Справа № 520/33956/25
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2026-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2026 р. № 520/33956/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним розрахунок компенсації за невикористані дні щорічних відпусток за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2021 роки, залишок яких складає 122 дні, а також за 2022 рік, залишок яких складає 30 днів ОСОБА_3 (підписаний головним спеціалістом УФЗБО ГУНП в Харківській області Аліною КОЛЄСНІК та направлений супровідним листом ГУНП в Харківській області від 30.12.2025 №), в частині не включення до базового грошового забезпечення установленого на день звільнення зі служби (01.09.2022), двох складових грошового забезпечення: індексації грошового забезпечення у розмірі 85,45 грн. за 1 день та додаткової винагороди згідно Постанови Кабінету Міністрів №168 від 28.02.2022 у розмірі 1000 грн. за 1 день;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 недоплачену частину грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за стаж служби за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2021 роки, залишок яких складає 122 дні, розраховану з урахуванням установлених на день звільнення (01.09.2022) індексації грошового забезпечення у розмірі 85,45 грн. за 1 день та додаткової винагороди згідно Постанови Кабінету Міністрів №168 від 28.02.2022 у розмірі 1000 грн. за 1 день в сумі 132 424,90 грн;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 недоплачену частину грошової компенсації за невикористані дні щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2022 рік, залишок яких складає 30 днів, розраховану з урахуванням установлених на день звільнення (01.09.2022) індексації грошового забезпечення у розмірі 85,45 грн. за 1 день та додаткової винагороди згідно Постанови Кабінету Міністрів №168 від 28.02.2022 у розмірі 1000 грн. за 1 день в сумі 32 563,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем невірно було здійснено розрахунок компенсації за невикористані дні щорічних відпусток за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2021 роки, залишок яких складає 122 дні, а також за 2022 рік, залишок яких складає 30 днів, оскільки до базового грошового забезпечення, установленого на день звільнення зі служби (01.09.2022), не було включено дві складові грошового забезпечення: індексації грошового забезпечення в розмірі 85,45 грн. за 1 день та додаткової винагороди згідно постанови Кабінету Міністрів №168 від 28.02.2022 у розмірі 1000 грн. за 1 день. Позивач вважає свої права порушеними, тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 05.01.2026 відкрито спрощене провадження в порядку передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів. Витребувано в Головного управління Національної поліції в Харківській області дані щодо розгляду заяви про досудове врегулювання спору. Витребувані документи зобов`язано надати до суду протягом п`ятнадцяти календарних днів із моменту отримання даної ухвали суду.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження доставлена позивачу та відповідачу до їх електронних кабінетів через систему "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку до електронного кабінету ЄСІТС.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому виклав свої заперечення проти позову, зазначивши про відсутність підстав для перерахунку виплаченої позивачу грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки з урахування в її складі індексації грошового забезпечення та додаткової винагороди згідно Постанови Кабінету Міністрів № 168 від 28.02.2022. Просить залишити позов без задоволення.

Позивач подала до суду відповідь на відзив, згідно якої виклала свої заперечення проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, та підтримала свою позицію, викладену в позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач проходила службу в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Згідно витягу з наказу начальника ГУНП в Харківській області від 31.08.2022 № 401 о/с позивача з 01.09.2022 звільнено зі служби за власним бажанням (а.с. 19).

У зазначеному наказі вказано про виплату позивачу при звільненні компенсації за невикористану щорічну чергову оплачувану відпустку за період з 01.01.2022 по 01.09.2022 у кількості 30 діб. Зазначена компенсація виплачена позивачу в розмірі 15 290,00 грн, що вбачається з довідки про доходи позивача № 408 від 07.05.2024 (а.с. 33).

Також, позивач зверталася до суду з позовом задля вирішення питання про виплату їй компенсації за невикористані дні відпустки за попередні роки перед звільненням.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2025 у справі №520/15220/24, що набрало законної сили 20.12.2025, зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за стаж служби за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2021 роки, загальною тривалістю 122 доби, виходячи з середньоденного грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби.

На виконання зазначеного судового рішення позивачу було нараховано та виплачено суму грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за стаж служби за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2021 роки, загальною тривалістю 122 доби в розмірі 52795,70 грн (а.с. 42).

За доводами позивача, під час визначення розміру вказаних компенсацій за невикористані дні відпусток, а саме за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2021 роки, загальною тривалістю 122 доби, та за період з 01.01.2022 по 01.09.2022 у кількості 30 діб, застосовано розмір грошового забезпечення без урахування сум індексації грошового забезпечення поліцейського та без урахування додаткової винагороди згідно Постанови Кабінету Міністрів №168 від 28.02.2022, що позивач вважає протиправним.

Відповідач згідно поданого до суду відзиву на позовну заяву підтвердив зазначені обставини, зазначивши про відсутність підстав для врахування індексації грошового забезпечення та додаткової винагороди згідно Постанови Кабінету Міністрів № 168 від 28.02.2022 при обрахунку грошової компенсацій за невикористані дні відпусток.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про Національну поліцію" визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої, другої статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Щодо врахування при розрахунку компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпусток індексації грошового забезпечення, суд зазначає таке.

