Справа № 460/11316/24
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2026-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 рокуЛьвівСправа № 460/11316/24 пров. № А/857/31906/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Іщук Л.П. Обрізка І.М.,

секретаря судового засідання Михайлівської Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року (головуючий суддя Максимчук О.О., м.Рівне) по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування-податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати прийняті відповідачем щодо позивача податкові повідомленнярішення №13399/ від 11.09.2024, №13398/ від 11.09.2024, №13397/ від 11.09.2024, №13396/ від 11.09.2024, №13395/ від 11.09.2024 та вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-13064/ від 04.09.2024 і рішення №13065/ від 04.09.2024 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано:

податкові повідомлення-рішення Головного Управління ДПС у Рівненській області №13399/ від 11.09.2024, №13398/ від 11.09.2024, №13397/ від 11.09.2024, №13396/ від 11.09.2024, №13395/ від 11.09.2024;

вимогу Головного Управління ДПС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-13064/ від 04.09.2024;

рішення Головного Управління ДПС у Рівненській області №13065/ від 04.09.2024 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору у сумі 15140,00 грн (п`ятнадцять тисяч сто сорок гривень 00 копійок).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Рівненській області оскаржило його в апеляційному порядку, просить таке скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що на підставі наказу Головного управління ДПС у Рівненській області від 29.07.2024 року №1874- п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки платника податків - фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 )», на підставі статті 20 розділу І, статтей 75, 77, 82 глави 8 розділу II, підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX підпункту 102.3.2 пункту 102.3 статті 102 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ (із змінами та доповненнями), проведена планова документальна виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2019р. по 31.12.2023р.

За результатами перевірки складено акт №9132/Ж5/17-00-24-05-18/ НОМЕР_1 від 18.06.2024р.

ФОП ОСОБА_1 подано заперечення від 18.07.2024р. №б/н (вх.№26601/6/17-00 від 18.07.2024р.) на акт перевірки №9132/Ж5/17-00-24-05-18/ НОМЕР_1 від 18.06.2024р.

За результатами розгляду заперечення прийнято рішення призначити документальну позапланову виїзну перевірку платника податків - фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2019р. по 31.12.2023р.

Копію наказу Головного управління ДПС у Рівненській області від 29.07.2024 року №1874-п про проведення документальної позапланової виїзної перевірки вручено ОСОБА_1 особисто під підпис 30.07.2024р.

З направленнями на проведення перевірки від 29.07.2024р. №3381/ЖЗ/17-00-24-05-16 та №3382/Ж3/17-00-24-05-16 ознайомлено платника податків ОСОБА_1 30.07.2024р. під підпис.

Перевірка проведена з відома платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 в приміщенні Головного управління ДПС у Рівненській області за адресою: вул. Відінська, 12, м. Рівне (заява платника №28141/6/17-00 від 30.07.2024р,),

Результати позапланової перевірки оформлені актом від 12.08.2024р. №12229/Ж5/17-00-24-05- 18/.

Судом не враховано, що відповідно до приписів абз. 9 п.п.86.7.4. п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, проведеної на підставі підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу у зв`язку з розглядом наданих у порядку, визначеному цим пунктом, заперечень до акта (довідки) перевірки, або розглядом скарги на прийняте контролюючим органом податкове повідомлення-рішення, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу, який проводив таку перевірку, протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Розгляд таких заперечень окремо не здійснюється. Такі заперечення долучаються до матеріалів перевірки або матеріалів щодо розгляду скарги, а наведені в них факти та дані враховуються контролюючим органом при формуванні у передбаченому цим підпунктом порядку висновку за результатами розгляду матеріалів перевірки або під час розгляду скарги на прийняте податкове повідомлення-рішення у порядку, встановленому статтею 56 цього Кодексу.

Головним управлінням ДПС у Рівненській області фактично повідомлено про врахування контролюючим органом фактів та даних при формуванні у передбаченому цим підпунктом порядку висновку за результатами розгляду матеріалів перевірки, який відображено у податкових повідомленнях-рішеннях.

За результатами позапланової перевірки прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення:

від 11.09.2024 року №13395/, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на загальну суму 4599115,44 грн, в тому числі 4422391,22 грн. - основного платежу, 176724,22 грн. - штрафними санкціями.

від 11.09.2024 року №13398/, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується за результатами річного декларування на загальну суму 383259,62 грн, в тому числі 368532,6 грн. - основного платежу, 14727,02 грн. - штрафними санкціями.

від 11.09.2024 року №13399/, яким застосовано штраф у розмірі 1020,00 грн.;

від 11.09.2024 року №13396/, яким застосовано штраф у розмірі 1020,00 грн.;

від 11.09.2024 року №13397/, яким платнику зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 62344,00 грн., застосовано штрафні санкції - 15586,00 грн.;

Також, фіскальним органом 10.05.2024 прийнято:

рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №13065/ від 04.09.2024 року на суму 151722,15 грн. та вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-13064- від 04.09.2024 року на суму 576018,29 грн.

За таких обставин Головним управлінням ДПС у Рівненській області фактично враховано факти та дані за результатами розгляду заперечень платника податку, що відображені як в акті позапланової перевірки так і в податкових повідомленнях рішеннях, що прийняті за результатами проведеної перевірки.

Вважає, що судом не враховано, що відсутність формування окремого документі під назвою висновок не вплинуло на правильність прийнятих рішень.

Щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.09.2024 року №13399/, яким застосовано штраф у розмірі 1020,00 грн.

Перевіркою встановлено, що в порушення пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.44.1, п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України платником податків ОСОБА_1 не забезпечено зберігання книги обліку доходів і витрат, та документів зазначених v пп.2.1.2 акта перевірки протягом установлених строків їх зберігання та ненадання до контролюючого органу оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених Кодексом, а саме при проведенні документальної планової виїзної перевірки відповідно до статей 75, 77, 82 глави 8 розділу II, підпункту 69.2-2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 121.1 cm. 121 Податкового кодексу України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Оскільки, фізичною особою - підприємцем порушено вимоги п.п. 16.1.2. п.16.1 ст.16, п.44.1 ст. 44, п. 44.3 ст. 44, Податкового кодексу України то це стало підставою для застосування штрафу у розмірі 1020,00 грн.

2. Щодо визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.09.2024 року №13395/, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок з фізичних осіб на загальну суму 4599115,44 грн, в тому числі 4422391,22 грн. - основного платежу, 176724,22 грн. - штрафними санкціями, від 11.09.2024 року №13398/, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується за результатами річного декларування на загальну суму 383259,62 грн., в тому числі 368532,6 грн. - основного платежу, 14727,02 грн. - штрафними санкціями , то апелянт зазначає, що судом не враховано доводи відповідача про відсутність належних документів на підтвердження витрат.

Витрати по діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за 2019-2023 роки проведеною перевіркою визначено на підставі первинних (платіжних) документів пов`язаних з придбанням товарів, робіт та послуг відповідно до п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України.

Витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей визначено пропорційно до реалізованого в звітному періоді товару, тобто пропорційно до отриманого платником доходу та по факту оплати постачальникам за даний товар.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Для підтвердження реальності господарських операцій наявність первинних документів є обов`язковою умовою, проте не виключною, адже наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, а отже обов`язковою умовою для підтвердження реальності є також встановлення реального руху активів в процесі господарських операцій.

При цьому про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, у тому числі і наявність таких обставин: відсутність первинних документів обліку, відсутність економічної доцільності проведення відповідних господарських операцій, неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно- матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку, та інші обставини, які в сукупності можуть свідчити про вчинення операцій, що не мають на меті досягнення позитивного економічного ефекту, натомість мають на меті отримання неправомірної вигоди, у тому числі преференцій з боку держави (податковий кредит) (постанова Верховного Суду від 28.02.2020 справа №826/4567/15).

Перевіркою встановлено, що належних первинних документів на підтвердження реальності господарських операцій із контрагентами ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_11 , ФОП ОСОБА_12 , ФОП ОСОБА_13 , ФОП ОСОБА_14 , ФОП ОСОБА_15 , ФОП ОСОБА_16 , ФОП ОСОБА_17 , ФОП ОСОБА_18 , ФОП ОСОБА_19 , ФОП ОСОБА_20 , ФОП ОСОБА_21 , ФОП ОСОБА_22 , ФОП ОСОБА_23 , ФОП ОСОБА_24 , ФОП ОСОБА_25 , ФОП ОСОБА_26 , ФОП ОСОБА_27 , ФОП ОСОБА_28 ФОП ОСОБА_29 , ФОП ОСОБА_30 , ФОП ОСОБА_31 , ФОП ОСОБА_32 , ФОП ОСОБА_33 до перевірки не надано. Однак, контролюючий орган не заперечує формування витрат з придбання ТМЦ у контрагентів, що зазначені у додатку 2 акту перевірки по товарах ідентичних, що були придбані у вище перелічених контрагентів, що зазначені у додатку 4 до акта перевірки.

Лісопильне та стругальне виробництво потребує використання матеріальних ресурсів, певних виробничих потужностей, об`єктів, сировини, трудових ресурсів тощо.

У ході проведення перевірки, встановлено, що у вище зазначених постачальників відсутні повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП подані до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що у постачальників заготовок для піддонів відсутнє будь-яке майно де можна здійснювати господарську діяльність.

Договори оренди приміщень, земельних ділянок та майна, необхідних для оброблення деревини, виготовлення продукції та зберігання запасів, відсутні оскільки відповідно до звітів Форми 1-ДФ за перевіряємий період, не встановлено виплат за ознакою 126 «орендна плата».

Крім того, постачальники ФОП ОСОБА_1 не отримували дозволів органу виконавчої влади, шо реалізує державну політику у сфері охорони праці, на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Відповідно до інформаційної системи ІКС «Податковий блок», встановлено, що в перевіряємому періоді, постачальники заготовок для піддонів не використовували найманих працівників в господарській діяльності.

Таким чином, суб`єкти господарювання (постачальники ФОП ОСОБА_34 шо перелічені в додатку №4 до Акту перевірки) не могли здійснювати оброблення деревини та виготовлення кілків, не розпилених, соснових, пиломатеріалів обрізних, заготовок для піддонів без оформлених належним чином дозвільних документів на виконання робіт підвищеної небезпеки, без технологічних описів та інструкції (паспортних даних) з експлуатації машин і обладнання, за відсутності відповідної кількості найманих атестованих операторів використання устаткування для деревообробки.

Відповідно до інформаційної системи ІКС «Податковий блок» встановлено, шо в перевіряємому періоді постачальники заготовок для піддонів не отримували дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, розміщення відходів, тощо при здійсненні лісопильного та стругального виробництва.

Таким чином, при проведенні перевірки порівняльним аналізом придбання, оплати та реалізації ТМЦ перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 завищено вартість витрат, зазначених у податкових деклараціях про майновий стан і доходи на загальну суму 24361980,36 грн., в тому числі за 2019р. - 3887648,04 гри., за 2020р. - 6722029,08 грн., за 2021р. - 9643990,82 грн., за 2022р. - 4108312,42 грн., чим порушено п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України №2755-ІУ від 02.12.2010р. (із змінами і доповненнями).

Крім того, відповідно до наданої структури витрат, встановлено завищення ФОП ОСОБА_1 суми інших витрат на 206859,73 грн., в тому числі за 2019р. - 39556,77 грн., за 2020р. - 6296,14 грн., за 2021р. - 108150,55 грн., за 2022р. - 52856,27 грн., чим порушено п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України №2755-ГУ від 02.12.2010р. (із змінами і доповненнями).

Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи, встановлено завищення валових витрат на загальну суму 24568840,09 грн., в т.ч. за 2019р. - 3927204,81 грн., за 2020р. - 6728325,22 грн., за 2021р. - 9752141,37 грн., за 2022р. - 4161168,69 грн., що є порушенням п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України №2755-ІУ від 02.12.2010р. (із змінами і доповненнями).

Пунктом 177.2 статті 177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ (із змінами та доповненнями) визначено, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Перевіркою правильності визначення чистого оподатковуваного доходу, відображеного в податкових деклараціях про майновий стан і доходи, з даними про суми оподатковуваного доходу, визначеними в ході перевірки, встановлено його заниження на загальну суму 24568840,09 грн., в т.ч. за 2019р. - 3927204,81 грн., за 2020р. - 6728325,22 грн., за 2021р. - 9752141,37 грн., за 2022р. - 4161168,69 грн., чим порушено вимоги п. 164.1 ст.164, п. 177.1, п. 177.2, п.177.4 ст.177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ (із змінами та доповненнями).

Перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 , встановлено заниження суми податку, що підлягає сплаті на загальну суму 4422391,22 грн., в т.ч. за 2019р. на 706896.87 грн., за 2020р. на 1211098,54 грн., за 2021р. на 1755385,45 грн., за 2022р. на 749010,36 грн.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 , внаслідок заниження валового доходу та завищення валових витрат допустив заниження оподатковуваного доходу, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 4422391,22 гри,, в т.ч. за 2019р. на 706896.87 грн., за 2020р. на 1211098,54 грн., за 2021р. на 1755385,45 грн., за 2022р. на 749010,36 грн., чим порушено п.164.1 ст.164, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового Кодексу України.

Враховуючи вищевикладене за результатами перевірки встановлено заниження військового збору на 368532,60 грн., в т.ч.: за 2019р. - 58908,07 грн., за 2020р. -100924,88 грн., за 2021р. - 146282,12 грн., 2022р. - 62417,53 грн.

Щодо визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №13065/ від 04.09.2024 року на суму 151722,15 грн. та вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-13064- від 04.09.2024 року на суму 576018,29 грн. то апелянт зазначає, що перевіркою правильності нарахування та утримання єдиного внеску фізичною особою - підприємцем, або особою, яка забезпечує себе роботою самостійно встановлено, що в період з 01.01.2019р. по 31.12.2023р. ФОП ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність на загальній, системі оподаткування.

Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум чистого оподаткованого доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 22% встановлено його заниження на загальну суму 24568840,09 грн., в т.ч. за 2019р. - 3927204,81 грн., за 2020р. - 6728325,22 грн., за 2021р. - 9752141,37 грн., за 2022р. - 4161168,69 грн., що є порушенням вимог п.164.1 ст.164, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755Л/І (із змінами та доповненнями).

Дана розбіжність виникла на підставі порушень, викладених в пп.2.1.2 розділу 2 даного акту, а саме внаслідок заниження валового доходу та завищення валових витрат.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до п.2 ч.1, п.3 ст.7, ч.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року №2464-УІ (із змінами та доповненнями), встановлено заниження суми зобов`язань по єдиному внеску на 576018,29 грн., в т.ч. за 2019р. - 154053,11 грн., за 2020р. - 132981,90 грн., за 2021р.-213080,10 грн., за 2022р. - 75903,18 грн.

Щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.09.2024 року №13396/, яким застосовано штраф у розмірі 1020,00 грн., то апелянт зазначає, що перевіркою дотримання підприємцем обов`язків щодо подання та дотримання встановленого порядку заповнення Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, І сум утриманого з них податку за формою 1ДФ (4ДФ), повноти відображення в ньому відповідних відомостей встановлено наступне.

Згідно наданих для перевірки документів ФОП ОСОБА_35 в перевіряємому періоді здійснював нарахування та виплати доходів суб`єктам підприємницької діяльності, ознака доходу « 157». Однак, податкові розрахунки за І - IV кв. 2019р., та за І - IV кв.2020р., січень-грудень 2021р., січень-квітень 2022р. до контролюючого органу не подавалися, не відображено доходи нараховані та виплачені вищевказаним суб`єктам господарювання, чим порушено вимоги п.51.1 ст.51, пп. «б» п.176.2 ст.176 розділу IV Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010р. (із змінами і доповненнями), п.3.1 розділу III «Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015р. №4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015р. №111/26556.

У зв`язку із неподанням податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою 1 ДФ (4ДФ) та невідображенням у них сум виплачених доходів контролюючим органом правомірно застосовано штрафну санкцію, передбачену п.п.119.1. ст.119 Податкового кодексу України.

Щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.09.2024 року №13397/, яким платнику зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 62344,00 грн., застосовано штрафні санкції - 15586,00 грн. то перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань за період з 01.01.2019р. по 06.06,2023р. встановлено їх заниження на загальну суму ПДВ 62344 грн., в т.ч. за вересень 2020р. - 10585 грн., березень 2021р. -20815 грн., травень 2021р. - 30944 грн.

Доводи правомірності прийнятого повідомлення-рішення від 11.09.2024 року №13397/ наведені вище.

Перевіркою дотримання строків реєстрації податкових накладних з податку на додану вартість встановлено порушення п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України № 2755-УІ від 02.12.2010р. (із змінами та доповненнями), оскільки ФОП ОСОБА_1 не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на загальну суму ПДВ 62344 грн., в т.ч. за вересень 2020р. - 10585 грн,, березень 2021р. - 20815 грн., травень 2021р. - 30944 грн.

Відповідно до п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями) при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно поданих до контролюючого органу податкових декларацій з ПДВ та уточнюючих розрахунків до них ФОП ОСОБА_1 заявлено бюджетне відшкодування на рахунок платника у банку податок на додану вартість, а саме: вересень 2019 року - 27308 грн., листопад 2019 року - 7639 грн., жовтень 2020 року 10585 грн., квітень 2021 року - 20815 грн., червень 2021 року - 34523 грн. та жовтень 2021 року-4160 грн.:

- вересень 2021 року: 4160,00 грн. - причиною виникнення від`ємного значення є здійснення операцій за « 0» ставкою (експорт деревини), обсяг реалізації яких складає 1040984 грн., що становить 100,0% від загального обсягу поставки.

Перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник рядка 19 Декларації) встановлено її завищення на суму 62344 гри. внаслідок заниження показників у рядку 9 (колонка Б) Декларацій (детально описано у пункті 2.6 акта).

Перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку встановлено її завищення на 62344 грн. (жовтень 2020р. - 10585 грн., квітень 2021р. - 20815 грн., червень 2021р. -30944 грн.).

Відхилення у розмірі 62 344 грн. пояснюється наступним:

Розшифровка суми податку, фактично сплаченої у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України здійснюється в таблиці 2 додатка З до декларації. В таблиці зазначається індивідуальний податковий номер контрагента, за рахунок якого виникла сума від`ємного значення, виходячи з хронології її виникнення, починаючи зі звітного періоду, який є найближчим до дати подання декларації (найновіший звітний період) та закінчуючи найбільш давнім звітним періодом.

Згідно з п.п. б) п. 200.4. статті 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-УІ (зі змінами та доповненнями) при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

«б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету».

Перевіркою визначення частини залишку від`ємного значення, фактично сплаченої ФОП ОСОБА_36 постачальникам та/або до державного бюджету, яка підлягає бюджетному відшкодуванню встановлено порушення, а саме до податкового кредиту та бюджетного відшкодування ТМЦ, які придбані відповідно до ЄРПН, проте не використовувалися в господарській діяльності (таблиця 2.2), чим порушено пп. б) п. 200.4 статті 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-УІ (зі змінами та доповненнями) призвело до завищення суми бюджетного відшкодування на загальну суму 62344 грн.

Таким чином, позивачем не надано до перевірки доказів на спростування порушення, що встановлено актом перевірки, а тому судом визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення, що відповідають закону.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив таку залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДПС у Рівненській області (відповідачем) проведено планову виїзну перевірку платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (позивача), за наслідками якої складено акт від 18.06.2024 №9135/Ж5/17-00-24-05-18/ НОМЕР_1 про результати документальної планової виїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2019 року по 31.12.2023 року (далі Акт перевірки від 18.06.2024).

Згідно з висновками Акту перевірки від 18.06.2024 контролюючим органом встановлено порушення, зокрема:

- пункту 164.1 статті 164, пункту 177.1, пункту 177.2, пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 5422165,48 грн в тому числі за 2019 рік на 758778,61 грн, за 2020 рік на 1819335,80 грн, за 2021 рік на 2090658,26 грн, за 2022 рік на 753392,81 грн;

- пункту 2 частини 1, пункту 3 статті 7, частини 5 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме заниження єдиного внеску на загальну суму 576018,29 грн, в тому числі за 2019 рік 154053,11 грн, за 2020 рік - 132981,90 грн, за 2021 рік 213080,10 грн, за 2022 рік 75903,18 грн;

- пункту 189.1 статті 189, підпункту «г» пункту 198.5 статті 198, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, а саме заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму 65923 грн, в тому числі за вересень 2020 року 10585,00 грн, за березень 2021 року 20815,00 грн, за травень 2021 року 34523,00 грн;

- пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме не складено та не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ 65923,00 грн, в тому числі за вересень 2020 року 10585,00 грн, за березень 2021 року 20815,00 грн, за травень 2021 року 34523,00 грн;

- перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні ФОП ОСОБА_1 у деклараціях за перевіряємий період від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах встановлено порушення платником пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України та встановлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування по деклараціях за жовтень 2020 року, квітень, червень, жовтень 2021 року на суму 70083,00 грн;

- підпунктів 1.1., 1.2, 1.3, 1.4, 1,5 пункту 161 підрозділу 10 ХХ Податкового кодексу України, а саме заниження зобов`язань по військовому збору на суму 451847,12 грн, в тому числі за 2019 рік 63321,55 грн, за 2020 рік 151611,32 грн, за 2021 рік -174221,52 грн, за 2022 рік 62782,73 грн.

Не погодившись із вказаним Актом перевірки від 18.06.2024 позивач 18.07.2024 подав до контролюючого органу свої заперечення до цього акту. За результатами розгляду заперечень відповідачем прийнято рішення призначити документальну позапланову виїзну перевірку платника податків ФОП ОСОБА_1 .

В період з 30.07.2024 по 05.08.2024 відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача, за наслідками якої складено акт від 12.08.2024 №12229/Ж5/17-00-24-05-18/ (далі Акт перевірки від 12.08.2024). Згідно з висновками цього Акту перевірки від 12.08.2024 контролюючим органом встановлено порушення, зокрема:

- пункту 164.1 статті 164, пункту 177.1, пункту 177.2, пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 4422391,22 грн, в тому числі за 2019 рік на 706896,87 грн, за 2020 рік на 1211098,54 грн, за 2021 рік на 1755385,45 грн, за 2022 рік на 749010,36 грн;

- пункту 2 частини 1, пункту 3 статті 7, частини 5 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме заниження єдиного внеску на загальну суму 576018,29 грн, в тому числі за 2019 рік 154053,11 грн, за 2020 рік - 132981,90 грн, за 2021 рік 213080,10 грн, за 2022 рік 75903,18 грн;

- пункту 189.1 статті 189, підпункту «г» пункту 198.5 статті 198, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, а саме заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму 62344,00 грн, в тому числі за вересень 2020 року 10585,00 грн, за березень 2021 року 20815,00 грн, за травень 2021 року 34523,00 грн;

- пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме не складено та не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ 65923,00 грн, в тому числі за вересень 2020 року 10585,00 грн, за березень 2021 року 20815,00 грн, за травень 2021 року 34523,00 грн;

- перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні ФОП ОСОБА_1 у деклараціях за перевіряємий період від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, встановлено порушення платником пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України та встановлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування по деклараціях за жовтень 2020 року, квітень, червень, жовтень 2021 року на суму 62344,00 грн;

- підпунктів 1.1., 1.2, 1.3, 1.4, 1,5 пункту 161 підрозділу 10 ХХ Податкового кодексу України, а саме заниження зобов`язань по військовому збору на суму 368532,60 грн, в тому числі за 2019 рік 58908,07 грн, за 2020 рік 100924,88 грн, за 2021 рік 146282,12 грн, за 2022 рік 62417,53 грн.

Не погодившись з такими висновками Акту перевірки від 12.08.2024 позивач 28.08.2024 подав до контролюючого органу свої заперечення на вказаний акт, які отримані відповідачем 02.09.2024.

16.09.2024 позивачем отримав прийняті відповідачем вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-13064/ від 04.09.2024 на суму 576018,29 грн та рішення №13065/ від 04.09.2024 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 151722,15 грн.

17.09.2024 позивач отримав прийняті відповідачем за результатами вказаних перевірок податкові повідомлення-рішення (далі - ППР):

- №13399/ від 11.09.2024, яким до позивача застосовані (нараховані) штрафні санкції в сумі 1020,00 грн;

- №13398/ від 11.09.2024, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 368532,60 грн та нараховані штрафні санкції в сумі 14727,02 грн;

- №13397/ від 11.09.2024, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 62344,00 грн та нараховані штрафні санкції в сумі 15586,00 грн;

- №13396/ від 11.09.2024, яким позивачу нараховано штрафні санкції в сумі 1020,00 грн;

- №13395/ від 11.09.2024, яким позивач збільшено податок на доходи фізичних осіб на суму 4422391,22 грн та нараховано штрафні санкції в сумі 176724,22 грн.

Постановляючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до пункту 16.1.4 статті 16 ПКУ платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим повідомленням-рішенням №13395/ від 11.09.2024 збільшив позивачу податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 4422391,22 грн та нарахував штрафні санкції в сумі 176724,22 грн.

Приписами підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПКУ установлено, що платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

В силу вимог підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПКУ об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до пункту 164.1 статті 164 ПКУ базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування визначено статтею 177 ПК України. Так, згідно пунктів 177.2, 177.3 вказаної статті ПКУ об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

З Акту перевірки від 12.08.2024 та ППР №13395/ вбачається, що позивачем завищено витрати у період, що підлягав перевірці, на суму 24568840,09 грн в тому числі в 2019 році на 3927204,81 грн, у 2020 році на 6728325,22 грн, у 2021 році на 9752141,37 грн, у 2022 році 4161168,69 грн, в зв`язку з неможливістю здійснення господарської діяльності постачальниками позивача, які є фізичними особами підприємцями, що призвело до необґрунтованого формування витрат позивача.

Підставами для такого висновку контролюючого органу про неможливість здійснення контрагентами позивача господарської діяльності податковий орган вказав, зокрема, неподання контрагентами повідомлень про об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП; відсутність, згідно інформації державних реєстрів у постачальників майна, де можна здійснювати господарську діяльність відсутність орендованого майна, приміщень; відсутність у постачальників дозволів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці на виконання робіт підвищеної небезпеки; неотримання постачальниками дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Однак у матеріалах справи відсутні а відповідачем не надано доказів, які б підтверджували неможливість здійснення господарських операцій контрагентами, переліченими у додатку 4 до Акту від 12.08.2024, зокрема, актів будь-яких перевірок таких суб`єктів господарювання контролюючим органом.

Верховний суд у постановах від 19.06.2018 по справі №826/7704/16 та від 30.01.2018 по справі №2а/1770/3360/12 надав критичну оцінку посиланням контролюючих органів на відсутність у контрагентів платника податків власних чи орендованих основних фондів, кваліфікованих фахівців для здійснення діяльності, оскільки сама по собі наявність або відсутність у контрагентів основних фондів, певної кількості персоналу, не можуть являтися вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю. Укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки; податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (робіт, послуг) постачальником. При цьому залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 07.07.2022 у справі №160/3364/19, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними. (Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 11.11.2020 по справі №320/1147/19, від 24.11.2020 по справі №813/3034/15).

У матеріалах справи наявні документи, що стали підставою для віднесення відповідних сум коштів до витрат позивача, зокрема банківські виписки, а також документи, що підтверджують придбання товару та подальший його експорт: накладні на придбання товару, сертифікати про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій, митні декларації та міжнародні товарно-транспортні накладні.

За таких обставин правильним є твердження суду першої інстанції, що позивачем правомірно сформовані витрати у період, що підлягав перевірці, а відповідачем безпідставно збільшено чистий оподаткований дохід позивача та збільшено йому зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 4422391,22 грн з нарахуванням штрафних санкцій в сумі 176724,22 грн.

Щодо вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-13064/ від 04.09.2024 на суму 576018,29 грн та рішення №13065/ від 04.09.2024 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 151722,15 грн, то судом першої інстанції з1ясовано, що відповідно до вказаних актів відповідача, контролюючим органом здійснено донарахування позивачу єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування в сумі 576018,29 грн за період, що підлягав перевірці, внаслідок збільшення суми доходу позивача, що підлягає обкладанню податком на доходи.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до приписів частини 5 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Оскільки, як уже вказувалось вище, відповідачем було безпідставно збільшено оподатковуваний дохід позивача, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що підстави для нарахування позивачу єдиного внеску відсутні, а тому нарахування недоїмки в сумі 576018,29 грн та штрафної санкції в сумі 151722,15 грн є необґрунтованим.

З приводу податкового повідомлення-рішення №13398/ від 11.09.2024, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 368532,60 грн та нараховані штрафні санкції в сумі 14727,02 грн, то судом вірно враховано, що відповідно до пункту 16-1підрозділу 10, Розділу ХХ Перехідних положень ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Оскільки, як вже зазначалось вище, за наслідками перевірки контролюючим органом було необґрунтовано донараховано позивачу оподатковуваний дохід в сумі 24568840,09 грн, то аналогічно суд вірно вважав, що нарахування для позивача військового збору в сумі 368532,60 грн здійснено контролюючим органом безпідставно, а отже податкове повідомлення-рішення відповідача №13398/ від 11.09.2024 є протиправним та підлягає скасуванню.

З приводу податкового повідомлення-рішення №13397/ від 11.09.2024 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 62344,00 грн та нараховані штрафні санкції в сумі 15586,00 грн, то судом враховано, що у підпункті 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України зазначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Зі змісту приписів підпункту «а» пункту 185.1 статті 185 ПК України слідує, що об`єктом оподаткування податку на додану вартість, серед іншого, є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташовано на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, незалежно від дати накладення електронного підпису.

