Справа № 320/46843/23
Суддя: Жукова Є.О.
Дата ухвалення: 2026-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року м. Київ справа №320/46843/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жукової Є.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу,

за позовом Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний центр»

до Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області,

про визнання протиправним та скасування висновку,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національний військово-медичного клінічний центр «Головний військовий клінічний центр» (позивач/ НВМКЦ «ГВКГ») звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області (відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати висновок Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області від 28.06.2023 UA-2023-03-05-000352-а про результати моніторингу процедури закупівлі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що позивачем розроблено необхідний перелік тендерної документації для проведення торгів, при цьому, у пункту 12 проекту договору встановлено перелік істотних умов цього договору про закупівлю. Вказує, що замовник не обтяжений обов`язком включати до умов договору про закупівлю порядку змін його всіх умов, за яких можлива зміна істотних умов договору, а може самостійно визначати зміст даного розділу договору з дотриманням чинного законодавства, виходячи зі змісту угоди та об`єктивних чинників.

На думку позивача, правова норма, що розглядається, не містить імперативного припису щодо обов`язкового порядку умов змін його істотних умов договору про закупівлю у перелічених Законом випадках і, відповідно, зазначення даної вимоги в проекті договору про закупівлю не є обов`язком замовника, оскільки дана вимога встановлена Законом про закупівлю та в будь-якому випадку виконується сторонами.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 грудня 2023 року, позовну заяву розподілено судді Жуковій Є.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року відкрито провадження у справі № 320/46843/23, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено відповідачу строк для подання відзиву та всіх матеріалів, що були або мали бути взяті до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, допущенні бездіяльності, з приводу яких подано позов.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа, документ в електронному вигляді «Ухвала про відкриття спрощеного провадження без проведення судового засідання» від 19.02.2023 по справі № 320/46843/23 доставлено до електронного кабінету НВМКЦ «ГВКГ» 19.02.2024 о 22:15, на електронну пошту Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області 17.04.2024.

01 травня 2024 року через систему «Електронний суд» до Київського окружного адміністративного суду від Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідач заперечує проти заявлених вимог, вказує про встановлення моніторингом порушення вимог пункту 8 частини 2 статті 22 Закону та пункту 28 Особливостей, оскільки проект договору не містить самого порядку змін його умов, зокрема, у випадках, встановлених підпунктом 7 пункту 19 Особливостей.

З метою додержання розумного строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд визнав за можливе розгляд справи здійснювати за наявними матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області, керуючись пунктом 4 частини 2 ст. 8 Закону та відповідно до наказу начальника Управління від 05.06.2023 № 35-З, з 05.06.2023 по 26.06.2023 проведено моніторинг процедури закупівель відкритих торгів за предметом: «Медичні матеріали» (код згідно ДК 021:2015:33140000-3 Медичні матеріали) за номером ID: UA-2023-03-05-000352-а, здійсненої Національним військово-медичним клінічним центром «Головний військовий клінічний центр».

Результати проведеного моніторингу викладені у висновку від 28.06.2023, затвердженому заступником начальника управління начальником відділу організаційної роботи Управління та оприлюдненому в електронній системі закупівель 28.06.2023.

Моніторингом встановлено, що в порушення вимог пункту 8 частини 2 статті 22 Закону та пункту 28 Особливостей проект договору не містить самого порядку змін його умов, зокрема, у випадках, встановлених підпунктом 7 пункту 19 Особливостей.

З огляду на встановлені порушення законодавства у сфері публічних закупівель, висновком Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2023-03-05-000352-а відповідач зобов`язав позивача здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень в установленому законодавством порядку, зокрема, шляхом притягнення до дисциплінарної або матеріальної відповідальності осіб, якими допущені порушення вимог абзацу 8 частини 2 статті 22 Закону та пункту 28 Особливостей, а також протягом 5 робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про вжиття таких заходів.

Не погодившись із висновком Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Єдиним встановленим відповідачем порушенням є невідповідність вимог тендерної документації Замовника вимогам пункту 8 частини 2 статті 22 Закону України "Про публічні закупівлі", що і є спірним в межах цієї справи.

