Справа № 520/22720/24
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2026-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

06 березня 2026 року № 520/22720/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.04.2024 № 23266/2419, яким збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб в розмірі 88164,16 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що податкове повідомлення-рішення від 30.04.2024 № 23266/2419 є протиправним та таким, що порушує її права. Вказує, що висновки контролюючого органу, викладені у акті перевірки від 29.03.2024 року №12900/20-40-24-19-04 є помилковими, протиправними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу через систему "Електронний суд" та надійшла в електронний кабінет користувача, що підтверджується електронною роздруківкою.

Представником відповідача надіслано до суду відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що в ході проведення камеральної перевірки показників податкової діяльності позивача у 2023 році протягом 7 місяців не застосовувала особливості оподаткування, визначені пп.9 прим.1.4.3 п.п.9 прим. 1.4 п.9 прим.1 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення Податкового кодексу України, та з 01.08.2023 року платника переведено на сплату єдиного податку третьої групи за ставкою 5 відсотків, тому граничний обсяг доходу для такого платника на 7 місяців до кінця 2023 року становитиме 4561025,00 грн. Відповідно до поданої податкової декларації платника єдиного податку за 2023 рік загальний обсяг доходу за 2023 рік становить 5362517,40 грн, а отже сума перевищення обсягу доходу становить 801492,540 грн. Відтак, перевіркою встановлено порушення вимог пп.1 п. 293.4, пп.3 п.293.8 ст. 293, п. 295.7 ст. 295, пп.3 п.296.5 ст.296 розділу XIV Податкового кодексу України, а саме недекларування податкового зобов`язання по єдиному податку за ставкою 15% з суми перевищення обсягу доходу, визначеного пп. 91.4.3 п.91 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» для платників, які протягом 2023 звітного року застосовували особливості оподаткування, встановлені п.91 цього підрозділу Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по єдиному податку на суму 80149,24 грн. з огляду на встановлення зазначених порушень контролюючим органом сформовано податкове повідомлення-рішення від 30.04.2024 № 23266/2419.

Ухвалою суду від 21.03.2025 клопотання позивача про поновлення строків для подання заяви про збільшення позовних вимог у справі №520/22720/24 залишено без задоволення; у прийнятті заяви про уточнення позовних вимог по справі №520/22720/24 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено.

Ухвалою суду від 05.03.2026 клопотання позивача про поновлення строків для подання заяви про збільшення позовних вимог у справі №520/22720/24 залишено без задоволення; у прийнятті заяви про уточнення позовних вимог по справі №520/22720/24 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд зазначає наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Харківській області (Шевченківський район м. Харкова) як фізична особа-підприємець, податкова адреса: АДРЕСА_2 .

Під час розгляду справи встановлено, що згідно з даними ІКС «Податковий блок», позивач протягом 2023 року була платником єдиного податку наступних груп: 01.01.2023 - 06.03.2023 платник єдиного податку 2 групи, ставка податку - 20%, 07.03.2023 - 01.07.2023 платник єдиного податку 3 група, застосовувала особливості оподаткування відповідно до пп. 9-1.4 п. 9-1 підрозділу 8 розділу XХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, ставка 2 відсотки; 01.07.2023 - 13.07.2023 платник єдиного податку З групи, ставка податку - 5%; 14.07.2023 - 31.07.2023 - платник єдиного податку З групи, ставка податку - 2%.

Керуючись вимогами п. 9 прим. 1 пункту 9 підрозділу 8 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 з 01.08.2023 року автоматично було переведено (повернуто) на І групу зі ставкою 5 відсотків з 01.08.2023 - 01.01.2024 - платник єдиного податку 3 групи, ставка податку - 5%.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 30.01.2024 подано до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку за 2023 рік (№ ), в якій задекларовано обсяг доходу, платника єдиного податку ІІ групи (рядок 03) у розмірі 5354517,40 грн, обсяг доходу, платника єдиного податку ІІІ групи (рядок 06) у розмірі 8000 грн, сума податку за ставкою 5% (рядок 11, 12) у розмірі 400 грн, та визначено суму єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет (рядок 14.1, 14) у розмірі 400 грн.

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 розділу ІІ Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ зі змінами та доповненнями у порядку, визначеному пунктом 76.2 статті 76 розділу ІІ Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку показників податкової декларації платника єдиного податку.

За результатами камеральної перевірки складено акт від 29.03.2024 року №12900/20-40-24-19-04, відповідно до висновків якого платником єдиного податку перевищено протягом календарного року обсяг доходів, встановлений пп.3 п.291.4 ст. 291 Кодексу, з урахуванням пп. 9-1.4.3 п. 9-1 підрозділу 8 «Особливості справляння єдиного податку та фіксованого податку» розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу у розмірі 801492,40 грн, відповідно занижено суму єдиного податку за ставкою 15%, яка підлягає нарахуванню та сплаті за підсумками поточного звітного (податкового) періоду в розмірі 80149,24 грн. Сума граничного обсягу доходу встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року становить 7818900,00 грн, розрахунок граничного обсягу доходу на 7 місяців до кінця 2023 року - 4561025,00 грн, задекларована сума обсягу доходу 5362517,40 грн, відхилення 801492,40 грн. Сума єдиного податку, яка обчислюється платником у розмірі 15 відсотків - 0, сума єдиного податку, яка обчислюється у розмірі 15 % за даними камеральної перевірки - 120223,86 грн, відхилення 120223,86 грн.

Зазначений акт контролюючим органом направлено у порядку, визначеному ст.42 Податкового кодексу України, засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідно до даних Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських об`єднань: АДРЕСА_2 (№ відправлення 720) та вручено платнику податків особисто 08.04.2024.

Позивачем у позовній заяві вказано, що вона, не погоджуючись з правомірністю висновків акту камеральної перевірки від 29.03.2024 року №12900/20-40-24-19-04, звернулась до Головного управління ДПС у Харківській області із запереченнями на висновки до такого акту.

За результатами розгляду заперечень позивача на акт перевірки висновки акту було залишено без змін, про що повідомлено позивачу листом від 26.04.2024 року №21035/6/20-40/24-19-24.

На підставі висновків акту перевірки від 29.03.2024 року №12900/20-40-24-19-04, а також згідно із пп.54.3.3 п.54.3 ст. 54 Податкового кодексу України відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.04.2024 року №23266/2419, згідно із яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання за платежем єдиний податок з фізичних осіб у розмірі 88164,16 грн (за податковим та/або іншим зобов`язаннями 801449,24 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 8014,92 грн).

Позивач, користуючись своїм правом, направила на адресу Державної податкової служби України скаргу від 14.05.2024 року на вказане податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області.

Рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 12.07.2024 року №21486/6/99-00-06-01-03-06 податкове повідомлення-рішення від 30.4.2024 року №23266/2419 залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що порушує її права, позивач звернулась із позовом у цій справі.

Водночас, позивачем наголошено на обставинах того, що будучи платником єдиного податку другої групи з 01.01.2023 до 06.03.2023 року вона використовувала норми актів законодавства, що діяли на час здійснення такої діяльності. Перебуваючи платником єдиного податку другої групи не відбулось перевищення обсягу доходу встановленого пп.2 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України. Також звернуто увагу на обставини того, що під час здійснення нею господарської діяльності як платником податку другої групи (період 01.01.2023 06.03.2023) в Податковому кодексі України був відсутній пункт 9-1 підрозділу 8 «Особливості справляння єдиного податку та фіксованого податку» розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України. З наведеного слідує, що до набрання чинності пп.9-1.4.3 пп.9-1.4 п.9-1 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України граничний обсяг доходу позивача перебував в межах, визначених пп.2 п.291.4 ст. 291 Податкового кодексу України. Як наслідок, у позивача не виникло обов`язку згідно із абз.1 пп.298.2.3 п.298.2 ст. 298 Податкового кодексу України перейти на сплату інших податків і зборів.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам, суд зазначає наступне.

Так, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан, який на підставі Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" неодноразово продовжувався та діє станом на сьогоднішній день.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX підрозділ 8 доповнено пунктом 9 такого змісту:

"9. Установити, що тимчасово, з 1 квітня 2022 року до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, положення розділу XIV Податкового кодексу України застосовуються з урахуванням таких особливостей:

9.1. Фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої та другої групи мають право не сплачувати єдиний податок.

При цьому такими особами декларація платника єдиного податку - фізичної особи підприємця не заповнюється за період, в якому відповідно до абзацу першого цього підпункту єдиний податок не сплачувався.

9.2. Платниками єдиного податку третьої групи можуть бути фізичні особи - підприємці та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 10 мільярдів гривень.

До таких осіб не застосовується обмеження щодо кількості осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах.

9.3. Платниками єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, без урахування обмежень, встановлених пунктом 291.5 статті 291 цього Кодексу, не можуть бути:

1) суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють:

діяльність з організації, проведення азартних ігор, лотерей (крім розповсюдження лотерей), парі (букмекерське парі, парі тоталізатора);

обмін іноземної валюти;

виробництво, експорт, імпорт, продаж підакцизних товарів (крім роздрібного продажу паливно-мастильних матеріалів в ємностях до 20 літрів та діяльності фізичних осіб, пов`язаної з роздрібним продажем пива, сидру, пері (без додання спирту) та столових вин);

видобуток, реалізацію корисних копалин;

2) страхові (перестрахові) брокери, банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії, інші фінансові установи, визначені законом; реєстратори цінних паперів;

3) представництва, філії, відділення та інші відокремлені підрозділи юридичної особи, яка не є платником єдиного податку;

4) фізичні та юридичні особи - нерезиденти.

9.4. Відсоткова ставка єдиного податку для платників єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, встановлюється у розмірі 2 відсотки доходу.

9.5. Платники єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

9.6. Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, є квартал.

Платники єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку за податковий (звітний) квартал із зазначенням суми помісячного доходу у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

Такі платники єдиного податку щомісяця до 15 числа сплачують авансовий внесок єдиного податку за підсумками попереднього календарного місяця.

9.7. Платники єдиного податку третьої групи розраховують суму податку за звітний квартал та здійснюють сплату задекларованих сум з урахуванням авансових внесків єдиного податку, сплачених протягом звітного кварталу.

9.8. Для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платником з особливостями, встановленими цим пунктом, суб`єкт господарювання до останнього числа місяця, що передує періоду переходу на спрощену систему оподаткування, подає до контролюючого органу за місцем податкової адреси заяву.

Зареєстровані в установленому законом порядку суб`єкти господарювання (новостворені), які протягом 10 днів з дня державної реєстрації подали заяву про обрання спрощеної системи оподаткування з урахуванням особливостей оподаткування, встановлених цим пунктом, вважаються платниками єдиного податку третьої групи з дня їх державної реєстрації.

9.9. Після припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України платники єдиного податку третьої групи, які на день припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України використовували особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, з першого дня місяця, наступного за місяцем припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, втрачають право на використання особливостей оподаткування, передбачених цим пунктом, і автоматично вважаються такими, що застосовують систему оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування, передбачених цим пунктом.

Платник податку має право самостійно відмовитися від використання особливостей оподаткування, передбачених цим пунктом, з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому прийнято таке рішення.

Новоутворені суб`єкти господарювання, які бажають обрати спрощену систему оподаткування з урахуванням особливостей оподаткування, встановлених цим пунктом, подають заяву за загальною процедурою, передбаченою цим Кодексом».

Законом України від 30 червня 2023 року № 3219-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану" (набрав чинності 01.08.2023), зокрема, підрозділ 8 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, доповнено новим пунктом 9-1 «Особливості переходу суб`єктів господарювання, які використовували особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу, на систему оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування, передбачених пунктом 9 цього підрозділу».

В силу підпункту 9-1.4.1 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України платники податків, які станом на 31 липня 2023 року використовували особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу, та не відмовилися від їх використання самостійно, і до переходу на такі особливості були платниками єдиного податку, з 1 серпня 2023 року автоматично вважаються платниками єдиного податку тієї групи єдиного податку, на якій вони перебували до моменту переходу на застосування особливостей третьої групи, встановлених пунктом 9 цього підрозділу.

Дохід, отриманий у період застосування особливостей оподаткування, встановлених пунктом 9 цього підрозділу, не включається до обсягу доходу, визначеного для відповідної групи платників єдиного податку, встановленого пунктом 291.4статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до підпунктів 9-1.4.3 та 9-1.4.4 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, у 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений пунктом 291.4статті 291 цього Кодексу, визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу.

Встановлено, що у 2023 звітному році суб`єкти господарювання, які у 2023 році використовували особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, та втратили право або самостійно відмовилися від використання особливостей оподаткування, встановлених пунктом 9 цього підрозділу, і були переведені на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, або щодо яких проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності, мають право у 2023 році повторно здійснити перехід (обрати) на спрощену систему оподаткування, в тому числі у разі повторної протягом 2023 року державної реєстрації фізичною особою - підприємцем, шляхом подання заяви за загальною процедурою, визначеною цим Кодексом.

При цьому у разі подання заяви до 1 вересня 2023 року суб`єкт господарювання вважається платником єдиного податку з 1 серпня 2023 року (крім єдиного податку третьої групи із ставкою єдиного податку у розмірі, визначеному підпунктом 1пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу, якщо така особа станом на 1 серпня 2023 року не зареєстрована платником податку на додану вартість).

Отже, з 01.08.2023 підпунктом 9-1.4.3 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, в редакції Закону № 3219-ІХ, змінено порядок обрахунку граничного обсягу доходу для відповідної групи єдиного податку, зокрема, визначено, що такий обсяг визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу.

Разом з цим, суд ураховує, що відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.

Згідно з Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Тобто за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тож, до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Суд вважає, що положення ПК України, застосовані податковим органом при обрахунку позивачу граничного обсягу доходу позивача за січень-липень 2023 року (до набрання чинності Законом № 3219-ІХ) не можуть застосовуватись до подій (правовідносин), що виникли до набрання ними чинності, адже закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі відповідно положень статті 58 Конституції України.

З урахуванням правила дії закону у часі, з огляду на дату набуття чинності Законом № 3219-ІХ від 30.06.2023, а саме 01.08.2023, застосування відповідачем Закону № 3219-ІХ до правовідносин, що виникли за період січень-липень 2023 року, не відповідає принципу правової визначеності, складовою якого є принцип легітимних очікувань, який має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування чинних норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій.

Під час розгляду справи встановлено, що позивач у період з 01.01.2023 року до 31.07.2023 року здійснювала господарську діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування обліку та звітності.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач перебувала на спрощеній системі оподаткування - єдиний податок другої групи з 01.01.2023 з фіксованою ставкою у розмірі 20% від розміру мінімальної заробітної плати, з 07.03.2023 позивача переведено на третю групу єдиного податку з особливостями оподаткування на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні (ставка 2%), з 01.07.2023 позивача переведено на єдиний податок третьої групи (ставка 5%), з 14.07.2023 позивача переведено на єдиний податок третьої групи (ставка 2%).

Таким чином, позивач, перебуваючи до 31 липня 2023 року на спрощеній системі оподаткування, будучи платником єдиного податку другої групи, мав обґрунтовані сподівання, що протягом календарного року його обсяг доходу може досягти 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, як це визначено підпунктом 2 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що з огляду на те, що позивач протягом 2023 року використовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 підрозділу 8 розділу XX Податкового кодексу України, на нього поширює свою дію положення підпункту 9-1.4 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, зокрема стосовно спеціальних правил про ліміти доходів на спрощеній системі оподаткування, які передбачені пунктом 9-1.4.3 підпункту 9-1.4 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України. Однак, застосування спеціальних обмежень стосовно обсягу доходу для відповідної групи платників єдиного податку, зокрема до позивача у справі можливе лише з 01.08.2023, тобто з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» від 30.06.2023 № 3219-IX.

Пропорційність визначення обсягу доходу встановлена пунктом 9-1.4.3 підпункту 9-1.4 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України не може поширюватися на період до 31.07.2023, оскільки це порушуватиме принцип правової визначеності.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 11.11.2025 у справі № 160/23268/24.

В рамках розгляду цієї справи судом встановлено, що за результатами камеральної перевірки контролюючим органом виявлено порушення позивачем в частині перевищення обсягу доходу, визначеного для платників у підпункті 3 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, незастосування ставки єдиного податку у розмірі 15 відсотків, внаслідок чого занижено податкове зобов`язання з єдиного податку на 80149,24 грн.

Суд не заперечує можливість податкового органу застосовувати до позивача пункт 9-1.4.3 підпункту 9-1.4 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, проте розрахунок пропорційності обсягу доходу повинен здійснюватися з урахуванням 7 місяців протягом яких позивач не застосовував особливості оподаткування.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Згідно із приписами абзацу другого пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Як встановлено судом під час розгляду справи, при проведенні камеральної перевірки позивача, податковий орган був позбавлений можливості виокремити його дохід в межах кожного місяця в період з 01.07.2023 до 31.12.2023 та визначити дотримання позивачем обсягів доходів встановлених абзацом третім підпункту 2 пункту 291.4 статті 294 Податкового кодексу України з урахуванням обмежень встановлених пункт 9-1.4.3 підпункту 9-1.4 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України в період з 01.08.2023 до 31.12.2023.

Відтак, невстановлення доходу позивача в період з 01.08.2023 до 31.12.2023 призводить до передчасних висновків відповідача про порушення ним абзацу другого підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України в частині перевищення протягом календарного року обсягу доходу та пункту 293.8 статті 293 Податкового кодексу України в частині заниження податкового зобов`язання по єдиному податку та свідчить про протиправність оскаржуваного у цій справі рішення.

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про те, що податкове повідомлення-рішення від 30.04.2024 № 23266/2419 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Відповідно до положень ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо скарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.04.2024 № 23266/2419, яким збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб в розмірі 88164,16 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мороко А.С.