Згідно з підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачає, що податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до пункту 200.4. статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

У даному випадку судом зґясовано, що згідно актів перевірки контролюючим органом зроблено висновки, що придбані позивачем ТМЦ у ФОП ОСОБА_13 на суму ПДВ 62344 грн, в тому числі за вересень 2020 року 10585,00 грн, за березень 2021 року 20815,00 грн, за травень 2021 року 30944,00 грн, не використовувались в господарській діяльності ОСОБА_1 , а тому платник податку повинен нарахувати податкові зобов`язання, відповідно до пункту 189.1 статті 189 Податкового кодексу України.

Надаючи оцінку таким твердженням суд першої інстанції підставно зауважив, що придбані позивачем у вказаного контрагента товари були використані в господарській діяльності ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується накладними на придбання товару, сертифікатами про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій, митними деклараціями та міжнародними товарно-транспортними накладними, а суми за складеними податковими накладними: №1 від 16.09.2020 на суму 63510 грн з ПДВ, №2 від 25.03.2021 на суму 124892,40 грн з ПДВ, №3 від 31.05.2021 на суму 185664,24 грн з ПДВ правомірно віднесені позивачем до податкового кредиту. При цьому вартість товарів оплачена позивачем для постачальника, що підтверджується копіями банківських виписок, а саме: 17.09.2020 здійснено оплату товару для ФОП ОСОБА_13 в сумі 63510,00 грн; 36.01.2021 оплачено вартість товарів для ФОП ОСОБА_13 в сумі 124892,42 грн; 24.05.2021 здійснено оплату товарів для ФОП ОСОБА_13 в сумі 185664,23 грн.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що сума ПДВ у розмірі 62344,00 грн правомірно заявлено позивачем до бюджетного відшкодування, а податкове повідомлення-рішення №13397/ від 11.09.2024 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення №13399/ від 11.09.2024, яким застосовані (нараховані) штрафні санкції в сумі 1020,00 грн за порушення обов`язку зберігання первинних бухгалтерських документів та податкового повідомлення-рішення №13396/ від 11.09.2024, яким нараховано штрафні санкції в сумі 1020,00 грн за порушення обов`язку щодо подання та дотримання встановленого порядку заповнення Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою 1ДФ (4ДФ), то судом першої інстанції підставно вказано про відсутність доказів, які би підтверджували вказану обставину, а відповідачем не доведено вчинення вказаних порушень позивачем.

Крім того судом першої інстанції також підставно встановлено порушення процедури проведення перевірки у зв`язку з неврахуванням контролюючим органом поданих платником податку заперечень на Акт перевірки від 18.06.2024 та Акт перевірки від 12.08.2024, які є окремою самостійною підставою для скасування прийнятих за результатами перевірки рішень контролюючого органу, зважаючи на таке.

Відповідно до приписів пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пунктом 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із запереченнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Матеріали перевірки - це: акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною; заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду); пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до абзацу другого підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу I цього Кодексу.

Згідно пунктом 86.7 статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу. Склад комісії та порядок її роботи затверджуються наказом керівника контролюючого органу.

Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У разі отримання від платника податків у визначеному цим пунктом порядку заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень, контролюючий орган зобов`язаний повідомити платника податків про місце і час проведення розгляду матеріалів перевірки. Таке повідомлення надсилається платнику податків протягом двох робочих днів з дня отримання від нього заперечень та/або додаткових документів і пояснень, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду.

Платник податків має право брати участь у процесі розгляду матеріалів перевірки особисто або через свого представника. Безпосередньо під час розгляду матеріалів перевірки платник податку має право надавати письмові та/або усні пояснення з приводу предмета розгляду. Відсутність платника податку або його представника, повідомленого в передбаченому цією статтею порядку про час і місце розгляду матеріалів перевірки, не є перешкодою для розгляду матеріалів перевірки.

Під час розгляду матеріалів перевірки комісія з питань розгляду заперечень:

- встановлює, чи вчинив платник податку, щодо якого було складено акт перевірки, порушення податкового, валютного та/або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

- розглядає обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до цього пункту письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини);

- досліджує питання наявності або відсутності обставин, що виключають вину у вчиненні правопорушення (крім правопорушень, відповідальність за які настає незалежно від наявності вини), пом`якшують або звільняють від відповідальності;

- досліджує питання щодо необхідності проведення перевірки у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;

- визначає розмір грошових зобов`язань та/або суму зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або суму зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, а також необхідність надсилання (вручення) платнику податків відповідного податкового повідомлення-рішення у випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді матеріалів перевірки контролюючим органом досліджуються всі наявні фактичні дані, що стосуються предмета розгляду, у тому числі документи, надані платником податків або витребувані у нього, письмові та усні пояснення платника податку, інші фактичні дані, що наявні або доступні контролюючому органу.

За результатами розгляду матеріалів перевірки комісія з розгляду заперечень приймає висновок, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

У разі встановлення необхідності проведення позапланової документальної перевірки у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, висновок за результатами розгляду матеріалів перевірки приймається комісією з питань розгляду заперечень після проведення такої перевірки з урахуванням її результатів.

У разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, проведеної на підставі підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу у зв`язку з розглядом наданих у порядку, визначеному цим пунктом, заперечень до акта (довідки) перевірки, або розглядом скарги на прийняте контролюючим органом податкове повідомлення-рішення, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу, який проводив таку перевірку, протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Розгляд таких заперечень окремо не здійснюється. Такі заперечення долучаються до матеріалів перевірки або матеріалів щодо розгляду скарги, а наведені в них факти та дані враховуються контролюючим органом при формуванні у передбаченому цим підпунктом порядку висновку за результатами розгляду матеріалів перевірки або під час розгляду скарги на прийняте податкове повідомлення-рішення у порядку, встановленому статтею 56 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту.

Аналогічні за своїм змістом положення визначено Порядком оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженим наказом Мінфіну від 20.08.2015 №727 (далі Порядок №727).

Пунктом 5 розділу V Порядку №727 передбачено, що за результатами розгляду заперечень та/або додаткових документів і пояснень складається висновок, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірок, у якому зазначаються наведені в акті (довідці) документальної перевірки висновки, факти та дані, щодо яких надано заперечення та/або додаткові документи і пояснення платником податків, короткий зміст заперечень і пояснень, перелік документів та їх зміст.

У висновку наводиться обґрунтування позиції контролюючого органу стосовно кожного питання, порушеного в запереченнях та/або додаткових документах і поясненнях, та підбиваються підсумки щодо обґрунтованості заперечень та/або можливості врахування додаткових документів і пояснень.

Висновок підписується посадовими особами, що входять до складу комісії з питань розгляду заперечень контролюючого органу та були залучені до розгляду заперечень та/або додаткових документів і пояснень до акта (довідки) документальної перевірки, та у день його підписання реєструється в Журналі реєстрації висновків, складених за результатами розгляду заперечень та/або додаткових документів і пояснень платника податків до акта (довідки) документальної перевірки (далі - Журнал реєстрації висновків), що ведеться зокрема, але не виключно, порядковий номер з Журналу реєстрації висновків, комплексний індекс структурного підрозділу, відповідального за проведення перевірки.

Зазначений висновок є складовою частиною (додатком) матеріалів документальної перевірки, які залишаються в контролюючому органі, та враховується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу при прийнятті податкового повідомлення-рішення.

На підставі висновку складається обґрунтована письмова відповідь щодо результатів розгляду заперечень та/або додаткових документів і пояснень, яка підписується керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою), та надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу.

З огляду на вказане суд першої інстанції вірно вказав, що закріпленому у пункті 86.7 статті 86 Податкового кодексу України праву платника податків подати до контролюючого органу заперечення на акт перевірки кореспондує визначений цією ж нормою обов`язок контролюючого органу розглянути такі заперечення, надавши платнику податків відповідь, та врахувати результати розгляду заперечень при прийнятті рішення про визначення грошових зобов`язань.

Оскільки прийняттю податкових повідомлень-рішень повинно передувати складання висновку комісією з питань розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику, чого не дотримався відповідач, порушивши тим самим приписи підпункту 86.7.5. пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України, то відповідно податкові повідомленнярішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки прийняті з порушенням відповідної процедури. А доводи відповідача щодо відсутності у нього обов`язку зі складання висновку комісії з питань розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику в разі проведення перевірки на підставі підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу не відповідають наведеним приписам ПКУ.

Так, у постанові Верховного Суду від 12.07.2023 у справі №200/4704/21 викладено наступний висновок: «не вирішуючи наперед результат розгляду контролюючим органом наданих позивачем документів та пояснень, та їх позитивний чи негативний вплив на

встановлені перевіркою обставини, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що податкові повідомлення-рішення, з приводу правомірності яких виник спір, не відповідають вимогам частини другої статті 2 КАС України, оскільки прийнятні без врахування усіх обставин, що мають значення для його рішення (пункт 3), та без урахування права особи (в даному випадку платника податку) на участь у процесі прийняття рішення (пункт 9). Неврахування контролюючим органом при прийнятті податкових повідомлень-рішень своєчасно поданих заперечень на акт перевірки є підставою для їх скасування, як правильно про це зазначив суд апеляційної інстанції.

Водночас, Верховним судом неодноразово зроблено правовий висновок щодо такого застосування норм пункту 86.7 статті 86 ПК України у подібних правовідносинах у постановах від 15.01.2019 у справі №826/3576/15, від 28.09.2020 у справі №520/2305/19, від 15.01.2021 у справі 824/563/19-а, від 24.02.2022 у справі №560/8920/20 та інших.

Враховуючи фактичні обставини, відповідні їм правовідносини, застосовані до них норми права, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що прийняті щодо позивача Головним управлінням ДПС у Рівненській області податкові повідомленнярішення №13399/ від 11.09.2024, №13398/ від 11.09.2024, №13397/ від 11.09.2024, №13396/ від 11.09.2024, №13395/ від 11.09.2024, а також вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-13064/ від 04.09.2024 та рішення №13065/ від 04.09.2024 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, є протиправними та підлягають скасуванню.

З урахуванням вказаного, колегія судді вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи, рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального прав, тому таке слід залишити без змін, а у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Керуючись ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року у справі №460/11316/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя М.А. Пліш
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Повний текст складено 06.03.2026