Частиною 5 статті 94 Закону встановлено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

У силу статті 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії державні соціальні гарантії" є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" (надалі - Закон № 1282-ХІІ), індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Частинами першою та п`ятою статті 2 Закону № № 1282-ХІІ встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, серед яких оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

У силу частини першої статті 4 Закону № № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Приписами частини другої статті 5 Закону № № 1282-ХІІ передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Згідно з частиною 6 статті 5 Закону № № 1282-ХІІ проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі- Порядок № 1078).

Згідно пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 № 491-IV Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, грошове забезпечення.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 Порядку № 1078 (в редакції з 01.12.2015) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру, зокрема, посадового окладу.

Згідно з пунктом 3 розділу І "Порядку виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання", затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 (далі Порядок №260), грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до абзаців 7,8 пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні: щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського; щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи. Виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. У випадках припинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 8 розділу I цих Порядку та умов, і призупинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 7 цього розділу, виплата компенсації за невикористану відпустку проводиться з розміру грошового забезпечення, яке було встановлено на день припинення (призупинення), крім премії.

Враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення поліцейських для розрахунку, зокрема, компенсації за невикористані дні основної та додаткової відпусток.

Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №240/10130/19, який суд враховує в силу положень частини 5 статті 242 КАС України.

Такий висновок також узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 638/5794/17, від 27.12.2019 у справі № 643/11749/17, предметом розгляду яких було, зокрема, включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, індексації грошового забезпечення.

Отже, враховуючи вищевикладене, а також правові позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не враховано індексацію грошового забезпечення при обчисленні позивачу грошової компенсації за невикористані дні відпусток за період проходження служби.

Отже, суд вважає, що з метою ефективного захисту прав позивача в спірних правовідносинах слід задовольнити позов шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_3 грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткової відпусток за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2021 загальною кількістю 122 дні та за 2022 рік кількістю 30 днів, з урахування у складі грошового забезпечення суми індексації грошового забезпечення та зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткової відпусток за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2021 загальною кількістю 122 дні та за 2022 рік кількістю 30 днів, з урахуванням у складі грошового забезпечення суми індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про визначення конкретної суми, що підлягає стягненню на користь позивача, оскільки відповідні суми компенсації наразі не є перерахованими з урахуванням індексації грошового забезпечення та відсутні підстави вважати, що індексація грошового забезпечення при перерахунку спірної компенсації буде врахована в іншому розмірі, ніж виплачувалася позивачу під час проходження служби, тому такі вимоги є передчасними та не підлягають задоволенню.

Щодо врахування при розрахунку компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпусток додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168 від 28.02.2022, суд зазначає таке.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Державної прикордонної служби, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000,00 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Вирішуючи питання щодо того, чи є додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, винагородою, яка має постійний характер та підлягає включенню до складу місячного грошового забезпечення для визначення розміру компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток, обрахованих та виплачених військовослужбовцю при звільненні з військової служби суд зазначає, що пункт постанова Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану`чітко і однозначно передбачає, що: додаткова винагорода за своєю суттю є тимчасовою (непостійною) виплатою, оскільки установлюється на період дії воєнного стану та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану; розмір додаткової винагороди не є сталим, адже вона виплачується пропорційно в розрахунку на місяць у залежності від виконання завдань та часу приймання участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів; визначається наказами командирів (начальників).

З огляду на зміст пункту 1 постанови №168, така доплата є винагородою, яка виплачується лише у період дії воєнного стану, її розмір не є сталим, вона виплачується в залежності від виконання завдань, та визначається наказами командирів (начальників), що сукупно свідчить про тимчасовий характер такої додаткової винагороди.

Зазначене свідчить, що винагорода, передбачена постановою № 168, не підлягає включенню до місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір грошового забезпечення для нарахування грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки.

Окрім того, Верховний суд у постанові від 26.09.2025 у справі № 300/4692/23 дійшов висновку про те, що за правовою природою, щомісячна додаткова винагорода, запроваджена Постановою № 168, є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час воєнного стану. Таким чином, передбачена Постановою № 168 додаткова винагорода не враховується до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислюються розміри одноразової грошової допомоги при звільненні (пункти 42, 43 постанови).

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.08.2024 у справі №640/13029/22 дійшла висновку, що визначена пунктом 1 первинної редакції Постанови № 168 додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 гривень є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 130/1001/17 Верховний Суд зазначив, що висновки, які містяться в рішеннях судової палати касаційного суду, мають перевагу над висновками колегії суддів касаційного суду, висновки об`єднаної палати - над висновками палати чи колегії суддів касаційного суду, а висновки ВП ВС - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів.

Таким чином, висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права, викладені у постанові 29.08.2024 у справі № 640/13029/22, мають перевагу над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів, та підлягають обов`язковому врахуванню судом у даній справі.

Отже, зважаючи на зазначені висновки Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, додаткова винагорода, передбачена постановою КМУ № 168, є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення та не враховується до складу місячного грошового забезпечення.

Таким чином, позовні вимоги не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Отже, в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61002, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_3 грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткової відпусток за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2021 загальною кількістю 122 дні та за 2022 рік кількістю 30 днів, з урахування у складі грошового забезпечення суми індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткової відпусток за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2021 загальною кількістю 122 дні та за 2022 рік кількістю 30 днів, з урахуванням у складі грошового забезпечення суми індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН