Справа № 520/4428/25
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2026-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

06 березня 2026 р. Справа № 520/4428/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі №520/4428/25 за позовом ОСОБА_1 АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

Позивач 25.02.2026 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просить суд зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України подати у строк, встановлений судом, звіт про виконання рішення по справі № 520/4428/25 шляхом:

- надання доказів виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 16.03.2017 року по 28.02.2018 року включно з застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - січень 2008 року у нарахованому Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України розмірі за березень 2017 (неповний місяць) 1734,19 грн., за квітень 2017 - 3360 грн., за травень 2017 3536,40 грн., за червень 2017 серпень 2016 3730,06 грн., за вересень 2017 листопад 2017 3896,78 грн., за грудень 2017 лютий 2018 4258,75 грн. після оподаткування та компенсування ПДФО за вирахуванням раніше сплачених на виконання рішення 12845,23 грн., врахувавши, що судове рішення не містить в собі: ані зобов`язань про вирахування нарахованої індексації від довільного показника «розмір збільшення», ані зобов`язань про вирахування раніше сплачених сум до ініціювання справи № 520/4428/25 (довідки, які подані разом з позовом, вказують саме про ненарахування та не виплату жодних сум індексації у минулому);

- надання доказів нарахування та виплати індексації з 01.03.2018 по 31.12.2019 з застосуванням норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 у фіксованому обсязі 1 226,15 грн., виходячи з встановлених судом суми можливої індексації 4463,15 грн. та розміру підвищення грошового забезпечення березня 2018 у порівнянні з лютим 2018 на рівні 3 237 грн. за вирахуванням сум, які виплачені до ініціювання справи № 520/4428/25 та на виконання рішення справи № 520/4428/25 у розмірі 10792,29 грн.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що на даний час рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/4428/25 не є виконаним у повному обсязі, розрахунок вказаного виду індексації проведений в неналежному розмірі, тому наявні всі підстави для задоволення заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

Згідно частини 3 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Враховуючи положення частини 1 статті 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України, заява розглядається в порядку письмового провадження за матеріалами електронної справи, оскільки дана справа перебуває в Другому апеляційному адміністративному суді та станом на момент прийняття судом даної ухвали справу до суду першої інстанції не повернуто.

Відповідно до ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року №11-рп/2012).

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

У справі «Сорінг проти Об`єднаного Королівства» від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Згідно з положеннями частини 1 статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно частини 2 статті 382-1 КАС України за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зазначеній нормі кореспондують положення пункту 1 частини 6 статті 246 КАС України, згідно з якими у разі необхідності у резолютивній частині рішення вказується про порядок і строк виконання рішення.

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи.

Тобто, встановлення судового контролю при ухваленні судового рішення по суті позовних вимог попереджує неналежне виконання відповідачем обов`язків, що виникли внаслідок задоволення позовних вимог позивача.

Крім того, суд звертає увагу на те, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Саме по собі застосування судового контролю виконання судових рішень за відсутності очевидної необхідності не є виправданим.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 28.04.2021 у справі № 806/2594/16.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено судом з матеріалів справи, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2025 року по справі №520/4428/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 16.03.2017 по 31.12.2019 року у належному та повному обсязі.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення: з 16.03.2017 року по 28.02.2018 року включно з застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - січень 2008 року; з 01.03.2018 по 31.12.2019 з застосуванням норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 у фіксованому обсязі за вирахуванням раніше сплачених сум з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення по справі №520/4428/25 набрало законної сили 14.06.2025 р.

Вказане рішення примусово виконувалось в рамках ВП № 79339540 ( ідентифікатор доступу 5А1Е044Б5ЕГ1).

Відповідач надав державному виконавцю докази нарахування та виплати індексації, що зумовило закінчення виконавчого провадження.

Позивач вважаючи, що надані відповідачем державному виконавцю документи не відображали в собі механізмів нарахувань, а тому у відповідача було затребувано позивачем розрахунки нарахувань та після отримання з`ясував, що відповідач вчинив низку дії, які не охоплені зобов`язаннями, покладеними на відповідача у судовому порядку.

Зокрема вказує, що відповідно до довідки, відповідач застосувавши належний базовий місяць січень 2008 визначив позивачу індексацію у наступних розмірах: Березень 2017 (неповний місяць) 1734,19 грн. Квітень 2017 - 3360 грн. Травень 2017 3536,40 грн. Червень 2017 серпень 2017 3730,06 грн., Вересень 2017 листопад 2017 - 3896,78 грн. Грудень 2017 лютий 2018 4258,75 грн.

Ці дані відображені в колонці розмір індексації та проти їх правильності позивач не заперечує.

Вказує, що до ініціювання судового процесу у справі № 520/4428/25 за довідкою, яка подана позивачем разом з позовом, позивачу відповідачем індексація не нараховувалась та не виплачувалась, позивачу до виплати належить саме нараховані відповідачем помісячно суми індексації за березень 2017 (неповний місяць) 1734,19 грн., за квітень 2017 - 3360 грн., за травень 2017 3536,40 грн., за червень 2017 серпень 2016 3730,06 грн., за вересень 2017 листопад 2017 3896,78 грн., за грудень 2017 лютий 2018 4258,75 грн. після оподаткування + компенсація ПДФО.

Однак, у довідці відповідача також містяться колонки з незрозумілими даними, які йдуть всупереч судовому рішенню та дійсним обставинам справи:

«розмір збільшення премії з ЩДГВ», про що йде мова незрозуміло, до чого при обрахунку потрібні дані по преміюванню відповідач не вказав та це суперечить Порядку №1078,

«сума виплаченої», у ній містяться дані про певні виплати сум індексації до ініціювання справи № 520/4428/25, на суму 3646,54 грн., що суперечить відомостям довідки, яка подана позивачем разом з позовом, яка свідчать про те, що позивачу відповідачем індексація не нараховувалась та не виплачувалась взагалі.

Таким чином, відповідач відняв від непотрібних для розрахунків, всупереч Порядку №1078 показників «розмір збільшення», котрі не охоплено судовим рішенням, правильно визначені суми індексації, які належні позивачу за березень 2017 (неповний місяць) 1734,19 грн., за квітень 2017 - 3360 грн., за травень 2017 3536,40 грн., за червень 2017 серпень 2016 3730,06 грн., за вересень 2017 листопад 2017 3896,78 грн., за рудень 2017 лютий 2018 4258,75 грн. та відняв показник раніше сплаченої індексації 3646,54 грн.( що не було встановлено судовим розглядом та матеріалами справи не підтверджено), та отримав суму у розмірі 13040,83 грн., яка після оподаткування та компенсування ПДФО остаточно чистими визначена 12845,23 грн.

Зазначене, на думку позивача, призвело до неправильного виконання рішення, позаяк, виходить поза межі обсягу зобов`язань відповідача, покладеного на нього у судовому порядку, чим обумовлено процедуру судового контролю.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає, що конкретний розмір індексації грошового забезпечення не був предметом розгляду у цьому спорі.

У межах цієї справи, спірним питанням був порядок розрахунку індексації грошового забезпечення, зокрема визначення "базового місяця".

Так, незгода позивача з конкретним розміром виплаченої суми породжує новий спір, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2025 року по справі №520/4428/25 взагалі не вирішувалось питання щодо нахування та виплати визначеної суми індексації грошового забезпечення.

Отже, питання щодо зобов`язаня Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України подати у строк, встановлений судом, звіт про виконання рішення по справі № 520/4428/25 шляхом надання доказів виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 16.03.2017 року по 28.02.2018 року включно з застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - січень 2008 року у нарахованому Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України розмірі за березень 2017 (неповний місяць) 1734,19 грн., за квітень 2017 - 3360 грн., за травень 2017 3536,40 грн., за червень 2017 серпень 2016 3730,06 грн., за вересень 2017 листопад 2017 3896,78 грн., за грудень 2017 лютий 2018 4258,75 грн. після оподаткування та компенсування ПДФО за вирахуванням раніше сплачених на виконання рішення 12845,23 грн. та надання доказів нарахування та виплати індексації з 01.03.2018 по 31.12.2019 з застосуванням норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 у фіксованому обсязі 1 226,15 грн., виходячи з встановлених судом суми можливої індексації 4463,15 грн. та розміру підвищення грошового забезпечення березня 2018 у порівнянні з лютим 2018 на рівні 3 237 грн. за вирахуванням сум, які виплачені до ініціювання справи № 520/4428/25 та на виконання рішення справи № 520/4428/25 у розмірі 10792,29 грн., не стосується порядку виконання прийнятого судового рішення, а фактично складають окремий самостійний предмет позову.

Відтак, позивачем не доведено та судом не встановлено обставин вчинення Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України протиправних дій чи бездіяльності при виконанні рішення суду у цій справі.

З огляду на вказане вище, судом не встановлено підстав для задоволення заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі №520/4428/25.

Керуючись статтями 248, 256, 294, 295, 297, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі №520/4428/25 за позовом ОСОБА_1 АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Бідонько