Справа № 420/6584/25
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2026-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6584/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та бездіяльності, стягнення шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо: не розгляду та не направлення до компетентних органів Естонської республіки заяви позивачки на призначення Естонської Народної пенсії від 23.06.2023 р.; не виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 р. по справі №420/18677/23 залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2024 р.; повідомлення недостовірної інформації компетентним органам Естонської республіки щодо дати звернення позивачки із заявою про призначення Естонської народної пенсії;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 шкоду в розмірі 37161,27 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.04.2017 р. ОСОБА_1 призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням положень Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення від 05.10.2010 р. (далі - Угода).

08.08.2020 р. ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про врахування стажу роботи на території Естонської республіки і отримала фактичну відмову. Зазначені дії були оскаржено в судовому порядку і на підставі постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2022 р. по справі №420/4721/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахуванням стажу роботи на території Естонської республіки.

З 14.10.2023 р. відповідно до законодавства Естонської республіки ОСОБА_1 набула право на призначення Естонської народної пенси. Для отримання вказаної пенсії, за законодавством Естонської республіки, позивачка, згідно строків та умов Угоди в квітні 2023 р. надала пакет документів до органів Пенсійного фонду України для призначення їй компетентною установою Естонської республіки пенсії та заяву про перерахунок національної пенси по стажу (без врахування стажу на території Естонії).

31.05.2023 р. ОСОБА_1 отримала від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомлення №1500-0211-8/68806 від 31.05.2023 р. про повернення документів через те, що період роботи в Естонській республіці зараховано до стажу пенсії в Україні. Фактично документі повернуті не були.

Позивачка з вказаними діями відповідача не погодилась, у зв`язку з чим звернулась до суду. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 р. по справі №420/18677/23 залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2024 р., зобов`язало Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.06.2023 року із прийняттям відповідного рішення, з урахуванням висновків суду.

Рішення суду було частково виконано, в частині перерахунку національної пенсії по стажу із зменшенням розміру пенсії. Для виконання рішення в частині «розглянути заяву від 23.06.2023 року із прийняттям відповідного рішення (направлення документів до Естонської республіки для призначення пенсії), з урахуванням висновків суду», відповідач повторно запросив документи у позивачки. Позивачка 29.04.2024 р. вдруге надала запитувані відповідачем документи (аналогічний пакету документів наданого у квітні 2023 р.).

17.12.2024 р. на рахунок позивачки надійшли кошти з призначенням платежу «Фінансування на виплату пенсії Естонської Республіки» від ГУ ПФУ в Одеській області.

Однак, відповідач не виконав рішення суду, щодо розгляду заяви позивачки (про призначення Естонської народної пенсії) від 23.06.2023 р.

Замість цього, відповідач направив документи до Естонії, наче позивачка звернулась до органів Пенсійного фонду України для призначення їй компетентною установою Естонської республіки пенсії 29.04.2024 р. (замість 23.06.2023 р.), чим позбавив позивачку належних соціальних виплат за вказаний період.

У зв`язку із зазначеним, з метою отримання доказів, позивачка подавала заяви, та запити на отримання інформації щодо розрахунку і виплати їй Естонської народної пенсії.

З листа відповідача від 08.01.2025 р. вбачається, що Естонська народна пенсія призначена з 29.04.2024 р. При цьому інформація навмисно надана не повністю та у такому вигляді, щоб позбавити позивачку можливості розрахувати недоотриману суму пенсії з вини відповідача.

Однак, згідно листа, який ОСОБА_1 отримала від Департаменту соціального страхування Естонської республіки, пенсія призначена з 29.04.2024 р. в розмірі 130,28 євро, виплата здійснена у грудні 2024 р.

Із зазначеного вбачається, що відповідач ГУ ПФУ в Одеській області протиправно не розглянув та не направив до компетентних органів Естонської республіки заяву позивачки від 23.06.2023 року для призначення їй компетентною установою Естонської республіки пенсії, замість цього надав Естонській стороні недостовірну інформацію щодо дати звернення позивачки, оскільки у такому випадку пенсія мала бути призначена з 14.10.2023 р.

Позивачка вказує, що протиправна бездіяльність відповідача встановлена рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 р. по справі №420/18677/23, а в подальшому протиправне не виконання зазначеного рішення призвело до неотримання позивачкою соціального захисту у виді пенсії, гарантованих ст.46 Конституції України.

