Справа № 804/1604/17
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2026-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року

м. Київ

справа № 804/1604/17

адміністративне провадження № К/9901/68126/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Бившевої Л.І., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Державного підприємства «Придніпровська залізниця»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2018 (суддя: Голобутовський Р.З.)

та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15.11.2018 (судді: Іванов С.М., Панченко О.М., Чередниченко В.Є.)

у справі № 804/1604/17

за позовом Державного підприємства «Придніпровська залізниця»

до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року Державне підприємства «Придніпровська залізниця» (далі - позивач, ДП «Придніпровська залізниця», Підприємство) звернулося до суду з позовом до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС (далі - відповідач, Дніпропетровське управління ОВПП ДФС, податковий/контролюючий орган), в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову (т. 14 а.с. 152-154) просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 16.03.2017 № на загальну суму 546 112 853,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач наголосив на помилковості висновків податкового органу, викладених в акті перевірки, оскільки такі висновки не відповідають фактичним обставинам вчинених господарських операцій, з огляду на те, що всі господарські операції, які вчинялися між позивачем та його контрагентами у період, що перевірявся, є реальними, підтверджуються первинними документами.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2018 (т.60 а.с. 79-96), залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.11.2018 (т. 60 а.с. 207-213) позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 16.03.2017 № в частині визначення суми грошового зобов`язання у розмірі 544 514 708,84 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із судовими рішеннями першої та апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В доводах касаційної скарги скаржник зазначив, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права та порушено принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

Щодо господарських взаємовідносин з контрагентом ТОВ «Сучасні фрікційні системи», то позивач зазначив, що судами попередніх інстанцій не враховано, що податковим органом не доведено фактів порушення позивачем податкового законодавства з вказаним контрагентом, що викладені в акті перевірки щодо начебто нереальності господарської операції за період травень-липень 2014 року. Позивач зауважує, що акт перевірки не містить жодних зауважень податкового органу щодо повноти та змісту первинних документів, у зв`язку з чим не надано їм належної оцінки, тоді як зазначена в акті перевірки інформація щодо нереальності господарських операцій позивача з контрагентом ТОВ «Сучасні фрікційні системи» ґрунтується виключно на господарській діяльності останнього та подання ним податкової звітності, як наслідок жодним чином не доводить недобросовісності позивача та відсутності реальних господарських операцій.

На думку позивача, посилання відповідача на відсутність реального характеру зазначених правочинів через неспроможність контрагента його виконання у зв`язку з відсутністю належних ресурсів, є лише припущенням податкового органу.

Посилаючись на постанову Верховного Суду від 07.03.2018 у справі № 804/3420/16, скаржник зазначив, що посилання податкового органу на порушення податкового законодавства контрагентами по ланцюгу постачання не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість, оскільки їх зобов`язання не спричиняють податкових наслідків для позивача, так само позивач не може нести відповідальність за будь-які порушення законодавства вчинені його контрагентами.

За твердженням скаржника, посилання судів попередніх інстанцій на те, що позивачем не надано жодних доказів передачі ТОВ «Сучасні фрікційні системи» позивачу копій ТУ У, ГОСТу, креслень або витягів з них, основних технічних даних, паспортів, креслень, правил приймання, використання, збереження, маркування, упакування, транспортування товару, як і не надано жодних доказів передачі супутніх матеріалів разом з гальмівними колодками покупцю, то вказані обставини не можуть бути підставою висновків про нереальність господарських операцій, оскільки такі документи не є документами первинного бухгалтерського або податкового обліку, що фіксують рух активів, а тому їх відсутність не має вирішального значення для встановлення фактичного руху активів, що узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 01.06.2016 у справі № 826/13512/15.

Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце, що, на думку позивача, відповідає позиціям Вищого адміністративного суду України, викладеній у листі від 02.06.2011 № 742/11/13-11 та постанові Верховного Суду від 07.03.2018 у справі № 804/3420/16.

Додає, що позивачем долучено до матеріалів справи сертифікати відповідності на ТМЦ (колодки секційні для електровозів ЧС, свідоцтво про приймання колодки секційної для електровозів ЧС, паспорти якості на колодки для локомотивів типу «М», «Ф», «С», паспорт на колодки гальмівні чавунні для моторвагонного рухомого складу, сертифікати відповідності на колодку чавунну гальмівну вагону типу «С», технічний паспорт на колодки гальмівні чавунні вагонного типу «С», а також копії витягів з журналу реєстрації довіреностей. Вся технічна документація входила до реєстру документів пропозиції конкурсних торгів (технічної частини), надана ТОВ «Сучасні фрікційні системи» на колодки гальмівні, зокрема, документи, що підтверджують відповідність предмета закупівлі технічними, якісними та кількісними показникам (сертифікати відповідності, ТУ У, ГОСти, сертифікати якості, паспорти якості, етикетки, фотографії, креслення) дані про продукцію та документи, що підтверджують зміну організаційно-правової форми заводу-виробника.

Скаржник також звернув увагу, що суди попередніх інстанцій, встановивши порушення складання документів, які не встановлені актом перевірки, підміняють контролюючий орган, що є порушенням чинного законодавства та ст. 19 Конституції України.

Щодо посилань судів попередніх інстанцій на наявність постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2016 у справі № 804/9195/15, то скаржник зауважив, що судове рішення апеляційного суду у справі № 804/9195/15 винесено по іншим періодам господарських операцій, а позивачем у даній справі надано всі належні та допустимі докази на підтвердження реальності господарських операцій з ТОВ «Сучасні фрікційні системи».

Відносно посилань апеляційного суду на те, що відповідачем надано витяг з картки платника податків ТОВ «Сучасні фрікційні системи», з якого вбачається, що 08.05.2014 свідоцтво платника податків анульовано, а відповідно до даних реєстру платників ПДВ датою реєстрації ТОВ «Сучасні фрікційні системи», як платником податку є 07.08.2014, то скаржника зауважив, що апеляційним судом не враховано, що позивач керувався документами, які йому було надано контрагентом при укладені договору за процедурою конкурсних торгів, а документація конкурсної пропозиції містить свідоцтво про реєстрації № 200130391, згідно якого ТОВ «Сучасні фрікційні системи» є платником ПДВ, у зв`язку з чим у позивача не було підстав вважати документи, що надані ТОВ «Сучасні фрікційні системи» такими, що не відображають стан діяльності контрагента та не було повноважень на здійснення перевірки даних, зазначених у наданих останнім документах при укладені договору.

Відтак, доводи податкового органу про не підтвердження руху активу по задекларованому ланцюгу постачання в силу начебто фіктивності підприємств-постачальників, які були ланками такого ланцюга, не спростовують реальності правовідносин позивача з його безпосереднім постачальником - ТОВ «Сучасні фрікційні системи».

Відносно взаємовідносин позивача з контрагентом ТОВ НВП «Інтеп», то скаржник зазначив, що висновки судів попередніх інстанцій, що програмне забезпечення, передача якого обумовлена договором між ТОВ НВП «Інтеп» та ДП «Придніпровська залізниця» від 21.10.2013 за №ПР/Е131509/НЮ підпадає під положення пункту 26.1 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, згідно яких для операції з постачання програмної продукції тимчасово, з 1 січня 2013 року до 01 січня 2023 року, запроваджено пільговий режим оподаткування податком на додану вартість, згідно з яким звільняються від оподаткування цим податком операції з постачання програмної продукції, що свідчить про звільнення такої операції від оподаткування податком на додану вартість є необґрунтованими, оскільки у вартість договору було включено, в тому числі, матеріальний носій програмного забезпечення, який взагалі не міг підпадати під звільнення від оподаткування ПДВ.

На думку позивача, у відповідності до п/п. 1.7 п. 1.5 п/п. 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, право застосування особливостей оподаткування чітко пов`язане з наявністю свідоцтва про реєстрацію. Однак, інформація про постачальника - ТОВ НВП «Інтеп» у реєстрі суб`єктів, які застосовують особливості оподаткування діяльності в індустрії програмної продукції, на момент укладання договору, була відсутня, а також зважаючи на те, що постачальник не видавав самостійно програмне забезпечення та виступав платником ПДВ на загальних підставах, включення позивачем ПДВ в ціну товару та придбання останнього без застосування пільгових режимів, є правомірним.

Більш того, скаржник у касаційній скарзі зазначає про те, що судами попередніх інстанцій залишено поза увагою той факт, що у вартість договору було включено, в тому числі матеріальний носій програмного забезпечення, який взагалі не міг підпадати під звільнення від оподаткування ПДВ.

Крім зазначеного позивач також звернув увагу суду на те, що згідно висновку від 06.06.2014 № 126/64-е ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права імені Корецького НАН України на проведення науково-правової експертизи по документам щодо операцій за аналогічними договорами від 24.09.2013 № ПР/ЮЦ-131314/НЮ та від 23.09.2013 № ПР/ЮЦ-131310/НЮ, підтверджується правомірність включення ПДВ в ціну товару та придбання останнього без застосування пільгових режимів.

Враховуючи викладене, скаржник просить задовольнити касаційну скаргу повністю, скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач надіслав відзив на касаційну скаргу (т. 61 а.с. 64-66), в якому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ДП «Придніпровська залізниця» (податковий номер 01073828) зареєстроване як юридична особа на підставі розпорядження Виконавчого комітету Дніпропетровської Ради народних депутатів від 27.12.2001 № 30153 та перебуває на обліку в Дніпропетровському управлінні офісу великих платників податків ДФС.

СДПІ з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС проведена документальна планова виїзна перевірка ДП «Придніпровська залізниця» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, за результатами якої складено акт від 30.09.2016 № 174/28-01-48-03-01073828 (т. 1 а.с. 43-246, т. 7 а.с. 1-243), яким встановлено порушення позивачем вимог:

1) п.п. 44.1, 44.2 ст. 44 ; п. 135.1, п. 135.2 ст.135; п.п. 135.5.2 п.п.135.5.4 п. 135.5 ст.135, п. 137.4 п. 137.10 ст.137, п. 138.1, п.138.2 ст. 138, абз. б, г) п.п.138.8.5, п. 138.8 ст.138 п.п. п.п.139.1.1, 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п.п. 140.1.7 п. 140.1 ст.140, п. 144,3 ст. 144 абз.4 п.п.146.7.2 п. 146.7 ст.146, п. 146.12, п. 146.15 ст.146, п.153.7 ст. 153, п.п. 138.10.4, п.п. 138.10.5 п. 138.10 ст. 138, п.п. 153.1.3 п. 153.1 ст. 153 Податкового Кодексу України, п/п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 24 підрозділу 4 «Особливості справляння податку на прибуток підприємств» розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI, (в редакції чинній на момент порушення, із змінами та доповненнями), з врахуванням п/п.14.1.13, п/п.14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, абзац другий, абзац п`ятий ст.1, частина друга статті 3, стаття 4, частина перша, частина друга частина третя, частина п`ята ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 № 996-ХІV (зі змінами та доповненнями), п. 1.2, п.п. 2.1, 2.2, 2.4, Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року. за № 168/704, абзац другий розділу І Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.99 № 291, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 21.12.99 за № 893/4186, розділу І, п.3 розділу ІІІ Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.03.2013 №73, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 лютого 2013 року за № 336/22868, п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153, п.3.10 «Методичних рекомендації щодо заповнення форм фінансової звітності», затверджених наказом Мінфіну від 28.03.2013 № 433, внаслідок чого допущено заниження податку на прибуток всього у сумі 289 882 421 грн. та завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток за 2015 рік на загальну суму 8 635 406 грн.;

2) п. 185.1 ст. 185 п. 198.5 ст.198, п. 189.1 ст.189, п. 199.1. ст.199, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 26.1 підрозділу 2 розділу ХХ, п.198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, з урахуванням норм п.44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 366 550 258,82 грн.;

3) п. 103.2 ст. 103, п. 160.1, п. 160.2 ст.160 Податкового кодексу України (у періоді з 01.01.2013 по 31.12.2014) та п.103.2 ст.103, п.п 141.4.1, п.п.141.4.2 п.141.4 ст.141 Податкового кодексу України, із змінами та доповненнями (у періоді з 01.01.2015 по 31.12.2015), у частині неправомірного застосування ДП «Придніпровська залізниця» положення міжнародної Конвенції про уникнення подвійного оподаткування стосовно повного звільнення від оподаткування доходів нерезидента «SHORTLINE PLC», Великобританія, в наслідок чого підприємство не нарахувало та не перерахувало податок з доходів нерезидента «SHORTLINE PLC», Великобританія, (проценти, інші доходи) під час їх виплат на суму 53 391 736 грн., у т.ч. за 2013 рік на суму 5 364 132 грн., за 2014 рік на суму 18089806 грн. за 2015 рік на суму 29 937 798 грн.;

4) ст.ст. 9, 10 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» від 19.02.1993 № 15-93, із змінами та доповненнями, та п.1 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, які незаконно знаходяться за її межами» від 18.06.1994 №319/94, у частині недостовірного відображення ДП «Придніпровська залізниця» простроченої дебіторської заборгованості у сумі 94 406,92 дол. США по договору № 169-49 від 22.01.1996 з ЗАТ «Метмашзбут», Російська Федерація, у п. 6 розділу ІІІ «Майно та товари за дордоном» декларацій про валютні цінності, доходи та майно, наданих до СДПІ у м. Дніпропетровську МГУ ДФС за 2013 - 2015 роки, у зв`язку з чим підприємство порушило порядок декларування валютних цінностей, які знаходяться за межами України;

5) п/п. 39.4.2 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України в результаті чого не відображено операції по взаємовідносинам з ДП «Український транспортно-логістичний центр» у звіті про контрольовані операції за 2013 та 2014 роки;

6) п/п. 14.1.47, п/п. 14.1.54, п/п 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п. 18.1. ст. 18, п. 110.1 ст. 110, п/п. 164.1.2 п. 164.1, п/п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 168.3., п/п. 168.4.6 та п/п. 168.4.7 п. 168.4 ст. 168, п. 171.2 ст. 171, п. 177.8 ст. 177 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено недобір податку на доходи фізичних осіб склав 2384,90 грн.;

7) пункту 54.2 статті 54, підпункту 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, пункту 168.4 статті 168, статті 171 Податкового кодексу України, в результаті чого у перевіряємому періоді несвоєчасно перераховано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 6383,63 грн.;

8) підпункту 16.1.3. п. 16.1 ст.16, підпункту 49.18.2 пункту 49.18. статті 49, пункту 51.1 статті 51, абзацу «б» пункту176.2 статті176 Податкового кодексу України та пункту 1.2 розділу 1, пунктів 3.2, 3.6, 3.8 розділу 3 наказу МДЗУ від 21.01.2014 № 49 та ДФС України від 30.01.2015 № 4 за період з 01.01.2013 по 30.11.2015 не надано податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку за 4 квартал 2015 року та надано з недостовірними відомостями;

9) підпункту 1.4. пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ, пункту 54.2 статті 54, підпункту 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, пункту 168.4 статті 168, статті 171 Податкового кодексу України, в результаті чого несвоєчасно перераховано військовий збір у розмірі 20324,78 грн.;

10) п. 8, п. 12 статті 9 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та абзацу 6 пункту 4.3 розділу 4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженої Наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 455, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.09.2013 за №1622/24154, в результаті чого несвоєчасно сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 182247,10 грн.;

11) п.п. 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено орендну плату за земельну ділянку на 43 652,57 грн.;

12) п.п. 240.1.1 п. 240.1 ст. 240, пп. 242.1.1 п. 242.1 ст. 242, ст. 243, п. 249.3 ст. 249 Податкового кодексу України ДП «Придніпровська залізниця» в результаті чого занижено суму екологічного податку за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення на 16 164,68 грн., та завищено суму екологічного податку за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення за 2 квартал 2015 року на 6,81 грн.;

13) п/п. 240.1.2 п. 240.1 ст. 240, п/п. 242.1.2 п. 242.1 ст. 242, п. 249.5 ст. 249 Податкового кодексу України ДП «Придніпровська залізниця» в результаті чого занижено суму екологічного податку за скиди забруднюючих речовин у водні об`єкти за 4 квартал 2015 року на 1 858,49 грн.;

14) п/п. 240.1.3 п. 240.1 ст. 240, п/п. 242.1.3 п. 242.1 ст. 242, п. 246.5 ст. 246, п. 249.6 ст. 249 Податкового кодексу України ДП «Придніпровська залізниця» в результаті чого занижено суму екологічного податку за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах на 36 790,06 грн.;

15) пункту 287.4 статті 287 Податкового кодексу України, що призвело до несвоєчасної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по земельному податку за грудень 2015 року по строку сплати 30.01.2015 року, по уточнюючим Податковим деклараціям з плати за землю за 2015 рік від 25.05.2015 № , від 17.08.15 № та від 21.01.2016 № ;

16) п. 270.1, ст. 270, п.274.1 ст.274, п.276.4 ст.276 Податкового кодексу України в результаті чого занижено земельний податок на загальну суму 5 729 475,00 грн.;

17) абз.1 пункту 57.1 статті 57, пункту 322.1 статті 322 Податкового кодексу України (у редакції, яка діяла на момент вчинення порушення) ВСП «Керченське пасажирське вагонне депо» ДП «Придніпровська залізниця» (код за ), що призвело до несвоєчасної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання зі збору за користування радіочастотним ресурсом України у березні 2014 року, а саме за лютий 2014 року по строку сплати 30.03.2014;

18) ст. 2 Закону України від 09.04.1999 № 587-XIV «Про збір на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства» ДП «Придніпровська залізниця» в результаті чого завищено суму збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства за серпень 2013 року на 719,00 грн. та занижено суму збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства за вересень-жовтень 2013 року на 719,00 грн.;

19) п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 - у день одержання не оприбутковано (не обліковано) у КОРО готівкові кошти на загальну суму 2 799,61 грн.

Не погодившись із висновками акту перевірки, позивач листом № НФОн-06/14 від 06.10.2016 надав відповідачу заперечення до акту перевірки (т. 6 а.с. 1-39).

Листом від 13.10.2016 № 917/10/28-01-48-01 відповідач повідомив, що за результатами розгляду заперечень висновки акту перевірки щодо встановлених порушень податкового законодавства залишені без змін (т. 6 а.с. 40-57).

На підставі висновків акта перевірки від 30.09.2016 № 174/28-01-48-03/01073828 податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 19.10.2016 № , № , № , № , № , № , а також Криворізькою центральною ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.10.2016 № .

За результатами оскарження позивачем вказаних податкових повідомлень-рішень, 16.03.2017 податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення (оскаржуване) № про донарахування податку на додану вартість у розмірі 364 075 235,50 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 182 037 617,75 грн., всього - 546 112 853,25 грн. (т. 14 а.с. 179).

Вважаючи податкове повідомлення-рішення від 16.03.2017 № протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом, за результатами розгляду якого, позовні вимоги судами попередніх інстанцій задоволено частково.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог, суди погодились з висновком податкового органу про завищення ДП «Придніпровська залізниця» податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ НВП «Інтеп» та ТОВ «Сучасні фрікційні системи».

Зокрема, зазначили, що господарські операції позивача з ТОВ НВП «Інтеп» щодо постачання останнім на адресу позивача програмного забезпечення (програмної продукції) тимчасово, у період з 01.01.2013 по 01.01.2023, звільнені від оподаткування ПДВ на підставі пункту 26.1 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Суди зазначили, що посилання позивача на той факт, що звільнення таких операцій від оподаткування можливо за умови відповідності певним критеріям, визначеним у п. 1.4 п. 15 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, суд першої інстанції відхилив з тих підстав, що звільнення від оподаткування податком на додану вартість, передбачене пунктом 26.1 підрозділу 2 розділу XX ПК України, поширюється не на окремих суб`єктів господарювання, а на операції з постачання товарів/послуг, відповідно, звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання програмної продукції не залежить від реєстрації платника податку на додану вартість як суб`єкта, який застосовує особливості оподаткування податком на прибуток підприємств суб`єктів індустрії програмної продукції, передбачені пунктом 15 підрозділу 10 розділу XX ПК України, оскільки застосовується до таких операцій, а не суб`єктів.

Відносно господарських відносин позивача з контрагентом ТОВ «Сучасні фрікційні системи» щодо завищення позивачем сум податкового кредиту у розмірі 1 039 342,05 грн., то суди попередніх інстанцій погодились з висновком податкового органу про їх нереальність, оскільки на підтвердження таких операцій надано документи, які місять розбіжності. Відсутні докази передачі ТОВ «Сучасні фрікційні системи» на адресу ДП «Придніпровська залізниця» копій ТУ У, ГОСТу, креслень або витягів з них, основних технічних даних, паспортів, креслень, правил приймання, використання, збереження, маркування, упакування, транспортування товару, як і не надано жодних доказів передачі супутніх матеріалів разом з гальмівними колодками покупцю.

Враховуючи викладене суди дійшли висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Оскільки позивачем в касаційному порядку оскаржуються судові рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо господарських взаємовідносин позивача з контрагентами ТОВ «Сучасні фрікційні системи» та ТОВ НВП «Інтеп», Верховний Суд переглядає правильність ухвалення судами попередніх інстанцій судових рішень саме в частині зазначених контрагентів.

Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Приписами п/п. 14.1.181. п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковим кредитом є сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п. 185.1. ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Положеннями п. 186.1. ст. 186 ПК України передбачено, що місцем постачання товарів є: а) фактичне місцезнаходження товарів на момент їх постачання (крім випадків, передбачених у підпунктах «б» і «в» цього пункту); б) місце, де товари перебувають на час початку їх перевезення або пересилання, у разі якщо товари перевозяться або пересилаються продавцем, покупцем чи третьою особою; в) місце, де провадиться складання, монтаж чи встановлення, у разі якщо товари складаються, монтуються або встановлюються (з випробуванням чи без нього) продавцем або від його імені.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

За змістом наведених норм, право платника податків на збільшення податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податку у інших платників цього податку товарів (послуг), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку, митною декларацією (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 ПК України) суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина 2 цієї статті).

Таким чином, будь-які документи (у тому числі, договори, акти, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Перевіряючи правильність висновків судів попередніх інстанцій відносно обґрунтованості завищення ДП «Придніпровська залізниця» податкового кредиту у розмірі 26087,55 грн. за період з 01.10.2012 по 30.06.2014 по господарським операціям з ТОВ НВП «Інтеп», то Суд виходить з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, між ТОВ НВП «Інтеп» (Постачальник) та ДП «Придніпровська залізниця» (Покупець) укладено договір від 21.10.2013 №ПР/Е131509/НЮ на постачання програмного забезпечення (носій інформації з записом програмного забезпечення підсистем до Автоматизованої системи комерційного обліку електроенергії АСКОЕ ліцензія на 4-серверних частин та 51-клієнтських частин) (т. 42 а.с. 114-117).

На виконання вказаного договору, позивачем було надано акт прийому - передачі від 15.11.2013 № 1 (т. 42 а.с.121).

Оплата постачання програмного забезпечення здійснена на підставі платіжного доручення № 1553 від 29.11.2013 на загальну суму 194 949,90 грн. в т.ч. ПДВ - 32 491,65 грн.

Суди попередніх інстанцій також встановили, що позивачем надано копію податкової накладної від 25.11.2013 № 11/25-01, на підставі якої ДП «Придніпровська залізниця» до складу податкового кредиту листопада 2013 року віднесено 26087,55 грн.

Так, відповідно до пункту 26-1 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України для операцій з постачання програмної продукції тимчасово, з 1 січня 2013 року до 1 січня 2023 року, запроваджено пільговий режим оподаткування податком на додану вартість, згідно з яким звільняються від оподаткування цим податком операції з постачання програмної продукції.

Для цілей цього пункту до програмної продукції відносяться: результат комп`ютерного програмування у вигляді операційної системи, системної, прикладної, розважальної та/або навчальної комп`ютерної програми (їх компонентів), а також у вигляді інтернет-сайтів та/або онлайн-сервісів; криптографічні засоби захисту інформації.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права», комп`ютерна програма - це набір інструкцій у вигляді слів, цифр, кодів, схем, символів чи у будь-якому іншому вигляді, виражених у формі, придатній для зчитування комп`ютером, які приводять його у дію для досягнення певної мети або результату (це поняття охоплює як операційну систему, так і прикладну програму, виражені у вихідному або об`єктному кодах).

У постанові від 24.10.2019 у справі № 820/4045/16 Верховний Суд сформулював висновок, відповідно до якого, якщо договір не передбачає передачі жодних прав власності на продукт - результат комп`ютерного програмування або передачі виключних майнових прав інтелектуальної власності на нього, а передбачає постачання програмної продукції та право на користування примірником програмного продукту, а не результатом комп`ютерного програмування, то звільнення від оподаткування операцій з постачання програмного забезпечення, передбачене пунктом 26-1 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, є безпідставним. Тобто, Верховний Суд у вказаному випадку розглядав програмну продукцію для цілей наведеної норми не як послугу, а як товар.

Вказана правова позиція також підтримана Верховним Судом у постанові від 25.01.2024 у справі № 640/8979/21.

В контексті з наведеним слід зазначити, що відповідно до пункту 5.5. договору від 21.10.2013 №ПР/Е131509/НЮ право власності на товар переходить до Замовника з моменту підписання сторонами акту-приймання-передачі та повної оплати товару Замовником відповідно до умов договору.

Тобто, договором 21.10.2013 №ПР/Е131509/НЮ передбачено перехід права власності на товар від Постачальника Замовнику.

Більш того, відповідно до Узагальнюючої податкової консультації щодо особливостей оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання програмної продукції, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 07.10.2013 № 536 операції з постачання систем та/або устаткування/обладнання, невід`ємною складовою яких є програмна продукція, не віднесені до операцій з постачання товарів і послуг, до яких застосовуються податкові пільги з податку на додану вартість.

Відповідно при здійсненні таких операцій платники податків зобов`язані здійснювати нарахування та сплату податку на додану вартість за такими операціями на загальних підставах, визначених для поставки товарів та послуг в Україні.

У касаційній скарзі скаржник наголошує на тому, що судами попередніх інстанцій залишено поза увагою той факт, що у вартість договору було включено, в тому числі матеріальний носій програмного забезпечення, який взагалі не міг підпадати під звільнення від оподаткування ПДВ.

Разом з тим, з наявних в матеріалах справи, договору від 21.10.2013 №ПР/Е131509/НЮ (т. 42 а.с. 114-117), специфікації до договору від 21.10.2013 №ПР/Е131509/НЮ (т. 42 а.с. 118), ліцензійної угоди від 21.10.2013 (т. 42 а.с. 119-120), акту № 1 прийому-передачі товару від 25.11.2013 (т. 42 а.с. 121), рахунку на оплату (т. 42 а.с. 122), видаткової та податкової накладних (т. 42 а.с. зворотній бік 122 та а.с. 123) вбачається, що предметом господарської операції між позивачем та ТОВ НВП «Інтеп» було саме оновлене програмне забезпечення АСКОЕ ДП «Придніпровська залізниця» (версія 3.4) з інструкцією (керівництвом) з інсталяції і налаштування ПЗ, ключами захисту (ліцензія на 4-сервених частинах та 51-клієнтських частин) та додатковими модулями.

Однак, з наданих скаржником документів не можливо встановити, який саме матеріальний носій передавався від Постачальника Замовнику та який був включений в ціну договору.

Відтак, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій, що програмне забезпечення, передача якого обумовлена договором між ТОВ НВП «Інтеп» та ДП «Придніпровська залізниця» від 21.10.2013 № ПР/Е131509/НЮ, підпадає під положення пункту 26-1 підрозділу 2 розділу XX ПК України, що свідчить про звільнення такої операції від оподаткування податком на додану вартість, як наслідок, висновки контролюючого органу про завищення ДП «Придніпровська залізниця» податкового кредиту у розмірі 26087,55 грн. є обґрунтованими.

При цьому, суд першої інстанції вірно відхилив посилання позивача на той факт, що звільнення таких операцій від оподаткування можливо за умови відповідності

певним критеріям, визначеним у п.1.4 п. 15 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, оскільки звільнення від оподаткування податком на додану вартість, передбачене пунктом 26-1 підрозділу 2 розділу XX ПК України, поширюється не на окремих суб`єктів господарювання, а на операції з постачання товарів/послуг. Відповідно, звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання програмної продукції не залежить від реєстрації платника податку на додану вартість як суб`єкта, який застосовує особливості оподаткування податком на прибуток підприємств суб`єктів індустрії програмної продукції, передбачені пунктом 15 підрозділу 10 розділу XX ПК України, оскільки застосовується до таких операцій, а не суб`єктів, що узгоджується з відповіддю 2 Узагальнюючої податкової консультації щодо особливостей оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання програмної продукції, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 07.10.2013 № 536.

Доводи скаржника відносно того, що Постачальник не видавав самостійно програмне забезпечення спростовуються специфікацією до договору (т. 42 а.с. 118), в якій зазначено, що ТОВ «НВП «Інтеп» є виробником товару.

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «Сучасні фрікційні системи», то колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач (Покупець) мав господарські відносини із ТОВ «Сучасні фрікційні системи» (Постачальник) на підставі договору постачання від 27.05.2014 № ПР/НХ-14207/НЮ (т. 15 а.с. 224-227).

Відповідно до змісту даного договору, Постачальник зобов`язувався передати Покупцю колодки гальмівні, згідно специфікації № 1, 2014 року виготовлення, а покупець зобов`язувався прийняти та оплатити товари. Згідно п. 2.2 договору Постачальник зобов`язувався надати Покупцю копію ТУ У, ГОСТу, креслення або витяги з них основні технічні дані, паспорт, креслення, правила приймання, використання, збереження, маркування, упакування, транспортування товару.

Згідно п. 4.1 договору товар повинен бути поставлений постачальником не пізніше 10 робочих днів від дня одержання постачальником заявки покупця, яка є підтвердженням готовності покупця до прийому товару.

Відповідно до специфікації № 1, яка є додатком до договору, ТОВ «Сучасні фрікційні системи» мало поставити позивачу 13000 шт. колодок гальмівних чавунних тип «С», 16000 шт., колодок гальмівних чавунних тип «Ф», 22000 шт. колодок гальмівних чавунних тип «М», 4000 шт., колодок гальмівних чавунних тип «ЧС».

Однак, як вірно зазначили суди попередніх інстанцій, ні контролюючому органу, ні до суду першої та другої інстанцій, не було надано копії заявок, які б направлялись постачальнику, як оголошення про намір отримати партію товару, що передбачено умовами договору від 27.05.2014 № ПР/НХ-14207/НЮ.

Також суди попередніх інстанцій правильно звернули увагу, що позивачем не надано жодних доказів передачі ТОВ «Сучасні фрікційні системи» на адресу ДП «Придніпровська залізниця» копій ТУ У, ГОСТу, креслень або витягів з них, основних технічних даних, паспортів, креслень, правил приймання, використання, збереження, маркування, упакування, транспортування товару, як і не надано жодних доказів передачі супутніх матеріалів разом з гальмівними колодками покупцю.

Більш того, судами попередніх інстанцій встановлено, що поставка продукції здійснювалась ТОВ «Сучасні фрікційні системи» за товарно-транспортними накладними з м. Ніжин, оскільки виробник продукції - колодок гальмівних чавунних типу М, С, Ф, СВ - ТОВ «Ніжинський дослідно-механічний завод» розташований у м. Ніжин Чернігівської області.

Тоді як, на момент укладання договору від 27.05.2014 № ПР/НХ-14207/НЮ ТОВ «Сучасні фрікційні системи» мало податкову адресу: м. Київ, провулок Киянівський, 7А, в той час, як надані до суду копії актів приймання-передачі товарів від 30.05.2014 б/н, від 04.06.2014 №1, від 06.06.2014 б/н, від 05.06.2014 б/н, від 11.06.2014 б/н, від 11.06.2014 б/н, від 19.06.2014 б/н, від 19.06.2014 №1, від 19.06.2014 №2, 27.06.2014 б/н, від 02.07.2014 №2, від 07.07.2014 №3, від 08.07.2014 б/н, від 21.07.2014 б/н, від 22.07.2014 б/н, від 22.07.2014 б/н, від 25.07.2014 б/н, від 25.07.2014 б/н, від 07.08.2014 б/н, від 07.08.2014 б/н, від 19.08.2014 б/н, від 26.08.2014 б/н та від 29.08.2014 б/н, копії видаткових накладних №173 від 30.05.2014, №183 від 04.06.2014, №185 від 05.06.2014, №188 від 06.06.2014, №190 від 11.06.2014, №191 від 11.06.2014, №206 від 19.06.2014, №207 від 19.06.2014, №208 від 19.06.2014, №215 від 27.06.2014, №221 від 02.07.2014, №226 від 07.07.2014, №227 від 08.07.2014, № 236 від 21.07.2016, №238 від 22.07.2014, №247 від 25.07.2014, №248 від 25.07.14, №255 від 07.08.2014, №251 від 07.08.2014, №267 від 19.08.2014, №274 від 26.08.2014, №283 від 29.08.2014, №239 від 22.07.2014 та копії податкових накладних від 30.05.2014 №62, від 04.06.2014 №7, від 06.06.2014 №12, від 05.06.2014 №9, від 11.06.2014 №14, від 11.06.2014 №15, від 19.06.2014 №30, 19.06.2014 №31, 19.06.2014 №32, 27.06.2014 №39, 02.07.2014 №4, 07.07.2014 №9, 08.07.2014 №10, 21.07.2014 №19, 22.07.2014 №21, 22.07.2014 №22, 25.07.2014 №30, 25.07.2014 №31, 07.08.2014 №3, 07.08.2014 №7, 19.08.2014 №20, 26.08.2014 №26, 29.08.2014 №35 (т. 16), були складені у м. Донецьку, яке на період їх складання перебувало в зоні проведення антитерористичної операції.

Також суди попередніх інстанцій вірно акцентували увагу, що частина долучених позивачем до матеріалів справи приймальних актів містять інформацію про те, що гальмівні колодки прибули з м. Києва, а в інших приймальних актах вказується м. Ніжин, що є суперечливим.

Суди попередніх інстанцій також правильно зазначили, що в матеріалах справи міститься копія накладної від 04.06.2014 № РН-0147, в якій вказано, що гальмівні колодки типу «С» у кількості 1550 шт. було відпущено позивачу не ТОВ «Сучасні фрікційні системи», а саме ТОВ «Красилівський ливарний завод».

Більш того, як вбачається з товарно-транспортної накладної від 04.06.2014 № 40602, товаровідправником гальмівних колодок типу «С» у кількості 1550 шт. був саме ТОВ «Красилівський ливарний завод», що ставить під сумнів достовірність акту приймання-передачі товарів від 05.06.2014.

Суди попередніх інстанцій також зазначили, що в матеріалах справи наявна копія накладної від 23.07.2014 № РН-0193, в якій вказано, що гальмівні колодки типу «С» у кількості 1550 шт. було відпущено позивачу не ТОВ «Сучасні фрікційні системи», а саме ТОВ «Красилівський ливарний завод». Вказане також підтверджується копією товарно-транспортної накладної від 23.07.2014 № 230701.

При цьому, суди попередніх інстанцій правильно послалися на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2016 у справі № 804/9195/15, в якій зазначено, що судом двічі приймались ухвали щодо забезпечення доказів, витребування доказів придбання, зберігання та транспортування ТОВ «Сучасні фрікційні системи» товару. Суди зазначили, що згідно матеріалів справи, будь-яка інформація щодо наявності складських приміщень, власного автотранспорту або його оренда для перевезення великої кількості товару відсутня.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що відповідачем надано витяг з картки платника податків ТОВ «Сучасні фрікційні системи», з якого вбачається, що 08.05.2014 свідоцтво платника ПДВ 200130391 ТОВ «Сучасні фрікційні системи» було анульовано.

Відповідно до даних реєстру платників ПДВ Державної фіскальної служби України датою реєстрації ТОВ «Сучасні фрікційні системи» як платника податку є 07.08.2014.

Отже, вказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено обставини, пов`язані з нереальністю господарських операцій між ДП «Придніпровська залізниця» та ТОВ «Сучасні фрікційні системи», а саме: станом на 27.05.2014, коли між ТОВ «Сучасні фрікційні системи» та ДП «Придніпровська залізниця» було укладено договір поставки, свідоцтво платника ПДВ постачальника вже було анульовано.

З Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що постановою Верховного Суду від 16.04.2020 у справі № 804/9195/15 касаційну скаргу Державного підприємства «Придніпровська залізниця» залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2016 залишено без змін.

Крім іншого суди попередніх інстанцій також зазначили, що основним контрагентом-постачальником, сформувавшим податковий кредит ТОВ «Сучасні фрікційні системи» у травні - серпні 2014 року є ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЕНЕРГЕТИЧНЕ МАШИНОБУДІВНИЦТВО», який згідно баз даних ДФС України, та детального аналізу наявної інформації, не має необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності трудових ресурсів, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, власного чи орендованого нерухомого майна, тощо.

При цьому, в ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва від 13.01.2016 у справі №760/430/16-к, міститься посилання на пояснення засновника ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЕНЕРГЕТИЧНЕ МАШИНОБУДІВНИЦТВО» щодо ведення фінансово - господарської діяльності даного підприємства, встановлено, що він не має відношення до реєстрації та ведення господарської діяльності підприємств на яких, згідно реєстраційних даних він є посадовою особою, зокрема, на підприємстві ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЕНЕРГЕТИЧНЕ МАШИНОБУДІВНИЦТВО», як і в ухвалі Солом`янського районного суду від 28.11.2014 у справі № 760/25525/14-к, зазначається, що органом досудового розслідування встановлено, що протягом 2011 року невстановленими слідством особами, з метою прикриття незаконної діяльності, були зареєстровані на «підставних» осіб фіктивні суб`єкти підприємницької діяльності, а саме ТОВ «КФ «Горизонталь» (); ТОВ «Константа-інкорпорейтед» (); ТОВ «Центр гальмівного устаткування» (), ТОВ «Сучасні фрікційні системи» (), ТОВ «Суперщітка» (), ТОВ «Мост-кепітал» (), ТОВ «Промислове транспортне обладнання» (), ТОВ «Служба захисту підприємств» (), ТОВ «Торговий дім «Енергетичне машинобудівництво» (), ТОВ «Індастріал-інвест» (), ТОВ «Мастерклін» (), ТОВ «Група індастріал» (), ТОВ «Об`єднаний торговий дім «Безпека руху» (), ТОВ «Група компаній «Вектор» (), ТОВ «Агенція спеціалізованих послуг» ().

Більш того, як вбачається з акту перевірки податковим органом від ДПІ у місті Харкові ГУ ДФС у Харківській області отримано лист від 12.03.2016 №;94/21-03-22-04/35847801 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Сучасні фрікційні системи» за серпень 2014 року та від ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у місті Києві отримано податкову інформацію від 24.09.2014 № 61/22-08 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Сучасні фрікційні системи» за липень 2014 року, за результатами яких господарські операції між ТОВ «Сучасні фрікційні системи» та контрагентами-постачальниками та покупцями не підтверджується у зв`язку з тим, що підприємство не встановлено за податковою адресою. Також зафіксовано про неможливість встановити та опитати посадових осіб ТОВ «Сучасні фрікційні системи».

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про завищення позивачем податкового кредиту на суму 1 039 342,05 грн. по взаємовідносинам ДП «Придніпрянська залізниця» з ТОВ «Сучасні фрікційні системи».

Отже, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень суди допустили неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Касаційний перегляд справи здійснено в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 № 460-ІХ (відповідно до пункту 2 розділу ІІ цього Закону), та в межах доводів та вимог касаційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 341 КАС України.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Придніпровська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2018 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15.11.2018 у справі № 804/1604/17 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Cудді Л.І. Бившева

В.П. Юрченко