Справа № 360/1546/25
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року справа №360/1546/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Гаврищук Т.Г. суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025р. у справі № 360/1546/25 (головуючий І інстанції Смішлива Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військова частина НОМЕР_1 про визнання противоправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Військова частина НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка виразилася у не нарахуванні та виплаті грошового забезпечення з 30.03.2020 по 26.06.2025 включно, грошової допомоги для оздоровлення при щорічній основній відпустці за 2020-2025 роки, ОСОБА_1 , шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, з урахуванням розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет» на 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роки, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, з урахуванням раніше виплачених сум - протиправною.

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 30.03.2020 по 26.06.2025 включно, грошову допомогу для оздоровлення при щорічній основній відпустці за 2020-2025 роки шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, з урахуванням розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет» на 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роки, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 яка полягає у незастосуванні при обчисленні та виплаті ОСОБА_1 місячного грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та одноразових додаткових видів грошового забезпечення) за період з 30.03.2020 до 19.05.2023 та з 18.06.2025 до 26.06.2025, допомоги для оздоровлення за 2020, 2021, 2022, 2023 та 2025 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021, 2022 роки із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року спірного періоду.

Зобов`язано Військової частини НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок місячного грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та одноразових додаткових видів грошового забезпечення) за період з 30.03.2020 до 19.05.2023 та з 18.06.2025 до 26.06.2025, допомоги для оздоровлення за 2020, 2021, 2022, 2023 та 2025 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021, 2022 роки із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року спірного періоду.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів зазначає, що оскільки зміни, внесені постановою № 103, зокрема, до пункту 4 Постанови № 704, у якому визначався розмір посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, були визнані судом протиправними та нечинними, то з дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/6453/18 діє редакція пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до зазначених змін.

Зважаючи на те, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня календарного року (тобто 2021-2025 років) є меншим 50% розміру мінімальної заробітної плати (станом на 01.01.2021-2025), то розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня календарного року як розрахункова величина не застосовується та має бути застосована розрахункова величина 50% розміру мінімальної заробітної плати, що явно суперечить положенням Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII.

Отже, первісна редакція пункту 4 постанови № 704 не може бути застосована до визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, оскільки суперечать нормам Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 року № 1774-VIII та постанові Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481.

В 2021 та в 2022 роках матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань позивачу виплачувалась в розмірі одного окладу за їх військовими званнями.

Проте, в 2023-2025 роках позивач з відповідним рапортом до командира військової частини не звертався, документи, що підтверджують наявність підстав для виплати не надавав, у зв`язку з чим зазначена вище матеріальна допомога не виплачувалась, а тому і підстави для перерахування матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 - 2025 роки відсутні.

За 2020-2022 роки грошова допомога для оздоровлення була виплачена позивачу в розмірі його грошового забезпечення за займаною посадою, з врахуванням Постанови №704.

В 2023-2025 роках грошова допомога для оздоровлення була виплачена в розмірі грошового забезпечення позивача з врахуванням внесених змін Постановою КМУ від 12.05.2023 № 481 до Постанови №704, в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення суми в розмірі 1762 гривні.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , у спірний період проходив службу у відповідача.

18.07.2025 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив надати інформацію щодо перерахунку його грошового забезпечення, а також за умови не проведення такого перерахунку, провести його та виплатити недоплачені суми грошового забезпечення з урахуванням проведеного перерахунку основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, в тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення.

Листом від 29.07.2025 № 862/5114 відповідач повідомив, що при нарахуванні та виплаті грошового забезпечення діяв у межах чинного законодавства України

Згідно карток грошового забезпечення за 2020-2023 та 2025 роки, позивачу нараховано:

у 2020 році: оклад за військове звання: квітень 43,23 грн, травень грудень 670,00 грн; посадовий оклад: квітень 187,70 грн, травень грудень 2910,00 грн; надбавка за вислугу років: квітень 57,74 грн, травень грудень 895,00 грн; надбавка за виконання особливо важливих завдань: квітень 187,60 грн, травень грудень 2908,80 грн; премія, винагорода: квітень 217,70 грн, травень грудень 3375,60 грн; грошова допомога для оздоровлення: листопад 10799,40 грн; премія згідно дисциплінарного статуту та одноразові премії: жовтень 5806,45 грн; ООС: жовтень 13 000,00 грн, листопад 6500,00 грн, грудень 7800,00 грн; одноразова грошова допомога при укладенні першого контракту: травень 15858,00 грн; індексація: квітень 4,61 грн, травень липень 71,47 грн, серпень - грудень 74,70 грн.

у 2021 році: оклад за військове звання: січень грудень 670,00 грн; посадовий оклад: січень грудень 2910,00 грн; надбавка за вислугу років: січень грудень 895,00 грн; надбавка за виконання особливо важливих завдань: січень - березень 2908,80 грн, квітень грудень 2908,75 грн; надбавка за роботу в режимних обмежень: травень грудень 291,00 грн; премія: січень - грудень 3375,60 грн; грошова допомога для оздоровлення: жовтень 10759,40 грн; ООС: січень 11500,00 грн, лютий 6500,00 грн; індексація: січень березень 154,36 грн; квітень червень 240,62 грн, липень 415,41 грн, вересень грудень 540,03 грн.

у 2022 році: оклад за військове звання: січень квітень 670,00 грн, травень 733,00 грн, червень грудень 740,00 грн; посадовий оклад: січень квітень 2910,00 грн; травень 3063,00 грн; червень грудень 3080,00 грн; надбавка за вислугу років: січень 895,00 грн, лютий -квітень 1074,00 грн, травень 1138,80 грн, червень грудень 1146,00 грн; надбавка за особливості проходження служби: січень 2908,75 грн, лютий квітень 3025,10 грн, травень 3775,12 грн, червень грудень 3873,48 грн; надбавка за роботу в режимних обмежень: січень квітень 291,00 грн, травень 29,10 грн, червень 585,32 грн, червень 400,40 грн, серпень грудень 462,00 грн; премія: січень лютий 3375,60 грн, березень 6693,00 грн, квітень 6865,82 грн, травень грудень 6683,60 грн, грошова допомога для оздоровлення: 14749,41 грн; додаткова винагорода на період дії воєнного стану ПКМУ 168 та одноразові премії: березень 25679,72 грн, квітень 17177,42 грн, травень грудень 30000,00 грн; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань: грудень 7281,20 грн; індексація: січень лютий 563,15 грн; березень травень 672,35 грн, червень 913,01 грн, липень 1017,21 грн, серпень 1066,00 грн, вересень листопад 1281,80 грн, грудень 1424,80 грн.

у 2023 році: оклад за військове звання: січень квітень 740,00 грн, травень 803,00 грн, червень грудень 810,00 грн; посадовий оклад: січень грудень 3080,00 грн; надбавка за вислугу років: січень квітень 1146,00 грн, травень 1164,90 грн, червень грудень 1167,00 грн; надбавка за особливості проходження служби: січень квітень 3873,48 грн, травень 3937,36 грн, червень грудень 3944,46 грн; надбавка за роботу в режимних обмежень: січень грудень 462,00 грн; премія: січень 6683,60 грн, лютий 7053,20 грн, березень грудень 15153,60 грн; грошова допомога для оздоровлення: березень 24455,08 грн; додаткова винагорода на період дії воєнного стану ПКМУ 168 та одноразові премії: січень лютий 30000,00 грн, червень 7741,94 грн, серпень 11612,90 грн, жовтень 17000,00 грн, листопад 24193,55 грн, грудень 30000,00 грн; індексація: січень 1470,83 грн.

у 2025 році: оклад за військове звання: січень травень 810,00 грн, червень 1512,00 грн; посадовий оклад: січень травень 3080,00 грн, червень 5749,33 грн; надбавка за вислугу років: січень - травень 1167,00 грн, червень 2178,40 грн; надбавка за роботу в режимних обмежень: січень травень 462,00 грн, червень 862,40 грн; премія: січень травень 15153,60 грн, червень 28286,70 грн; грошова допомога для оздоровлення: червень 24617,06 грн; додаткова винагорода на період дії воєнного стану ПКМУ 168 та одноразові премії: січень 30000,00 грн, лютий 15483,87 грн.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 (далі - Постанова № 704) встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 Постанови № 704 в редакції, чинній на момент прийняття постанови, визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Додатки 1 та 14 до Постанови № 704, в яких у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти, мають примітки пояснюючого характеру. Зокрема, у цих примітках наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.

Згідно із приміткою 1 Додатку 1 до Постанови № 704, посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова № 103) до Постанови № 704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови № 704 було викладено у новій редакції, а саме: "Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".

Проте, зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови № 704 не був приведений у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж постанови.

Згідно з Постановою № 704, в редакції Постанови № 103, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103, яким було внесено зміни до пункту 4 Постанови № 704.

Таким чином, з дня набрання законної сили рішенням у справі №826/6453/18 діє редакція пункту 4 Постанови № 704, яка була чинною до зазначених змін.

При цьому порядок дій, який повинні вчинити, зокрема, відповідач, у зв`язку із втратою чинності положеннями пункту 6 Постанови № 103 та змін до пункту 4 Постанови № 704, не змінився.

Наведена позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у рішенні від 17.12.2019 за результатами розгляду зразкової адміністративної справи №160/8324/19.

Отже, з 30.01.2020 - з наступного дня з дати набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/6453/18 виникли підстави для визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Разом з цим, слід зазначити, що з 30.01.2020 знов почало діяти правило двох розрахункових величин обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме: 1) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; 2) 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Проте, згідно з пунктом 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 по справі №240/4946/18, постанові Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 200/3775/20-а, постанові Верховного Суду від 11.02.2021 у справі № 200/3757/20-а.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено, що станом на 01.01.2018 прожитковий мінімум на одну працездатну особу складає - 1762,00 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що станом на 01.01.2020 прожитковий мінімум на одну працездатну особу складає - 2102,00 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що станом на 01.01.2021 прожитковий мінімум на одну працездатну особу складає - 2270,00 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що станом на 01.01.2022 прожитковий мінімум на одну працездатну особу складає - 2481,00 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704» (далі -Постанова 481), яка набрала чинності 20.05.2023, скасовано підпункт 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», та внесено зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», шляхом викладення абзацу першого в такій редакції: «4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Отже, вказані зміни врегулювали питання визначення розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб, які розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні, а не розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

За загальним правилом, встановленим статтею 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Жодним із положень Постанови № 481 не надано зворотної дії в часі застосування її приписів, зокрема й у період до 20.05.2023.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2024 року у справі №580/12209/23 тощо.

