Справа № 380/28031/23
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 рокуЛьвівСправа № 380/28031/23 пров. № А/857/19353/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Судової-Хомюк Н.М.,

суддів: Обрізка І.М., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у справі № 380/28031/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський авіаційний завод «ЛДАРЗ» до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування рішень

суддя в 1-й інстанції Сидор Н.Т.

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівський авіаційний завод «ЛДАРЗ» (далі позивач) звернулося до суду із позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі - відповідач), в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.09.2023 № 19745/13-01-07-05 та № 19747/13-01-07-05.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у справі № 380/28031/23 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 07.09.2023 № 19745/13-01-07-05.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 07.09.2023 № 19747/13-01-07-05.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський авіаційний завод «ЛДАРЗ» судовий збір в сумі 12031, 14 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що господарські операції позивача із контрагентами ТОВ «НТК «Електронприлад» та ТОВ «ЗАБ» не мали реального характеру. Такий висновок відповідача зробив на підставі відсутності сертифікатів якості на товар, сертифікатів виробника товару, товарно-транспортних накладних, документи, що підтверджують відповідність продукції умовам державних стандартів, документів про походження продукції. Крім того, відповідач дослідивши ланцюг постачання контрагентів позивача, встановив неможливість здійснення господарських операцій у зв`язку з відсутністю задекларованого виробництва.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження згідно положень статті 311 КАС України.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів виходить з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що позивач надав належні та достатні документи, які підтверджують реальність господарських операцій з контрагентами ТОВ «НТК «Електронприлад» та ТОВ «ЗАБ».

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач провів документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський авіаційний завод «ЛДАРЗ» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за травень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

У акті перевірки відповідач зафіксував наступні порушення податкового законодавства:

- п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198; п.200.1, п.200.4, ст.200 Податкового кодексу, внаслідок чого підприємством завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за травень 2023 року у сумі 330 312 грн.;

- п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198; п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу, в результаті чого підприємством завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 Податкової декларації з податку на додану вартість) за травень 2023 року на суму 306 608 гривень.

За результатами перевірки, 17.08.2023 відповідач склав акт № 20967/13-01-07-05/07684556.

На підставі акта перевірки, відповідач прийняв податкові повідомлення -рішення від 07.09.2023:

№ 19747/13-01-07-05, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ на 330312 грн та застосовано штрафні санкції в сумі 165156 грн;

№ 19745/13-01-07-05, яким позивачу зменшено від`ємне значення ПДВ на суму 306608 грн.

Вважаючи, що вказані податкові повідомлення-рішення протиправними позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд зазначає наступне.

Підпунктом 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що бюджетне відшкодування - це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум такого відшкодування за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.1. ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.2 ст. 200 ПК України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

Згідно з п. 200.3 ст. 200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

За правилами п. 200.4 ст. 200 ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з п. 200.7 ст. 200 ПК України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 200.14. ст. 200 ПК України визначено, якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Апеляційний суд встановив, що відповідач провів перевірку достовірності нарахування від`ємного значення суми, яка приймає участь в бюджетному відшкодуванні та встановив завищення від`ємного значення, суми, що зараховується до податкового кредиту та відповідно завищення суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно із п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

У абз. б п. 200.4 ст. 200 ПК України зазначено, що, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Апеляційний суд встановив, що податкове зобов`язання і податковий кредит за травень 2023 року сформований за результатами господарських операцій позивача із ТОВ «НТК «Електронприлад» та ТОВ «ЗАБ».

24.02.2022 позивача (Замовник) та ПАТ «НТК «Електронприлад» (Постачальник) уклали договір № 339/21-08-22-50 на поставку продукції, відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник в рамках виконання державного контракту від 21.12.2021 №403/1/21/15, зобов`язується виготовити та поставити Замовнику, а Замовник прийняти і оплатити наступну продукцію (далі - Продукція):

- Бортова узагальнена система вмонтованого контролю та попередження екіпажу Єкран-13М-4 8И1.570.072 ТУ;

- Блок реєстрації твердотільний БР-4Т-Л-01 (8и3.065.017-01 ТУ);

- Пристрій RZ (8И5.109.044-01);

- Блок граничних команд БПК-88 серії 3КМ (8И3.035.067-01 ТУ).

Відповідно до п.4.5 Додаткової угоди №2 від 05.12.2022 до Договору № 339/21-08- 22-50 від 24.02.2022, Специфікація та Протокол погодження Договірної ціни на Продукцію були викладені у новій редакції.

На виконання умов договору № 339/21-08-22-50, ПАТ «НТК «Електронприлад» виготовив та передав частину продукції, що підтверджується видатковою накладною № 50/23 від 31.05.2023.

У зв`язку з поставкою товару, за правилом першої події ПАТ «НТК «Електронприлад» зареєструвало у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 18.05.2023 № 15 на загальну суму 1 621 871,68 грн, в тому числі ПДВ 270 311,95 грн.

Зазначену суму податку на додану вартість - 270 311,95 грн, позивач заявив до бюджетного відшкодування, що відображено у Додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2023 року.

Факт оплати продукції підтверджується: рахунком-фактурою № 146 від 02.05.2023 та платіжною інструкцією ТзОВ «ЛДАРЗ» № 1601 від 17.05.2023 про перерахунок коштів на рахунок контрагента у сумі 1 621 871,68 грн, в. т.ч. ПДВ 270 311,95 грн.

Відповідно до бухгалтерської картки рахунку № 207 постановлений ПАТ «НТК «Електронприлад» товар спрямовувався у відповідні склади та цехи на виконання відповідних наряд-замовлень для забезпечення господарської діяльності ТзОВ «ЛДАРЗ» та виконання виробничих програм, зокрема: Бортова узагальнена система вмонтованого контролю та попередження екіпажу Єкран-13М-4 8И1.570.072 зі складу № 7 була переміщена у цех №5 та використана при виконанні наряд-замовлення № 10/428/207.

Крім цього, 25.04.2023 між позивач (замовник) та ПАТ «Науково-технічний комплекс «Електронприлад» (постачальник) уклали договір № 444/23 на поставку продукції.

Відповідно до умов п.1.1. Договору № 444/23, постачальник для потреб Повітряних Сил Збройних Сил України, зобов`язується виготовити та поставити Замовнику, а Замовник прийняти та і оплатити наступну Продукцію:

- блок реєстрації твердотільний БР-4Т-Л-01 (8И3.065.017-01)

- блок індикації 2Є-01М (8И3.044.007-05).

Постачальник на виконання умов договору виготовив та передав частину продукції загальною вартістю 1 551 649,46 грн, в. т.ч. ПДВ 258 608,24 грн, що підтверджується належним чином оформленою видатковою накладною № 51/23 від 31.05.2023.

У зв`язку з поставкою товару, за правилом першої події Постачальник ПАТ «НТК «Електронприлад» зареєстрував у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 31.05.2023 № 22 на загальну суму 1 551 649,46 грн, в тому числі ПДВ 258 608,24 грн.

Оплату за товар позивач здійснив платіжною інструкцією № 2393 від 21.08.2023.

Відповідно до бухгалтерської картки рахунку № 207 постановлений ПАТ «НТК «Електронприлад» товар спрямовувався у відповідні склади та цехи на виконання відповідних наряд-замовлень для забезпечення господарської діяльності ТзОВ «ЛДАРЗ», зокрема, блоки реєстрації твердотільні БР-4Т-Л-01 (8И3.065.017-01) були переміщені у цех № 5 та використані при виконанні наряд-замовлень № 32/920/207, 32/921/207, 32/922/207.

Крім цього, 09.09.2022 позивач (покупець) та ТзОВ «ЗАБ» (постачальник) уклали договір поставки № 16-22-498/ЗАБ, відповідно до умов якого постачальник зобов`язувався поставити позивачу товар на загальну суму 2 454 000,00 грн з ПДВ, найменування кількість та ціна яких визначалась у специфікації Додатку № 1 до Договору, а ТзОВ «ЛДАРЗ» зобов`язувалось оплатити та прийняти поставлений товар: колесо КТ150Е.010.

07.03.2023 ТзОВ «ЗАБ» через перевізника «Нова пошта» направило частину товару, а позивач його отримано у відділені «Нова пошта», що підтверджується експрес-накладною № 7826.

З цього приводу ТзОВ «ЗАБ» оформило видаткову накладну № Т-00000007 від 07.03.2023 року на суму 360 000,00 грн. у т.ч. ПДВ 60000 грн., та зареєструвало у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 07.03.2023 № 8 на загальну суму 360 000,00 грн, в тому числі ПДВ 60 000,00 грн.

Позивач оплатив вартість товару платіжною інструкцією № 1544 від 10.05.2023.

Відповідно до бухгалтерської картки рахунку № 207 постановлений ТзОВ «ЗАБ» товар спрямовувався у відповідні склади та цехи на виконання відповідних наряд-замовлень для забезпечення господарської діяльності ТзОВ «ЛДАРЗ», зокрема, колесо КТ150Е.010 зі складу № 7 було переміщене у цех № 3 та використане при виконанні наряд-замовлення № 14/143/1287/207.

06.12.2022 позивач (Покупець) та ТзОВ «ЗАБ» уклали договір поставки № 16-22-645/ЗАБ, відповідно до умов якого постачальник зобов`язувався поставити позивачу товар (Шина 840х290 мод 2А у кількості 2 шт.) на загальну суму 2 542 800,00 грн з ПДВ.

Поставка товару підтверджується експрес-накладною перевізника «Нова пошта» № 3024.

Оплата вартості товару підтверджується платіжною інструкцією №1948 від 30.06.2023.

Крім того, в межах цієї господарської операції позивач надав: видаткову накладну № Т-00000014 від 14.04.2023 на суму 174 400,00 грн.; податкову накладну від 14.04.2023 № 14 на загальну суму 174 000,00 грн, в тому числі ПДВ 29 000,00 грн.

Відповідно до бухгалтерської картки рахунку № 207, постановлений позивачу товару використаний у господарській діяльності позивача, зокрема, зі складу № 7 переміщений у цех № 3 та використаний при виконанні наряд-замовлення № 14/143/1287/207.

Також апеляційний суд встановив, що ТзОВ «ЗАБ» 12.05.2023 через перевізника «Нова пошта» поставило позивачу товар (Комплект виробу Комар 2 М), що підтверджується експрес-накладною № 9353.

На підтвердження цієї господарської операції позивач надав:

- видаткову накладну №Т-00000017 від 12.05.2023 на суму 114 000,00 грн.

- податкову накладну від 12.05.2023 № 18 на загальну суму 114 000,00 грн, в тому числі ПДВ 19 000,00 грн.;

- платіжну інструкцію № 1945 від 30.06.2023.

Відповідно до бухгалтерської картки рахунку № 207, постановлений позивачу товару використаний у господарській діяльності позивача, зокрема, зі складу № 7 був переміщений у льотно-випробувальну станцію на виконання наряд-замовлень № 14/158/1442/207.

В обґрунтування висновку про нереальність господарських операцій позивача з ПАТ «НТК «Електронприлад» відповідач покликається на відсутність факту придбання товарно-матеріальних цінностей підприємством ПАТ «НТК «Електронприлад» та його контрагентами-постачальниками.

З цього приводу апеляційний суд зазначає, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Тому, порушення певними суб`єктами господарювання у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства, враховуючи принцип індивідуальної відповідальності платника податків, не може ставитися у вину позивачу та впливати на реальність господарських операцій між позивачем та його безпосередніми контрагентами.

Крім того, відсутність чи недостатня кількість у контрагентів матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутсорсингу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди, лізингу тощо.

Відповідач у акті перевірки встановив, що позивач не надав первинних документів, зокрема: сертифікатів якості, сертифікатів виробника, товарно-транспортних накладних, документів, що підтверджують відповідність продукції умовам державних стандартів, конструкторської документації.

У постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 826/9061/17 та від 12.03.2021 у справі № 200/6316/19-а зазначено, що сертифікат відповідності (якості) на товар не є документом бухгалтерського чи податкового обліку, а є лише документом, що посвідчує якість товару, а не факт проведення господарської операції, тому відсутність такого сертифікату сама по собі не може свідчити про відсутність господарської операції.

Тому ненадання позивачем у спірних правовідносинах сертифікатів якості товару не є доказом наявності складу податкового правопорушення.

Транспортні документи на перевезення товарно-матеріальних цінностей не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі-продажу чи поставки, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами перевезення, а тому недоліки в оформленні товарно-транспортних накладних чи відчутність таких документів не може бути самостійним доказом безтоварності господарських операцій, проведених з контрагентами.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду міститься у постановах від 25.02.2021 у справі № 803/1684/17; від 21.01.2021 у справі № 813/2204/17, від 05.01.2021 у справі № 820/1124/17, від 25.06.2019 у справі № 825/501/15-а; від 19.02.2021 у справі № 820/3072/18.

Водночас, апеляційний суд встановив, що відповідач не надав документованих чи електронних доказів порушення позивачем податкового законодавства та відсутність реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами, а лише оперує твердженнями без доказів.

Підводячи підсумок наведеного вище, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення, вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у справі № 380/28031/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич