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 1 166 930 грн.

19. Не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, 19 травня 2025 року позивач подала до контролюючого органу вищого рівня - ДПС України скаргу на вказане податкове повідомлення-рішення, в якій вказала порушення, допущені Головним управлінням ДПС у Вінницькій області з наданням документів, що підтверджують облік та походження товарних запасів. Просила податкове повідомлення-рішення № скасувати.

20. 28 травня 2025 року ДПС України прийняло рішення про продовження розгляду скарги до 19 липня 2025 року № 15293/6/99-00-06-03-02-06.

21. 10 липня 2025 року ДПС України прийняло рішення про результати розгляду скарги № 19844/6/99-00-06-03-02-06, яким податкове повідомлення-рішення № залишило без змін, а скаргу без задоволення.

22. Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

23. Залишаючи без розгляду позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом.

24. Такий висновок суду першої інстанції мотивований тим, що строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення за умови попереднього використання досудового порядку вирішення становить місяць, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження.

25. При цьому судом зауважено, що доводи представника позивача про неналежне вручення рішення від 10 липня 2025 року № 19844/6/99-00-06-03-02-06 є необґрунтованими, оскільки як свідчать матеріали справи, вказане рішення Державної податкової служби України направлено на адресу позивача засобами поштового зв`язку, проте повернуто відправнику Укрпоштою за зворотною адресою 25 липня 2025 року (поштове відправлення № 363) у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання.

Отже, враховуючи, що рішення Державної податкової служби України було направлено з дотриманням встановленого порядку, а його повернення відбулося з незалежних від контролюючого органу причин, суд дійшов висновку, що рішення № 19844/6/99-00-06-03-02-06 від 10 липня 2025 року вважається належним чином врученим позивачу 25 липня 2025 року, тобто в день, коли поштовою службою було здійснено позначку про повернення відправлення.

26. Разом з тим, судом першої інстанції відхилено доводи представника позивача про порушення Державною податковою службою України правил направлення поштових відправлень через незазначення номера мобільного телефону позивача під час формування поштового відправлення, оскільки такі твердження не ґрунтуються на вимогах законодавства.

27. Також зауважено, що наявність наказу про відпустку позивача у період з 14 липня 2025 року по 25 липня 2025 року не впливає на початок перебігу строку звернення до суду, оскільки перебування у відпустці не є об`єктивною перешкодою для отримання поштової кореспонденції. Позивач, як добросовісний учасник податкових правовідносин, зобов`язана була забезпечити належне отримання поштових відправлень за своєю адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, або уповноважити іншу особу на їх прийняття.

28. Крім того судом зауважено, що у заяві про поновлення строку звернення до суду представник позивача вказував, що 02 червня 2025 року працівниками ДПС України позивача було повідомлено про те, що рішення за результатами розгляду її скарги буде прийнято 19 липня 2025 року. Представник позивача зазначив, що не отримавши рішення за результатами скарги, позивач звернулась до Адвокатського бюро Тетяни Андріанової з метою отримання правової допомоги, про що 21 серпня 2025 року було укладено договір про надання правової (правничої, професійної) допомоги № 53/25. Втім, звернення до адвокатського бюро лише 21 серпня 2025 року, тобто більш ніж через місяць після дати, коли позивачу було відомо про прийняття рішення, свідчить також про недобросовісне зволікання та пасивну поведінку позивача щодо реалізації свого права на судовий захист.

29. Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про залишення адміністративного позову без розгляду, апеляційний суд виходив з того, що датою закінчення адміністративної процедури оскарження варто вважати дату фактичного отримання позивачкою рішення ДПС України, а саме 27 серпня 2025 року, відтак, станом на дату подання позовної заяви, місячний строк на звернення до суду з позовом про скасування спірного податкового повідомлення-рішення не сплив.

30. При цьому апеляційним судом зауважено, що ДПС України порушено правила направлення поштових відправлень, що потягло порушення процедури адміністративного оскарження, а саме: позивач не була належним чином повідомлена про прийняте за результатом процедури адміністративного оскарження рішення, чим було порушено її право на судове оскарження рішення.

31. Щодо стверджуваних порушень з боку АТ «Укрпошта», які унеможливили отримання позивачем рішення ДПС за результатами розгляду скарги, апеляційний суд зазначив, що під час розгляду справи встановлено, що поштове відправлення 363 надійшло до відділення поштового зв`язку 14 липня 2025 року, а вже 25 липня 2025 року, через 11 днів з дати надходження листа на відділення поштового зв`язку, - лист було повернуто «за закінченням встановленого терміну зберігання». Отже, дії АТ «Укрпошта» щодо передчасного повернення відправнику листа «за закінченням встановленого терміну зберігання» (на 11-й день з дати його надходження, замість 14-денного терміну зберігання) також унеможливили отримання позивачем рішення ДПС України.

IІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

32. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у справі.

33. Підставою касаційного оскарження постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року у справі № 120/12990/25 скаржником зазначено пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

33. Зокрема в доводах касаційної скарги відповідач зазначає, що суд апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення у цій справі не врахував позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 23 травня 2022 року по справі № 810/3116/18, від 23 січня 2020 року по справі № 922/1124/18, від 19 червня 2025 року по справі № 420/35627/23, від 24 вересня 2025 року по справі № 520/7480/25.

34. Скаржник наголошує, що рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яким на адресу позивача було направлено рішення ДПС України про результати розгляду скарги, повернулось на адресу ДПС України із відміткою «За закінченням терміну зберігання», проставленою 26 липня 2025 року. Означена поштова кореспонденція направлялась на адресу: АДРЕСА_1 , яку позивач визначила як свою податкову адресу. Відтак податковим органом виконано свій обов`язок щодо розгляду скарги платника податків та у встановлений законом термін направлено рішення за результатами розгляду скарги за місцем знаходження платника податків.

35. Враховуючи викладене скаржник зазначає, що доводи позивача підтримані судом апеляційної інстанції про неотримання рішення ДПС України про результати розгляду скарги від 10 липня 2025 року є незмістовними, оскільки у випадку направлення означеного рішення на актуальну податкову адресу ФОП ОСОБА_1 та з моменту проставлення поштовим оператором відповідної відмітки про невручення адресату поштового відправлення із зазначенням такої причини, рішення ДПС України про результати розгляду скарги вважається врученим платнику податків.

36. З огляду на вказане, скаржник наголошує, що процедура адміністративного оскарження ФОП ОСОБА_1 податкового повідомлення-рішення від 06 травня 2025 року № закінчилася 26 липня 2025 року. Отже, граничний термін звернення до суду з цим позовом сплинув 27 серпня 2025 року. Однак з позовною заявою позивач звернулась 16 вересня 2025 року (документ сформований в системі «Електронний суд» 15 вересня 2025 року), тобто з пропуском місячного строку звернення до суду. При вказані позивачем причини пропуску такого строку, обґрунтовано визнані судом першої інстанції неповажними.

IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

37. Верховний Суд, переглянувши оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), виходить з такого.

38. Колегія суддів встановила, що спірним є питання дотримання позивачем строку звернення до суду у випадку оскарження податкового повідомлення-рішення після застосування процедури адміністративного оскарження та поважності причин пропуску такого строку (якщо він був пропущений).

39. Вирішуючи спірне у цій справі питання, суд касаційної інстанції виходить з наступного.

40. Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

41. Загальні норми процедури судового оскарження в межах розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

42. Так, положеннями частини першої статті 122 КАС України унормовано, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

43. Відповідно до абзацу першого частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

44. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. (частина третя статті 122 КАС України).

45. Положеннями частини четвертої статті 122 КАС України встановлено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

46. Відповідно до пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

47. Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

48. У разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті (пункт 56.19 статті 56 ПК України).

49. 26 листопада 2020 року Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову у справі № 500/2486/19, у якій зазначив, що граматичне тлумачення змісту пункту 56.18 статті 56 ПК України дає підстави для висновку, що вказана норма не встановлює процесуальних строків звернення до суду. Абзац перший цієї норми презюмує право платника податків використати судовий порядок оскарження відповідного рішення контролюючого органу та встановлює момент виникнення права на відповідне оскарження - з моменту отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу. Також він передбачає, що при реалізації такого права необхідно враховувати строки давності, установлені статтею 102 ПК України.

50. Виходячи з наведених вище мотивів, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду сформулював такий правовий висновок: «Норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті».

51. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 липня 2025 року у справі № 500/2276/24 у пункті 17 виснувала, що в адміністративному судочинстві можна виділити такі строки оскарження рішень/дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень:

1) якщо платник податків не оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку - строк звернення до суду становить 6 місяців (частина друга статті 122 КАС України);

2) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке не стосується нарахування грошових зобов`язань (наприклад, блокування ПН; присвоєння ризикового статусу тощо), - строк звернення до суду становить 3 місяці (частина четверта статті 122 КАС України);

3) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке передбачає нарахування грошових зобов`язань (наприклад, податкове повідомлення-рішення), - строк звернення до суду становить 1 місяць (пункт 56.19 статті 56 ПК України).

52. Таким чином, за сформованою судовою практикою, яка є обов`язковою для врахування, строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення із використанням процедури досудового вирішення спору становить один місяць і обчислюється з дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

53. Відповідно до підпункту 56.17.3 пункту 56.17 статті 56 ПК України процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

54. Отже, для правильного обчислення строку звернення до суду необхідно коректно визначити дату, з якої потрібно розпочинати відлік зазначеного строку. Положення пункту 56.19 статті 56 ПК України у взаємозв`язку з підпунктом 56.17.3 пункту 56.17 цієї статті пов`язують початок строку оскарження податкового повідомлення-рішення, у випадку застосування процедури адміністративного оскарження, з днем отримання платником податків рішення за результатами розгляду скарги.

55. Відповідно, за такого правового регулювання позивач має право на оскарження податкового повідомлення-рішення у місячний строк, який розпочинається на наступний день після отримання рішення за результатами процедури адміністративного оскарження.

56. У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій правильно визначилися із темпоральними межами строку звернення до суду із позовом та вказали, що у спірних правовідносинах такий строк врегульований нормою пункту 56.19 статті 56 ПК України і становить один місяць з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на оскаржувані рішення податкового органу. Обставина використання встановленого податковим законодавством порядку досудового оскарження податкового повідомлення-рішення позивачем не заперечується.

57. Спірним у цій справі є дата, з якої має обчислюватися перебіг місячного строку на оскарження податкового повідомлення-рішення від 06 травня 2025 року № .

58. Зокрема позивач в ході розгляду справи доводила, що з огляду на порушення ДПС України та АТ «Укрпошта» правил направлення поштових відправлень (несповіщення належним чином про надходження рішення про результати розгляду скарги та його передчасне повернення відправнику), такий строк має обчислюватися з дати фактичного отримання нею рішення ДПС України, а саме 27 серпня 2025 року.

59. Натомість, за позицією відповідача, з якою погодився суд першої інстанції, рішення ДПС про результати розгляду скарги вважається врученим платнику податків 26 липня 2025 року з огляду на проставлення на конверті відмітки «за закінченням встановленого строку зберігання».

60. Надаючи оцінку таким доводам, колегія суддів виходить з наступного.

61. Відповідно до пункту 56.8 статті 56 ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків засобами поштового зв`язку (з повідомленням про вручення) чи електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) або надати йому під розписку.

62. Стаття 42 ПК України унормовує питання листування платників податків та контролюючих органів.

63. Пункт 42.1 статті 42 ПК України встановлює, що податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

64. Відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

65. За правилами абзаців першого, другого пункту 42.5 статті 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

66. Отже, законодавець передбачив два окремих випадки, коли документи вважаються належним чином врученими платнику податків: надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення (що і було зроблено ДПС України у спірному випадку) або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Водночас, у разі надіслання документів поштою, крім отримання платником цієї кореспонденції на пошті, вони також вважаються врученими у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

67. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15 лютого 2024 року у справі № 640/9016/20, від 24 вересня 2025 року у справі № 520/7480/25.

68. У постанові від 23 травня 2022 року у справі № 810/3116/18 Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

69. У цій же постанові Судова палата зробила висновок, що обов`язку контролюючого органу щодо направлення платнику податків кореспонденції у спосіб, визначений статтями 42, 58 ПК України, кореспондує також і обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції.

70. У цій справі рішення ДПС України від 10 липня 2025 року № 19844/6/99-00-06-03-02-06 про результати розгляду скарги було надіслане на адресу ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , яку вона визначила як свою податкову адресу, але відповідний конверт із поштовим відправленням повернувся на адресу відправника із відміткою «за закінченням терміну зберігання», що була проставлена 25 липня 2025 року.

71. Колегія суддів зазначає, що Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають та відносини між ними регулюють Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила № 270).

72. Відповідно до пункту 73 Правил № 270 інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді текстового повідомлення за номером телефону мобільного зв`язку, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а в разі відсутності номера телефону мобільного зв`язку - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланка повідомлення про надходження поштового відправлення або в інший спосіб, встановлений оператором поштового зв`язку.

73. Пунктом 86 Правил № 270 передбачено, що у разі коли адресата (одержувача) неможливо поінформувати про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону мобільного зв`язку, зазначеним відправником у поштовій адресі, або шляхом надсилання повідомлення технічними засобами, визначеними оператором поштового зв`язку, до його абонентської поштової скриньки (у разі її наявності) вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу.

74. У разі неможливості вручення адресатам (одержувачам) поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом строку, що встановлюється оператором поштового зв`язку, відправлення EMS - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод (пункту 101 Правил № 270).

75. Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику, крім випадків, коли відправником надано розпорядження не повертати (пункт 102 Правил № 270).

76. Невручені одержувачам або відправникам поштові відправлення, поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку протягом строку, визначеного цими Правилами. Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - такими, що не виплачені.

77. Невручені поштові відправлення, невиплачені поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку до закінчення строку, встановленого оператором поштового зв`язку, але не менше одного місяця (абз. 4 пункту 104 Правил № 270).

78. Протягом зазначеного строку відправник/адресат (одержувач) може звернутися до оператора поштового зв`язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом.

79. Таким чином, колегія суддів зазначає, що Правил № 270 передбачають, що працівниками поштового зв`язку мало бути поінформовано про надходження реєстрованого поштового відправлення за номером телефону мобільного зв`язку, зазначеним відправником у поштовій адресі, або шляхом надсилання повідомлення технічними засобами, визначеними оператором поштового зв`язку. Лише у разі, якщо адресата (одержувача) неможливо поінформувати про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону мобільного зв`язку, зазначеним відправником у поштовій адресі, або шляхом надсилання повідомлення технічними засобами, визначеними оператором поштового зв`язку, до його абонентської поштової скриньки (у разі її наявності) вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу.

80. Судами з`ясовано, що відповідно до відповіді АТ «Украпошта» № 1.30.002.-37560-25 від 22 жовтня 2025 року рекомендований лист № 363 від 10 липня 2025 року на ім`я ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) надійшов 14 липня 2025 року до відділення № 50 м. Вінниця. Даний лист доставлявся листоношою в день надходження, але не був вручений, оскільки двері ніхто не відчинив. Повідомлення про надходження листа залишено за зазначеною адресою. Оскільки за отриманням даного листа ніхто не звертався, його повернуто 25 липня 2025 року на адресу відправника із зазначеною в довідці ф.20 причиною «за закінченням встановленого терміну зберігання».

81. Тобто строк зберігання поштового відправлення № 363 становив до 14 серпня 2025 року включно.

82. Колегія суддів зазначає, що рекомендоване поштове відправлення протягом одного місяця зберігається об`єктом поштового зв`язку місця призначення, забезпечуючи тим самим адресату можливість отримати таке поштове відправлення на підставі вищевказаного повідомлення. Після спливу встановленого строку зберігання поштове відправлення повертається відправнику.

83. Разом з тим, як встановлено судами, вказане поштове відправлення 25 липня 2025 року було повернуте на адресу відправника.

84. Колегія суддів вважає, що повернення поштового відправлення відправнику до спливу передбаченого Правилами № 270 строку позбавило позивача можливості протягом нормативно визначеного Правилами строку отримати поштове відправлення № 363.

85. У зв`язку з наведеним колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що позивач не була належним чином повідомлена про прийняте за результатом процедури адміністративного оскарження рішення, чим було порушено її право на судове оскарження рішення.

86. Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що датою закінчення адміністративної процедури оскарження варто вважати дату фактичного отримання позивачкою рішення ДПС України, а саме 27 серпня 2025 року, відтак, станом на дату подання позовної заяви, місячний строк на звернення до суду з позовом про скасування спірного податкового повідомлення-рішення не сплив.

87. Суд касаційної інстанції вважає, що аргументи касаційної скарги про неправильність зроблених апеляційним судом висновків є безпідставними та зводяться до переоцінки встановлених у справі обставин, що не узгоджується з приписами статті 341 КАС України.

88. Касаційна скарга не містить інших відомостей про обставини, які б давали підстави для поновлення строку звернення до суду, а також свідчили б про порушення судом норм процесуального права при ухваленні судового рішення, а тому підстави для його скасування та задоволення касаційної скарги відсутні.

89. Відповідно до частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

90. Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

91. Враховуючи викладене, Верховний Суд не встановив порушень норм процесуального права при ухваленні судом апеляційної інстанції оскарженого рішення і погоджується з його висновками.

На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року у справі № 120/12990/25 - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. А. Васильєва

О. О. Шишов