Відповідно до статті 9 Закону № 2011, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відтак, з 20.05.2023 правове регулювання спірних правовідносин зазнало змін, а розмір посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Отже, з 20.05.2023 підлягають застосуванню приписи п. 4 Постанови №704 в редакції Постанови № 481.

Водночас рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 по справі №320/29450/24, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025 по справі №320/29450/24, було визнано протиправним та нечинним пункт 2 Постанови КМУ від 12.05.2023 року №481 стосовно внесення змін до пункту 4 Постанови №704.

З системного аналізу положень КАС України та теорії права є відмінність у правових наслідках «визнання протиправним та скасування» і «визнання протиправним та нечинним» відповідного адміністративного акта.

Так, відповідно до вимог ст. 5 КАС України, ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до абзаців 3, 4 п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» скасування акта суб`єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту його прийняття. Визнання ж акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату ним чинності з моменту набрання відповідним судовим рішенням законної сили або з іншого, визначеного судом моменту.

Таким чином, визнаються протиправними та скасовуються індивідуальні акти, а нормативно-правові акти визнаються протиправними та нечинними. Такі відмінності у правовому регулюванні обумовлені тим, що відповідно до приписів нормативно-правових актів виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів невизначеного кола осіб. Відповідно, скасування нормативно-правового акту впливатиме на права, свободи, інтереси та обов`язки не лише позивача, а й інших осіб, а також поставить під сумнів легітимність дій та рішень, прийнятих на підставі скасованого нормативно-правового акту та може призвести до порушення необхідного балансу між захистом прав позивача та будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів невизначеного кола осіб, які були учасниками правовідносин, у яких застосовано оскаржуваний нормативно-правовий акт; принципу правової визначеності.

У цьому контексті суд звертає увагу, що згідно положень ч.2 ст. 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, пункт 2 постанови № 481 втратив чинність з 18 червня 2025 року, й саме з цієї дати не можуть застосовуватися приписи, що втратили чинність, а тому на час спірного періоду з 20.05.2023 по 18.06.2025 пункт 2 постанови №481 був чинним.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що для обчислення позивачу розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням за період з 30.03.2020 до 19.05.2023 відповідно до вимог Постанови № 704 відповідачу слід використовувати прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня відповідного календарного року, у розмірі 2102 гривні за період з 30.03.2020 до 31.12.2020, у розмірі 2270 гривень за період з 01.01.2021 до 31.12.2021, у розмірі 2481,00 гривня за період з 01.01.2022 до 31.12.2022 та у розмірі 2684,00 гривень за період з 01.01.2023 до 19.05.2023 та у розмірі 3028 гривень з 18.06.2025 до 26.06.2025.

Щодо перерахунку матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 розділу XXIV «Виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань» Порядку № 260 визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (абзац перший пункту 7 розділу XXIV Порядку № 260).

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги (абзац третій пункту 7 розділу XXIV Порядку № 260).

З матеріалів справи вбачається, що позивачу нараховувалась матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань: у грудні 2021 року у розмірі 670,00 грн, у грудні 2022 року у розмірі 7281,20 грн.

Водночас, відповідач підтверджує факт розрахунку посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням виходячи з розрахункової суми 1762,00 грн (станом на 01.01.2018).

Тобто, у спірний період матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань виплачено в неналежному розмірі у 2021, 2022 роках.

Щодо перерахунку грошової допомоги для оздоровлення, суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 1 розділу ХХХІІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок № 260), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 2 розділу ХХХІІІ Порядку № 260 грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

Абзацом першим пункту 6 розділу ХХХІІІ Порядку № 260 передбачено, що розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу виплачено грошову допомогу на оздоровлення, зокрема: у листопаді 2020 року у розмірі 10759,40 грн; у жовтні 2021 року у розмірі 10759,40 грн, у травні 2022 року у розмірі 14749,41 грн, у березні 2023 року у розмірі 24455,08 грн та у червні 2025 року у розмірі 24617,06 грн.

Відповідач підтверджує факт розрахунку посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням виходячи з розрахункової суми 1762,00 грн (станом на 01.01.2018).

Тобто, у спірний період винагороду на оздоровлення виплачено з урахуванням посадових окладів, окладів за спеціальним званням, доплати і надбавки постійного характеру та щомісячної премії в неналежному розмірі.

Таким чином, позовні вимоги в частині здійснення перерахунку допомоги на оздоровлення за 2020, 2021, 2022, 2023 та 2025 роки підлягають задоволенню.

За наслідками судового розгляду, місцевий суд дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025р. у справі №360/1546/25 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025р. у справі №360/1546/25 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 05 березня 2026 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко