Справа № 701/167/26
Суддя: Маренюк В. Л.
Дата ухвалення: 2026-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №701/167/26
Провадження №2-а/701/1/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2026 рокуСуддя Маньківського районного суду, Черкаської області Маренюк В.Л.

розглянувши в порядку спрощеного провадження в с-щі. Маньківка, Уманського райну, Черкаської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України,

В С Т А Н О В И В :

18.02.2026 року до Маньківського районного суду Черкаської області надійшла справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України.

На підставу своїх вимог спирається на те, що 12.02.2026 року засобами поштового зв`язку позивач отримав копію постанови Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії AB №00009781 від 27.01.2026 (далі - Постанова), якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст.1321 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Відповідно до Постанови, 15.01.2026 року год. 16 хв., за адресою Н-05, км 36+303, Київська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 18.480 д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 8.47 % (0.974 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11.5 тон.

Власником транспортного засобу MAN TGX 18.480 д.н.з. НОМЕР_1 , є приватне підприємство «СЕВЕРИН», , в якому позивач є керівником.

Позивач вважає винесену Державною службою України з безпеки на транспорті Постанову протиправною, а тому бажає скористатись своїм правом на її оскарження.

Відповідно до ч.1 ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 1322 цього Кодексу, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

А відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

27.01.2026 головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Павленко А.М., винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії AB №00009781, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.1321 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500,00 грн., за те, що:

«15.01.2026 о 11 год. 16 хв., за адресою Н-05, км 36+303, Київська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 18.480 д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 8.470 % (0.974 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11.5 тон, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 1321 Кодексу України про адміністративні правопорушення».

Будь-яка інша інформація щодо фактичних обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, так як і відомості, на підставі і за допомогою яких було встановлено перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу в оскаржуваній постанові відсутні.

На думку позивача це є порушенням Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом інфраструктури України від 27.09.2021 року №512 (далі-Інструкція).

У оскаржуваній постанові вказано, що перевищення нормативних параметрів здійснено транспортним засобом MAN TGX 18.480 д.н.з. НОМЕР_1 , однак відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вказаний транспортний засіб є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем - Е, маса без навантаження 7155 кг, а тому в ньому не може перевозитись вантаж. В даному випадку вантаж перевозився в іншому транспортному засобі н/причепі-цистерні ENERCO д.н.з. НОМЕР_2 , маса без навантаження 7600 кг, який належить ПП «СЕВЕРИН». В оскаржуваній постанові про цистерну не вказано. Загальна вага не перевищувала дозволених норм і становила 39 261 кг (з них 15 359 кг. - дизельне паливо 7 702 кг. - бензин А-96-Євро5-Е0, копія товарно-транспортної накладної додається, маса автомобіля та цистерни 16 200 кг (хоча згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, вага автомобіля без навантаження 7155 кг., а цистерни 7600 кг., разом 14755 кг.).

Різниця між фактичною вагою та результатами зважування становить 5039 кг.

31 січня 2025 року між ПП «СЕВЕРИН» та ТОВ «Західна нафтогазова компанія», було укладено договір поставки нафтопродуктів №3H-MO-3556. 14 січня 2026 року до вказаного договору було укладено додаткову угоду №65 на поставку ПП «СЕВЕРИН» 10242.00 літрів бензину А-95 та 18241.00 літрів дизельного палива.

15 січня 2026 року ПП «СЕВЕРИН» було зроблено заявки в ТОВ «Західна нафтогазова компанія" на відвантаження 18 241 літрів (15 359 кг) дизельного палива та 10242 літра (7 702 кг) бензину А-95. Завантаження нафтопродуктів проводилось на складі розпорядника акцизного складу ТОВ «ЄВРО НАФТО ГРУП», . Перед завантажуванням було проведено зважування, вага автомобіля з цистерною склала 16 200 кг., після цього було проведено завантаження 7 702 кг., бензину та 15359 кг., дизельного палива, загальна вага завантажених автомобіля з цистерною склала 39261 кг., було створено товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів №ЄН00055, в якій було відображено всі результати зважувань.15.01.2026 року ТОВ «Західна нафтогазова компанія» було створено акцизні накладні форми «П» за порядковими номера 157 та 158, в яких вказано об`єм дизельного палива 18241 літрів, бензину 10242 літра. Вказані акцизні накладні були зареєстровані ПП «СЕВЕРИН» в ЄРАНі (Єдиному реєстрі акцизних накладних). 15.01.2026 р. були створені видаткові накладні №НБ000058 та №1ЧБ000059.

Крім того, в постанові повинні бути зазначені обставини, установлені під час розгляду справи, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги.

Всупереч вищезазначеним вимогам Інструкції, оскаржувана постанова не містить вищеперерахованої інформації, що свідчить про неповноту встановлення обставин справи про адміністративне правопорушення і безпідставність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 1321 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У відповідності до ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч. 2 ст. 1321 КУпАП настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 72 КУпАП, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказах, висновків експертів, показів свідків.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З пункту 22.5 Правил дорожнього руху вбачається, що забороняється рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами.

В цей же час, оскаржувана Постанова не містять інформацію про максимальне дозволене навантаження на вісь транспортного засобу, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги; інформацію про категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, шинність (кількість коліс) на вісі.

Відсутність вказаної інформації ставить під сумнів її врахування суб`єктом владних повноважень при встановленні факту перевищення встановлених законодавством вагових норм.

Таким чином, оскаржувана постанова не містить належних і достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.1321 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 2 розділу II Інструкції, уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система), необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі (далі - постанова).

Під час опрацювання інформаційних файлів уповноважена посадова особа оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

А згідно з п.4 розділу II Інструкції, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу з використанням системи уповноважена посадова особа з`ясовує, в тому числі, наявність фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, ознаки якого зафіксовані на фотознімках, відеозаписі (за наявності) в інформаційному файлі; наявність та повноту інформації про зафіксований транспортний засіб; відповідність типу, марки та моделі зафіксованого транспортного засобу його реєстраційним даним, отриманим із системи.

Відсутність у оскаржуваній постанові інформації, необхідної для встановлення наявності чи відсутності події та складу адміністративного правопорушення, свідчить про те, що уповноважена посадова особа Відповідача здійснила розгляд справи без всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, обмежившись лише зазначенням у постанові маси перевищення вагової норми та її відсоток, тоді як ця величина повинна бути розрахована з урахуванням всіх параметрів транспортного засобу, які уповноваженою посадовою особою не були встановлені.

Тобто, незрозуміло, яким чином у оскаржуваній постанові визначено розмір перевищення вагової норми, якщо уповноваженою посадовою особою Відповідача не визначено ні допустиму вагу і навантаження на осі транспортного засобу залежно від його типу та категорії, ні фактично зафіксовано в момент зважування вагу.

Також не враховано, що єдиною методикою виконання вимірювань по осьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі є лише Методика виконання вимірювань по осьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», свідоцтво про атестацію № 02- 84-08 від 08.07.2008 (http://www.asmap.org/ua/info/met_vv.pdf). Згідно розділу 11 даної методики вагові параметри ТЗ, що перевозять наливні вантажі (у автоцистернах, причепах-цистернах, напівпричепах-цистернах) визначаються виключно у статичному режимі.

При зважуванні транспортного засобу слід враховувати властивості вантажу, який перевозиться, у даному випадку бензин та дизельне пальне, які є рідким наливним вантажем, що постійно переміщується по всім осям транспортного засобу під час руху. Відтак проведення зважування у русі без дотримання часу, необхідного для врівноваження рідкого вантажу не може дати достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача та причепа при заїзді на платформу ваг.

Отже, суб`єктом владних повноважень не доведено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.1321 КУпАП.

Згідно ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З обставин, викладеній у цій позовній заяві, на думку позивача вбачається, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП та Інструкції. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б поза розумним сумнівом свідчили, що в діях позивача є склад правопорушення, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Аналогічний адміністративний позов при ідентичній ситуації з цим же автомобілем та напівпричепом/цистерною було розглянуто 07 червня 2024 року справа №701/459/24 Маньківським районним судом Черкаської області та ШОСТИМ АПЕЛЯЦІЙНИМ АДМІНІСТРАТИВНИМ СУДОМ 27 серпня 2024 року. Адміністративний позов було задоволено повністю, визнано протиправними та скасовані постанови Державної служби з безпеки на транспорті серії АА№00018492 від 04.04.2024 та серії АА№19250 від 26.04.2024 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, оскаржувана постанова, на думку позивача, підлягають скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

Розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Державними інспекторами відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контроль) за безпекою на наземному транспорті винесено відносно позивача постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі:

-від 15.01.2026 року год. 16 хв., за адресою Н-05, км 36+303, Київська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 18.480 д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 8.47 % (0.974 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11.5 тон.

Транспортний засіб MAN TGX 18.480 д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вказаний транспортний засіб є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем Е, маса без навантаження 7155 кг.

15.01.2026 року вантаж (дизельне паливо та бензин) перевозився за допомогою тягача в іншому транспортному засобі н/причепі - цистерні ENERCO д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ПП «Северин».

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині скасування постанови від 15.01.2026 року серія АА №00009781, позивач звертає увагу на те, що в оскаржуваній постанові нічого про цистерну не вказано. Загальна вага не перевищувала дозволених норм і становила 39261 кг., (з них 7702 кг., - бензин А-95 та 15359 кг., - дизельне паливо, копія товарно-транспортної накладної додається, маса автомобіля та цистерни 16200 кг.). Різниця між фактичною вагою та результатами зважування становить 5039 кг. Автомобілем MAN TGX 18.480 д.н.з. НОМЕР_1 з н/причепом-цистерною ENERCO д.н.з. НОМЕР_2 на підставі договору про надання транспортних послуг №ЗН-МО-3556 від 31 січня 2025 року перевозилось дизельне паливо, яке належить ТОВ «Західна нафтогазова компанія», . 14 січня 2026 до вказаного договору було укладено додаткову угоду №65 на поставку ПП «Северин» 10242,00 літрів бензину А-95 та 18241,00 літрів дизельного палива.

15 січня 2026 року ПП «СЕВЕРИН» було зроблено заявки в ТОВ «Західна нафтогазова компанія" на відвантаження 18 241 літрів (15359 кг) дизельного палива та 10242 літра (7702 кг) бензину А-95. Завантаження нафтопродуктів проводилось на складі розпорядника акцизного складу ТОВ «ЄВРО НАФТО ГРУП», . Перед завантажуванням було проведено зважування, вага автомобіля з цистерною склала 16 200 кг., після цього було проведено завантаження 7 702 кг., бензину та 15359 кг., дизельного палива, загальна вага завантажених автомобіля з цистерною склала 39261 кг., було створено товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів №ЄН00055, в якій було відображено всі результати зважувань.15.01.2026 року ТОВ «Західна нафтогазова компанія» було створено акцизні накладні форми «П» за порядковими номера 157 та 158, в яких вказано об`єм дизельного палива 18241 літрів, бензину 10242 літра. Вказані акцизні накладні були зареєстровані ПП «СЕВЕРИН» в ЄРАНі (Єдиному реєстрі акцизних накладних). Також 15 січня 2026 року були створені видаткові накладні №НБ000058 та №1ЧБ000059.

Представник відповідача у своєму відзиві заперечив на задоволення позову та зазначив, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі - Положення) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно підпункту 1 пункту 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є: реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують:

в) навантаження на вісь:

Максимальне значення для автомобільних доріг

Кількість осей державного значення, тонн місцевого значення, тонн

На одинарну вісь 11,5 7

На здвоєні осі, якщо відстань

між осями:

менш як 1 метр 11,5 7

від 1 до 1,3 метра 16 10

від 1,3 до 1,8 метра при

неспарених колесах 18 10,5

від 1,3 до 1,8 метра при 19 11,5

спарених колесах, за умови, що

навантаження на кожну вісь не

перевищує 9,5 тонни

від 1,3 до 1,8 метра 23 11,5

чотирьохвісних автомобілів,

ведучі вісі яких оснащені

спареними колесами, за умови,

що навантаження на кожну

ведучу вісь не перевищує 11,5

тонни

від 1,8 до 2,5 метра для причепів 20 11,5

та напівпричепів

На строєні осі, в тому числі

транспортних засобів

спеціалізованого призначення

(контейнеровозів), що

здійснюють перевезення одного

або більше контейнерів, якщо

відстань між осями:

1,3 метра або менше 21 13

понад 1,3 до 1,4 метра 24 14.

Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КУпАП що адміністративним правопорушенням є перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. За вчинення такого правопорушення передбачена адміністративна відповідальність у виді накладення штрафу, зокрема, в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Зі змісту оскаржуваної постанови АВ № 00009781 від 27.01.2026 вбачається, що розглянувши відомості з матеріалів інформаційного файлу, створених системою за допомогою технічних засобів WIM 5, 5, головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, Павленко Аліною Михайлівною, складено постанову серія АВ № 00009781 від 27.01.2026, згідно з якою встановлено, що 15.01.2026 о 11 год 16 хв., за адресою M-05, км 36+303, Київська обл, зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 18.480, ДНЗ НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 8,470% (0.974 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тон, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132 КУпАП.

ІІ. Щодо перевезення вантажу який перебуває у рідкому стані

В позовній заяві Позивач, вказує на те, що здійснював перевезення вантажу який перебуває у рідкому стані, а саме олія соняшникова нерафінована невиморожена (пресова екстракціна), не заслуговує на увагу з огляду на те, що обов`язок перевізника дотримуватись технічних характеристик, не навантажувати на автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати перевантаження на осі транспортного засобу.

Крім того, відповідач не погоджується з доводами позивача про те, що проведення зважування у русі, шляхом поосьового зважування, без дотримання часу, необхідного для його врівноваження рідкого (подільного) вантажу, не може дати достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, адже не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зміщення центру ваги під час нахилу тягача при заїзді на ваги, оскільки

Додатком до Порядку № 1174 визначено вимоги до облаштування автоматичних пунктів фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті, пунктом 2 яких встановлено, що устаткування автоматичного пункту встановлюється на ділянках автомобільних доріг, на яких не порушується рівномірність руху.

Крім того, фізичні характеристики вантажу, не впливають на загальну вагу вантажу та на навантаження на осі, від того який вантаж перевозився, це не зменшить вагу вантажу чи його розміщення. Фізичні характеристики вантажу не спростовують виявленого порушення.

Переміщення рідкого вантажу під час руху транспортного засобу не є тією обставиною, яка може звільнити від визначеної законодавством адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, перевізник має вчиняти відповідні дії, зокрема щодо закріплення вантажу, або вжиття інших заходів, які б унеможливлювали зміщення вантажу, з метою не допущення перевищення допустимого навантаження на окрему ось транспортного засобу.

Завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.

Відповідач зазначаєити, що переміщення вантажу під час руху є неприпустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу, що є загрозою для безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пунктів 8.14 - 8.15 Глави 8 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 (далі Правила № 363) завантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху.

Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Згідно з пунктом 12.1 Глави 12 Правил №363 передбачено, що при транспортуванні вантажів необхідно дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.

Відповідно до пункту 12.5 Глави 12 Правил № 363 для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Пунктом 8.20 Глави 8 Правил № 363 визначено, що водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити Замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню.

Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема подільного вантажу автомобільним транспортом зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Наведеними вище нормативними актами не передбачається можливості звільнення перевізника від відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у випадку переміщення вантажу у вантажному відсіку автомобіля.

ІІІ. Щодо доводів про навантаження на вісь

Система зважування в русі Weigh-in-motion (WIM) це розумна система комплексного збору інформації, яка містить дані щодо руху транспортних засобів автомобільними шляхами (швидкість, загальна вага, вага окремих осей). Загалом це майданчик для динамічного зважування автомобілів. Основною метою роботи цієї системи є моніторинг дорожнього руху, фіксація порушень та передання показників Укртрансбезпеці, яка має право накладати штрафи за перевантаження.

Навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на WIM комплексі встановлюється шляхом вимірювання тиску, який створюється шляхом натискання коліс, розташованими на вісі транспортного засобу, на відповідні датчики, які вбудовані у вагову платформу на ваговому пункті. Вони реєструють тиск, який здійснюється на дорожню поверхню, коли транспортний засіб проїжджає. За допомогою цього тиску та інших параметрів, таких як швидкість і розміри ТЗ, система може розрахувати масу ТЗ.

Датчики, розташовані під дорожнім покриттям, реєструють цей тиск під час проїзду ТЗ.

Максимальна границя зважування датчиків на WIM комплексі визначається технічними характеристиками самого комплексу та стандартами, які регулюють вагові вимірювання на дорогах.

Ця границя зважування вказує на максимальний доступний тиск, який може створювати одинарна вісь транспортного засобу під час його руху без порушення правил дорожнього.

Дані обробляються системою, яка потім розраховує масу транспортного засобу та інші його параметри.

Фактори, що впливають на навантаження на вісь:

Загальна маса автомобіля чим важчий транспортний засіб, тим більше навантаження на осі.

Розподіл ваги рівномірний розподіл вантажу зменшує перевантаження окремих осей.

Тип підвіски залежна або незалежна підвіска впливає на те, як вага розподіляється між колесами.

Кількість осей багатовісні автомобілі мають менше навантаження на кожну окрему вісь, що допомагає зменшити знос дороги.

Тиск у шинах правильно налаштований тиск у шинах допомагає рівномірно розподілити навантаження.

Якщо одна з осей транспортного засобу піднята (наприклад, у вантажівки піднята вісь), навантаження на інші осі змінюються, що може мати різні наслідки такі, як в даній ситуації, що спричинило навантаження на одинарну вісь.

Коли одна вісь піднімається, загальна маса транспортного засобу перерозподіляється на решту осей, що призводить до збільшення навантаження на залишені осі.

Однак, потрібно стежити за рівномірним розподілом навантаження та дотримання норм, щоб уникнути подібного випадку.

Відповідач звертає увагу суду на те, що навантаження на осі було зафіксоване в момент проїзду транспортного засобу через систему габаритно-вагового контролю.

Жодних доказів на підтвердження того, що в момент фіксації правопорушення навантаження на осі були іншим, ніж зафіксовані приладом автоматичним для зважування транспортних засобів у русі Позивачем не надано.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. №30 (далі -Правила №30).

Відповідно до пункту 3 Правил № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Жодних винятків щодо рідкого вантажу у Правилах № 30 не міститься, як і виняткових дозволених вагових обмежень для рідкого вантажу (чи щодо загальної маси ТЗ чи щодо осьових навантажень) пунктом 22.5 Правил дорожнього руху.

Крім того, фото транспортного засобу додане до відзиву підтверджує, що вантаж перевозився у цистерні. Цистерни для перевезення рідин звично всередині відгороджуються рядом спеціальних перегородок з метою зменшення ударів рідини об стінки і днище цистерни при русі.

Автомобільні цистерни виготовляються згідно з вимогами Державних стандартів та інших затверджених нормативних документів. їх конструктивне рішення залежить від призначення, тобто від виду перевезених вантажів. В обов`язковому порядку регламентуються наступні параметри:

-місткість/габаритні розміри;

-вантажопідйомність;

-форма, розміри перегородок, виконують функцію хвилерізів;

-механічна міцність;

-допустиме навантаження на вісь транспортного засобу.

Тип перерізу автоцистерни в першу чергу залежить від конструктивних особливостей шасі. Переважно орієнтуються на навантаження, що розподіляється по осях, довжину рами і загальну вантажопідйомність. Також варто звернути увагу і на ряд інших моментів.

Так, резервуари, особливо великого об`єму як у нашому випадку, поділяються на відсіки (хвилерізами). Наявність відсіків дозволяє перевозити різні рідини.

Встановлення хвилерізів і перегородок в резервуарах напівпричепів-цистерн необхідне, оскільки при відсутності їх (наприклад, рух на підйом) відбувається розвантаженням ведучої осі автомобіля-тягача внаслідок перетікання рідини назад, що може призвести до буксування останнього. Розвантаження секційних напівпричепів-цистерн повинне розпочинатися з задніх секцій, щоб забезпечити необхідне навантаження на сідло.

Таким чином, з огляду на особливість вантажу, цистерни виготовлені таким чином, що розподіл маси по осях, а тим паче загальної маси майже не змінюється під час руху ТЗ.

Отже, доводи позивача про те, що перевозився рідкий вантаж та його вага змінюється в залежності від рельєфу дороги, швидкості руху є припущенням, тому не можуть братися судом до уваги.

Крім того, не впливають на звільнення від відповідальності у сфері автотранспортного перевезення доводи позивача про переміщення під час руху вантажу (з урахуванням його характеристик), оскільки відповідно до положень п. 12.5 Правил від 14.10.97 року № 363 для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Аналогічним чином, не можуть бути враховані відповідні дані ваги, зафіксовані у товарно-транспортній накладній, оскільки відповідно до п. 13 Порядку від 27.12.2019 року № 1174 вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів здійснюються засобами вимірювальної техніки, які відповідають вимогам, законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

Перевізник повинен дотримуватись технічних характеристик, не навантажувати на автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати перевантаження на осі транспортного засобу.

ІV. Щодо форми та змісту оскаржуваної постанови

Так, згідно пункту 2 Порядку № 1174, система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (надалі система) взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 1174, фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах.

Згідно пункту 15 Порядку № 1174, метадані повинні містити дані про:

- засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки);

- місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати);

- найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;

- дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, номерний знак транспортного засобу;

- фотографії транспортного засобу: фронтальну, фотографію номерного знака транспортного засобу, оглядову фотографію із зображенням розпізнаного номерного знака;

- відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).

Під час передачі інформаційних файлів та метаданих проводиться їх автоматизована перевірка в інформаційно-телекомунікаційній системі на цілісність та походження даних (пункт 10 Порядку №1174).

Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих (пункт 14 Порядку фіксації адміністративних правопорушень).

Тобто, Порядком 1174 встановлено механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному, однак відповідно до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МІУ від 27.09.2021 № 512 (далі Інструкція № 512), затверджено форму до змісту постанови.

Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися в постанові, в залежності від обставин вчинення порушення.

Так, відповідно до додатку 1 до Інструкції №512 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин та на даний час) в постанові має міститися виключно інформація про дату, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи, зазначеної у статті 14 КУпАП, дата народження, місце проживання (перебування), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті, опис обставин, установлених під час розгляду справи. Зазначення в тексті постанови інших відомостей, положеннями даного нормативно-правового акту не передбачено.

Відповідач зазначає, що згідно п. 3 Інструкції № 512, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичому режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Отже, Інструкцією № 512 затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися в постанові, в залежності від обставин вчинення порушення.

Постанови, винесені відносно ОСОБА_1 , в повній мірі відповідають формі, затвердженій Додатком 1 Інструкції № 512.

Стосовно вимог до змісту постанови, відповідач вважає, що необхідно керуватися виключно ст. 283 КУпАП, відповідно до якої постанова повинна містити:

-найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

-дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

-опис обставин, установлених під час розгляду справи;

-зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

-прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Таким чином, оскаржувані постанови у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, на думку відповідача. відповідають усім вищенаведеним критеріям та містять необхідну інформацію, передбачену КУпАП. Максимально дозволене навантаження на одинарну вісь транспортного засобу зазначена шляхом посилання на п. 22.5 Правил дорожнього руху України (11,5 тон). Інша інформація, яка формує об`єктивну сторону порушення, не лише міститься в постановах, але й підтверджуються інформаційними файлами та даними фотофіксації, які відповідач додав до відзиву.

Відсоткове та натуральне значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу та 16 % щодо навантаження на осі.

Формула розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами:

*% перевищення = ((Xфакт ? Xнорм ? похибка пристрою)/Xнорм)*100%

Xфакт фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр);

Xнорм нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр) зазначений відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху.

Похибка пристрою регламентовано-допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010, помножена на Xфакт при розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр), та становить: для параметру довжини ТЗ - 600 мм, для параметру ширини ТЗ - 100 мм, для параметру висоти ТЗ - 60 мм, для параметру загальної маси ТЗ - 10% від фактичної маси ТЗ, для параметру навантаження на одиночну вісь ТЗ - 16% від фактичного навантаження на вісь, для параметру навантаження на здвоєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі, для параметру навантаження на строєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі.

Так, згідно інформаційної карти габаритно-вагового контролю за постановою АВ № 00009781 від 27.01.2026, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу склала

14850 кг, тобто з перевищенням нормативних параметрів навантаження (з урахуванням похибки пристрою) на 8,470% (0.974 тон).

Отже, розрахунок відсоткового перевищення навантаження на одинарну вісь виглядає наступним чином:

(14850 - 11500 - 16%* 14850)/ 11500)*100% = 8,470% Інформація, яка формує об`єктивну сторону порушення, не лише міститься в постанові, але й підтверджуються інформаційними файлами та даними фото фіксації.

Позивач у відповіді на відзив не погодився з позицією відповідача викладеною у відзиві та зазначив, що Будь-яка інша інформація щодо фактичних обставин вчинення адміністративного правопорушення, так як і відомості, на підставі і за допомогою яких було встановлено перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу в оскаржуваній постанові відсутні. Це є порушенням Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом інфраструктури України від 27.09.2021 року № 512 (далі -Інструкція).

У оскаржуваній постанові вказано, що перевищення нормативних параметрів здійснено транспортним засобом MAN TGX 18.480 д.н.з. НОМЕР_1 , однак відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вказаний транспортний засіб є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем Е, маса без навантаження 7155 кг, а тому в ньому не може перевозитись вантаж. В нашому випадку вантаж перевозився в іншому транспортному засобі н/причепі-цистерні ENERCO д.н.з. НОМЕР_2 , маса без навантаження 7600 кг, який належить ПП «СЕВЕРИН». В оскаржуваній постанові нічого про цистерну не вказано. Загальна вага не перевищувала дозволених норм і становила 39 261 кг (з них 15 359 кг- дизельне паливо 7 702 кг бензин А-96-Євро5-Е0, копія товарно-транспортної накладної додана, маса автомобіля та цистерни 16 200 кг (хоча згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, вага автомобіля без навантаження 7155 кг, а цистерни 7600 кг, разом 14755 кг).

Різниця між фактичною вагою та результатами зважування становить 5039 кг. 31 січня 2025 року між ПП «СЕВЕРИН» та ТОВ «Західна нафтогазова компанія», було укладено договір поставки нафтопродуктів №ЗН-МО-3556. 14 січня 2026 року до вказаного договору було укладено додаткову угоду №65 на поставку ПП «СЕВЕРИН» 10242.00 літрів бензину А-95 та 18241.00 літрів дизельного палива. 15 січня 2026 року ПП «СЕВЕРИН» було зроблено заявки в ТОВ «Західна нафтогазова компанія" на відвантаження 18 241 літрів (15 359 кг) дизельного палива та 10242 літра (7 702 кг) бензину А-95. Завантаження нафтопродуктів проводилось на складі розпорядника акцизного складу ТОВ «ЄВРО НАФТО ГРУП», . Перед завантажуванням було проведено зважування, вага автомобіля з цистерною склала 16 200 кг, після цього було проведено завантаження 7 702 кг бензину та 15359 кг дизельного палива, загальна вага завантажених автомобіля з цистерною склала 39261 кг, було створено товарно транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів №ЄН00055, в якій було відображено всі результати зважувань. 15.01.2026 року ТОВ «Західна нафтогазова компанія» було створено акцизні накладні форми «П» за порядковими номера 157 та 158, в яких вказано об`єм дизельного палива 18241 літрів, бензину 10242 літра. Вказані акцизні накладні були зареєстровані ПП «СЕВЕРИН» в ЄРАНі (Єдиному реєстрі акцизних накладних). Також 15 січня 2026 року були створені видаткові накладні № НБ000058 та № НБ000059.

Крім того, в постанові повинні бути зазначені обставини, установлені під час розгляду справи, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги. Всупереч вищезазначеним вимогам Інструкції, оскаржувана постанова не містить вищеперерахованої інформації, що свідчить про неповноту встановлення обставин справи про адміністративне правопорушення і безпідставність притягнення мене до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 132 - 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У відповідності до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідальність за ч. 2 ст. 132 - 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає за перевищення встановлених законодавством габаритновагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. Статтею 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності. Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Згідно ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказах, висновків експертів, показів свідків. Виходячи із положень ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. З пункту 22.5 Правил дорожнього руху вбачається, що забороняється рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами. В цей же час, оскаржувана Постанова не містять інформацію про максимальне дозволене навантаження на вісь транспортного засобу, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги; інформацію про категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, шинність (кількість коліс) на вісі. Відсутність вказаної інформації ставить під сумнів її врахування суб`єктом владних повноважень при встановленні факту перевищення встановлених законодавством вагових норм. Таким чином, оскаржувана постанова не містить належних і достатніх доказів вчинення мною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1321 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції, уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - cистема), необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі (далі - постанова). Під час опрацювання інформаційних файлів уповноважена посадова особа оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. А згідно з п. 4 розділу ІІ Інструкції, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу з використанням системи уповноважена посадова особа з`ясовує, в тому числі, наявність фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, ознаки якого зафіксовані на фотознімках, відеозаписі (за наявності) в інформаційному файлі; наявність та повноту інформації про зафіксований транспортний засіб; відповідність типу, марки та моделі зафіксованого транспортного засобу його реєстраційним даним, отриманим із системи.

Відсутність у оскаржуваній постанові інформації, необхідної для встановлення наявності чи відсутності події та складу адміністративного правопорушення, свідчить про те, що уповноважена посадова особа Відповідача здійснила розгляд справи без всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, обмежившись лише зазначенням у постанові маси перевищення вагової норми та її відсоток, тоді як ця величина повинна бути розрахована з урахуванням всіх параметрів транспортного засобу, які уповноваженою посадовою особою не були встановлені. Тобто, незрозуміло, яким чином у оскаржуваній постанові визначено розмір перевищення вагової норми, якщо уповноваженою посадовою особою Відповідача не визначено ні допустиму вагу і навантаження на осі транспортного засобу залежно від його типу та категорії, ні фактично зафіксовано в момент зважування вагу. Також не враховано, що єдиною методикою виконання вимірювань по осьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі є лише Методика виконання вимірювань по осьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», свідоцтво про атестацію № 02-84-08 від 08.07.2008 (http://www.asmap.org/ua/info/met_vv.pdf). Згідно розділу 11 даної методики вагові параметри ТЗ, що перевозять наливні вантажі (у автоцистернах, причепах цистернах, напівпричепах-цистернах) визначаються виключно у статичному режимі. При зважуванні транспортного засобу слід враховувати властивості вантажу, який перевозиться, у даному випадку бензин та дизельне пальне, які є рідким наливним вантажем, що постійно переміщується по всім осям транспортного засобу під час руху. Відтак проведення зважування у русі без дотримання часу, необхідного для врівноваження рідкого вантажу не може дати достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача та причепа при заїзді на платформу ваг. Отже, суб`єктом владних повноважень не доведено наявність в моїх діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. З обставин, викладеній у цій позовній заяві, вбачається, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП та Інструкції. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б поза розумним сумнівом свідчили, що в моїх діях є склад правопорушення, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Аналогічний адміністративний позов при ідентичній ситуації з цим же автомобілем та напівпричепом/цистерною було розглянуто 07 червня 2024 року справа №701/459/24 Маньківським районним судом Черкаської області та ШОСТИМ АПЕЛЯЦІЙНИМ АДМІНІСТРАТИВНИМ СУДОМ 27 серпня 2024 року. Адміністративний позов було задоволено повністю, визнано протиправними та скасовані постанови Державної служби з безпеки на транспорті серії АА № 00018492 від 04.04.2024 та серії АА №19250 від 26.04.2024 року.

Відповідачем не надано ніяких спростувань відносно вказаних рішень. Також незрозумілим позивачу є твердження Відповідача, що Позивач здійснював перевезення соняшникової олії тоді, як за змістом позовної заяви перевозився бензин та дизельне паливо.

Враховуючи наведене позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ № 00009781 від 27.01.2026, винесену головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Павленко А.М. щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є протиправність постанови, винесеної посадовою особою Державної служби України з безпеки на транспорті, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст.53 Закону України «Про дорожній рух»).

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулює Закон України Про автомобільний транспорт (далі Закон №2344-ІІІ).

Відповідно до ст.5 Закону №2344-ІІІ, серед основних завдань державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту визначено створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Згідно із ч.12 ст.6 Закону №2344-ІІІ, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини другої статті 29 Закону України Про дорожній рух, з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 .

Відповідно до п.3, п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно з пунктом 22.5 ПДР, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Наведеними правовими нормами визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч. 2 статті 132-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Ч. 2, 4 ст. 283 КУпАП встановлено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказах, висновків експертів, показів свідків.

Виходячи із норм викладених в ч. 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до п.п. 2.3 п. 2 Постанови Кабiнетy Міністрів України вiд 27.06.2007 р. № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування», вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимiрювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрiв фактичної маси та навантаження на вісь (oci)транспортного засобу, що проводяться згiдно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сферi метрологiї; великоваговi та велико габаритнi транспортнi засоби - транспортнi засоби, ваговi та/або габаритнi параметри яких перевищують нормативнi навантаження на вісь (oci) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрiв, що зазначенi у пунктi 22.5 Правил дорожнього руху,затверджених постановою Кабiнетy Mіністрів України вiд 10.10.2001 року № 1306. При цьому транспортний засiб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи бiльш як на 2 вiдсотки.

Вiдповiдно до п. 9 роздiлу II «Вимог до облаштування та технiчного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобiльних дорогах загального користyвання», затверджених наказом міністерства iнфраструктури вiд 28.07.2016 р. № 255, вагове обладнання повинно забезпечувати по осьове зважування у pyci i визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше нiж 2 вiдсотки та дискретністю вимірювання в межах технiчних характеристик вагового обладнання, визначених виробником. При цьому довiдка повинна мiстити показники зважування, виданi спеціалізованим обладнанням по кожнiй ocі окремо, а також пiдсумок загальної маси шляхом додавання кожної з осей.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою КМУ від 27.06.2007 №879 (далі - Порядок № 879) вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2019 №1174 (далі - Порядок №1174).

Відповідно до пунктів 2, 16 Порядку №1174, посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи ( п.2 Порядку №1174).

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п.7 Порядку №1174).

Згідно з пунктом 12 Порядку №1174, автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1174, під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

Пунктом 14 Порядку №1174 передбачено, що інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих.

Пункт 15 Порядку № 1174 встановлює, що метадані повинні містити дані про: засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати); найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 "Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку", повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі); фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака; відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).

Судовим розглядом також встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, за результатами яких були винесені оскаржувані постанови, був здійснений в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу у динамічному режимі (зважування у русі) без зупинки транспортного засобу.

Тобто відповідачем не було враховано тип вантажу, що перевозився зазначеним транспортним засобом, а саме дизельне паливо та бензин, яке за своїми характеристиками є таким, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі.

Станом на даний час спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології не затверджено методики, яка б встановлювала порядок зважування транспортних засобів з рідким (наливним) вантажем.

Методикою визначення габаритно-вагових параметрів в Україні є Методика виконання вимірювань МВВ №1-337-03.07.08, розроблена Державним підприємством «Служба міжнародних автомобільних перевезень», Відділом вагового господарства та стандартизації Управління вагового господарства, стандартизації та тахографів.

Вказана Методика затверджена Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 03.07.2008 року № 337 та атестована Національним науковим центром «Інститут метрології (ННЦ «Інститут метрології», м. Харків) Держспоживстандарту України згідно ГОСТ 8.010-99, свідоцтво про атестацію № 2-91-08 від 08.07.2008 року (http://www.asmap.org.ua/info/met_vv.pdf).

П. 1 Методики визначено, що цей документ встановлює методику виконання вимірювань вагових параметрів транспортних засобів (ТЗ) при здійсненні контролю вагових параметрів ТЗ, а саме маси кожної навантаженої осі і загальної маси ТЗ, на пунктах вагового контролю.

Відповідно до п. 3 Методики зважування може бути здійснено у статичному режимі (поосьове зважування ТЗ, осі якого почергово розміщуються на вантажоприймальній платформі та зважуються у нерухомому стані) та у динамічному режимі (зважування у русі - процедура визначення поосьових навантажень та загальної маси ТЗЮ який рухається через вантажоприймальну платформу, за допомогою аналізування динамічних сил, діючих на колеса ТЗ).

Згідно розділу 11 даної методики вагові параметри ТЗ, що перевозять наливні вантажі (у автоцистернах, причепах-цистернах, напівпричепах цистернах, напівпричепах-цистернах) визначаються виключно у статичному режимі.

При зважуванні транспортного засобу слід враховувати властивості вантажу, який перевозиться, у даному випадку дизельне пальне, яке є рідким наливним вантажем, що постійно переміщується по всім осям транспортного засобу під час руху. Відтак, проведення зважування у русі без дотримання часу, необхідного для врівноваження рідкого вантажу не може дати достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу та причепа, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача та причепа при заїзді на платформу ваг.

Проте, зважування транспортного засобу позивача здійснювалось без урахування властивостей рідкого наливного вантажу.

Суд звертає увагу, що під час руху автомобіля вага наливного вантажу постійно перерозподіляється, тобто не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, що призводить до зміни розподілу навантажень на вісі транспортного засобу в русі, та в свою чергу не дає можливості за відсутності відповідної методики зважування з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень.

Вказані обставини відповідачем не спростовані, що дозволяє дійти висновку, що при здійсненні зважування транспортного засобу з рідким вантажем, який змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі, результати вимірювання, здійсненні посадовими особами відповідача, не можна вважати достовірними, оскільки такі вимірювання, здійсненні без застосування відповідної Методики, яка б враховувала особливості вантажу, що свідчить про неможливість встановлення достовірного та точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним рідким вантажем.

Відповідно до частини першої статті 279-5 КУпАП у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

Наказом Міністерства інфраструктури від 27 вересня 2021 року № 512, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2021 р. за № 1286/36908, затверджено Інструкцію з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі (далі Інструкція).

Відповідно до абз. 2 п. 3 розділу ІІ Інструкції, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Згідно з додатком 1 Інструкції мотивувальна частина постанови має містити: смуга руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, зафіксовано транспортний засіб (марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги), суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених під час розгляду справи, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги.

Під час розгляду справи судом встановлено, що постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, не в повній мірі відповідає вимогам Інструкції, оскільки не містить смуги руху, напрямку руху, повної маси транспортного засобу, ширини, висоти, довжини, фактичної шинності (кількості коліс) на вісі. Вказані недоліки ставлять під сумнів врахування вказаних критеріїв при встановленні фактів перевищення встановлених законодавством вагових норм.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу, в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом, чого в даному випадку при винесенні постанови уповноваженою на те посадовою особою дотримано не було.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

У відповідності до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані постанови є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно із ч .3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем при поданні позову до суду, було сплачено судовий збір в наступному розмірі: за оскарження постанови АВ №00009781 від 27.01.2026 - 1331 грн. 20 коп., що у відповідності до вимог ст. 139 КАС України підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 6, 71, 72, 77, 86, 90, 139, 241, 242, 250, 286 КАС України, ст. ст. 7, 132-1, 222, 245, 247, 251, 252, 254, 256, 268, 276, 283, 287, 288, 289, 291, 293 КУпАП, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задоволити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ № 00009781 від 27.01.2026, винесену головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Павленко А.М., щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, буд. 51, м. Київ, 03150, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 1331,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається впродовж тридцяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. Л. Маренюк