Закон України «Про публічні закупівлі» (далі - Закон) є спеціальним Законом, яким орган державного фінансового контролю керується при здійсненні моніторингу публічних закупівель.

Відповідно до пункту 31 частини 1 статті 1 Закону, тендерна документація - документація щодо умов проведення тендеру, що розробляється та затверджується замовником і оприлюднюється для вільного доступу в електронній системі закупівель.

Згідно з пунктом 28 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 (далі - Особливості) передбачено, що тендерна документація формується замовником відповідно до вимог статті 22 Закону з урахуванням цих Особливостей.

Пунктом 8 частини 2 статті 22 Закону визначено, що тендерна документація повинна містити проект договору про закупівлю з обов`язковим зазначенням порядку змін його умов.

При цьому, відповідно до пп. 5 пункту 12.3 розділу 12 проєкту договору Позивача встановлено умову, що істотні умови цього договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку «на добу наперед», що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.

Суд звертає увагу, що вказаний пункт договору чітко передбачає можливість його застосування лише «у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни».

Також відповідно до підпункту 7 пункту 19 Особливостей визначено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку «на добу наперед», що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.

Разом з тим, проведеним моніторингом встановлено, що в порушення вимог пункту 8 частини 2 статті 22 Закону та абзацу 1 пункту 28 Особливостей, проект договору не містить порядку змін у випадках встановлених підпунктом 7 пункту 19 Особливостей, оскільки позивачем лише процитовано норми пункту 19 Особливостей, який не містить порядку змін умов підстав передбачених підпунктом 7 зазначеного вище пункту Особливостей.

Так, аналізуючи наданий договір судом встановлено, що ним не передбачено конкретний порядок зміни ціни у разі настання одного з вищенаведених юридичного факту.

У позовній заяві позивач з посиланням на висновки Верховного Суду у постанові від 26.11.2020 у справі № 280/1309/19 зазначив, що правова норма, що розглядається, не містить імперативного припису щодо обов`язкового порядку умов змін його істотних умов договору про закупівлю у перелічених Законом випадках і, відповідно, зазначення даної вимоги в проекті договору про закупівлю не є обов`язком замовника, оскільки дана вимога встановлена Законом про закупівлю та в будь-якому випадку виконується сторонами.

Однак, суд вважає такі доводи необґрунтованими та наголошує, що обов`язковою умовою підпункту 7 пункту 19 Особливостей є саме зазначення порядку зміни ціни за умов зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку «на добу наперед», що застосовуються в договорі про закупівлю.

Порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації), що відповідає висновкам Верховного Суду у постанові від 18.08.2022 у справі № 927/491/19.

Суд звертає увагу, що норми законодавства стосовно підстав внесення змін до ціни за договором про публічну закупівлю передбачені пунктом 7 частини 4 статті 36 Закону ідентичні підпункту 7 пункту 19 Особливостей.

Таким чином, зміна істотних умов договору про закупівлю у випадках, встановлених підпунктом 7 пункту 19 Особливостей, може здійснюватись виключно у разі, якщо договором про закупівлю передбачений відповідний порядок зміни ціни.

Отже, в порушення вимог пункту 8 частини 2 статті 22 Закону проект договору не містить самого порядку змін його умов, зокрема, у випадках, встановлених п.7 ч.5 ст.41 Закону.

Оскільки у пп. 5 пункту 12.3 розділу 12 проекту договору процитовано норму підпункту 7 пункту 19 Особливостей, однак, умови вказаного вище договору не містять зазначення порядку та умов, за яких зміни, передбачені пп. 7 п. 19 Особливостей, застосовуються, то суд вважає обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства України порушення, викладені у Висновку.

Відтак, відповідач, складаючи оспорюваний висновок, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку із чим, протилежні доводи позивача є помилковими.

Враховуючи встановлені вище обставини справи та правове регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що оспорюваний висновок складений у відповідності до вимог чинного законодавства, а підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Варто також враховувати п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, відповідно до якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Ураховуючи вищевикладене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позов Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний центр» не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, відшкодуванню підлягають судові витрати сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, виключно у разі задоволення позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний центр» відмовити повністю.

2. Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жукова Є.О.