Позивачка вказує, що вона не отримала пенсію в розмірі 130,28 євро за період з 14.10.2023 р. по 29.04.2024 р. в сумі 848,64 євро із наступного розрахунку: 75,65+651,40+121,59, де 75,65 євро за жовтень 2023 р. з 14 по 31 число 18 днів із розрахунку 130,28/31x18; 651,40 євро з листопада 2023 р. по березень 2024 р. 5 місяців із розрахунку 130,28x5; 121,59 євро за квітень 2024 р. з 01 по 28 число 28 днів із розрахунку 130,28/30x28. Станом на 26.02.2025 р., дату підготовки позову курс євро встановлений НБУ становить 43,7892, тобто за курсом НБУ 37161,27 грн.

З огляду на викладене, позивачка уважає, що відповідач протиправно: не розглянув та не направив до компетентних органів Естонської республіки заяву від 23.06.2023 р.; не виконав Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 р. по справі №420/18677/23 залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2024 р., що призвело до призначення та виплати пенсії з 29.04.2024 р. замість 14.10.2023 р. Вказана бездіяльність відповідача, на думку позивача, призвели до заподіяння їй шкоди в розмірі 37161, 27 грн., що підлягає стягненню з відповідача, а тому звернулася до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою від 10.03.2025 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/6584/25 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та виклику сторін.

21.03.2025 року до суду від відповідача надійшли копії матеріалів пенсійної справи позивача.

25.03.2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що в Україні ОСОБА_1 призначена пенсія за віком з 14.04.2017. Стаж роботи в Естонській Республіці врахований при призначенні пенсії в Україні на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/4721/21 від 18.11.2021. Згідно з рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/18677/23 від 05.12.2023 стаж роботи в Естонській Республіці виключений з розрахунку пенсії в Україні з 14.03.2024. 28.05.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області документи позивача щодо призначення пенсії відповідно до міжнародного договору направлені листом № 1500-0314-5/80867 до Пенсійного фонду України для подальшого надсилання до компетентної установи Естонської Республіки. Згідно Інструкції Про порядок переказування пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, та виплати пенсій пенсіонерам іноземних держав, які проживають в Україні, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 23.04.1999 № 4-5 (далі Інструкція), пенсійне забезпечення пенсіонерів іноземних держав, які проживають в Україні, здійснюється на підставі міжнародних договорів за кошти цих держав шляхом їх переказу на поточний рахунок в іноземній валюті Фонду в уповноваженому банку. Виплату пенсій в Україні пенсіонерам іноземних держав здійснюють Головні управління Фонду, через банки, в яких за згодою одержувачів відкриті поточні рахунки в гривнях, якщо інше не передбачено міжнародними договорами та законодавством про пенсійне забезпечення в Україні. Згідно абзаців першого та другого п. 3.3. розділу ІІІ Інструкції, Головні управління Фонду в триденний строк після одержання коштів і відомостей на виплату пенсій від Пенсійного фонду України повідомляють пенсіонерам, яким виплата пенсій буде здійснюватися вперше, про надходження коштів та необхідність відкриття ними поточного рахунку в уповноваженому банку. Після надходження заяви від пенсіонера про відкриття рахунку Головне управління Фонду в триденний строк перераховує кошти на поточний рахунок пенсіонера у відповідному банку. Згідно відомості - списку № 15 на виплату пенсій, призначених відповідно до законодавства Естонської Республіки за період з 01.10.2024 по 31.12.2024 Одеській області по ОСОБА_1 : - основний розмір пенсії за період з 01.10.2024 по 31.12.2024 складає 390,84 EUR; - доплата за період з 29.04.2024 по 30.09.2024 660.09 EUR; - всього до виплати 1050,93 EUR; - курс 1 EUR = 43,6824 грн. Всього до виплати - 45907,14 грн, які перераховано 17.12.2024 платіжною інструкцією № 9174 на поточний рахунок позивача, відкритий в банківській установі. Рішенням ООАС №420/18677/23 від 05.12.2023 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.06.2023 року із прийняттям відповідного рішення, з урахуванням висновків суду. Зазначене рішення суду виконано Головним управлінням в повному обсязі після набрання останнім законної сили, як того вимагають діючи норми КАС України. Судом на Головне управління покладено зобов`язання щодо повторного розгляду заяви позивачки від 23.06.2023, зобов`язання призначення пенсії з 23.06.2023 рішення суду №420/18677/23 не містить. З урахуванням зазначеного, відповідач наполягає на відсутності протиправних дій з боку Головного управління.

Також відповідач зазначає, що позивачем не обґрунтовано в чому саме полягає завдана Головним управлінням шкода, яку позивач оцінює в 37161,27грн. грн., не зазначено з яких саме міркувань позивача виходила, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Також позивач не наводить доказів наявності втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних їй незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю Головного управління. Не обґрунтована наявність причинно-наслідкового зв`язку такої шкоди з рішеннями, діями чи бездіяльністю Головного управління. Таким чином, сам факт заподіяння шкоди має довести суду позивач. Крім всього, задоволення позовної вимоги Представника позивача щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 37161,27 грн. з Головного управління призведе до нецільового використання коштів, як слідство така вимога є безпідставною.

27.03.2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він заперечує проти доводів відповідача та наполягає на задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та з 14.04.2017 року отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням положень Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення від 05.10.2010 року.

29.03.2021 року ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, в якому просила зобов`язати здійснити перерахунок пенсії шляхом зарахування до страхового стажу наступних періодів праці:

1. навчання в Одеському інституті народного господарства з 01.09.1976 року по 27.06.1980 рік (3 роки 9 місяців 26 днів);

2. роботу на посаді інженера електротехнічного відділу в Одеському філіалі інституту Укржилремпроект Міністерства житлово-комунального господарства УPCP з 27.08.1980 по 03.11.1980 року (2 місяці 7 днів);

3. період спільного проживання з чоловіком, який проходив військову службу в групі Радянських військ Німеччини з 04.11.1980 року по 14.01.1985 року (4 роки 2 місяці 10 днів);

4. роботу на посаді касира-інкасатора у торгово-побутовому підприємстві №138 з 14.01.1985 року по 12.02.1985 року (29 днів);

5. період спільного проживання з чоловіком, який проходив військову службу в групі Радянських військ Німеччини з 12.02.1985 року по 19.12.1985 року (10 місяців 7 днів);

6. роботу на посаді методиста в Пярнуській морехідній школі (м. Пярну, Естонія) з 19.12.1985 по 09.03.1986 року (2 місяці 18 днів);

7. роботу на посаді економіста в Пярнуському бюро подорожей та екскурсій в період з 10.03.1986 року по 08.08.1986 року (4 місяці 29 днів);

8. роботу на посаді викладача в Пярнуській морехідній школі з 08.08.1986 року по 28.02.1990 рік (3 роки 6 місяців 20 днів);

9. період спільного проживання з чоловіком, який проходив військову службу в групі Радянських військ Німеччини з 28.02.1990 року по 16.05.1990 року (2 місяці 18 днів);

10. роботу на посаді старшого бухгалтера Військового будинку відпочинку Пярну з 16.05.1990 року по 21.06.1990 року (1 місяць 5 днів);

11. період спільного проживання з чоловіком, який проходив військову службу в групі Радянських військ Німеччини з 21.06.1990 року по 01.09.1990 року (2 місяці 11 днів);

12. роботу на посаді вчителя навчальних класів в Сьомій дев`ятирічній школі м. Пярну з 01.09.1990 року по 25.08.1992 року (1 рік 11 місяців 24 дня).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.11.2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.11.2021 року скасовано та прийнято по справі нове рішення, яким адміністративний позов задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.08.2020 року про призначення пенсії за віком із прийняттям відповідного рішення з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Під час розгляду справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 йде мова про території колишнього СРСР взагалі та не пов`язується визнання стажу, виключно набутого на територіях союзних радянських республік, правонаступниками яких є держави - учасники Угоди. Оскільки Естонська РСР входила до складу СРСР, тому трудовий стаж позивачки, набутий на території колишнього СРСР, має бути зарахований до загального страхового стажу.

На виконання вказаного судового рішення відповідачем до страхового стажу враховано періоди роботи ОСОБА_1 в Естонській Республіці з 20.12.1985 по 09.03.1986, з 10.03.1986 по 08.08.1986, з 09.08.1986 по 28.02.1990, з 17.05.1990 по 21.06.1990, з 02.09.1992 по 25.08.1992 року.

23.06.2023 року позивачка звернулась до Головного управління із заявою, в якій просила:

- здійснити перерахунок пенсії за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» по стажу, без урахування (виключити) трудового стажу на території Естонської Республіки: з 19.12.1985 по 09.03.1986 (2 місяці 18 днів); з 10.03.1986 по 08.08.1986 (4 місяці 29 днів); з 09.08.1986 по 28.02.1990 (3 роки 6 місяців 20 днів); з 16.05.1990 по 21.06.1990 (1 місяць 5 днів); з 01.09.1990 по 25.08.1992 (1 рік 11 місяців 24 дня);

- призначити Народну пенсію Естонської Республіки відповідно до Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення з 14.10.2023 р. з врахуванням трудового стажу на території Естонської Республіки: з 19.12.1985 по 09.03.1986 (2 місяці 18 днів); з 10.03.1986 по 08.08.1986 (4 місяці 29 днів); з 09.08.1986 по 28.02.1990 (3 роки 6 місяців 20 днів); з 16.05.1990 по 21.06.1990 (1 місяць 5 днів); з 01.09.1990 по 25.08.1992 (1 рік 11 місяців 24 дня).

Листом Головного управління №18103-17905/А-02/8-1500/23 від 07.07.2023 року позивачці надано роз`яснення, що на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2022 року у справі №420/4721/22 Головним управлінням повторно розглянута заява позивачки від 08.08.2020 року про призначення пенсії за віком з урахуванням до страхового стажу періодів роботи в Естонській РСР з 20.12.1985 по 09.03.1986, з 10.03.1986 по 08.08.1986, з 09.08.1986 по 28.02.1990, з 17.05.1990 по 21.06.1990 та з 02.09.1990 по 25.08.1992; пенсію обчислено при страховому стажі 32 роки 1 місяць (стаж враховано по 29.02.2012), середньомісячній заробітній платі 5875,45 грн., обчисленій за період з 01.07.2000 по 29.02.2012 за даними персоніфікованого обліку, та її розмір з 01.03.2023 року становить 2760,00 грн. Враховуючи вищевикладене, відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для виключення зі страхового стажу вказаних періодів роботи в Естонській СРСР.

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області щодо не здійснення перерахунку пенсії за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» по стажу, без урахування (виключення) трудового стажу на території Естонської Республіки: з 19.12.1985 по 09.03.1986 (2 місяці 18 днів); з 10.03.1986 по 08.08.1986 (4 місяці 29 днів); з 09.08.1986 по 28.02.1990 (3 роки 6 місяців 20 днів); з 16.05.1990 по 21.06.1990 (1 місяць 5 днів); з 01.09.1990 по 25.08.1992 (1 рік 11 місяців 24 дня); не вчинення дій необхідних для призначення компетентним органом Естонської Республіки ОСОБА_1 народної пенсії Естонської Республіки відповідно до Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення з 14.10.2023 р. з врахуванням трудового стажу на території Естонської Республіки: з 19.12.1985 по 09.03.1986 (2 місяці 18 днів); з 10.03.1986 по 08.08.1986 (4 місяці 29 днів); з 09.08.1986 по 28.02.1990 (3 роки 6 місяців 20 днів); з 16.05.1990 по 21.06.1990 (1 місяць 5 днів); з 01.09.1990 по 25.08.1992 (1 рік 11 місяців 24 дня), в порядку передбаченому ст.3 Договору про застосування Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення від 05.10.2010 р;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок пенсії за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» по стажу, без урахування (виключити) трудового стажу на території Естонської Республіки: з 19.12.1985 по 09.03.1986 (2 місяці 18 днів); з 10.03.1986 по 08.08.1986 (4 місяці 29 днів); з 09.08.1986 по 28.02.1990 (3 роки 6 місяців 20 днів); з 16.05.1990 по 21.06.1990 (1 місяць 5 днів); з 01.09.1990 по 25.08.1992 (1 рік 11 місяців 24 дня);

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області вчинити дії необхідні для призначення компетентним органом Естонської Республіки ОСОБА_1 народної пенсії Естонської Республіки відповідно до Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення з 14.10.2023 р. з врахуванням трудового стажу на території Естонської Республіки: з 19.12.1985 по 09.03.1986 (2 місяці 18 днів); з 10.03.1986 по 08.08.1986 (4 місяці 29 днів); з 09.08.1986 по 28.02.1990 (3 роки 6 місяців 20 днів); з 16.05.1990 по 21.06.1990 (1 місяць 5 днів); з 01.09.1990 по 25.08.1992 (1 рік 11 місяців 24 дня), в порядку передбаченому ст.3 Договору про застосування Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення від 05.10.2010 р.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі…….від 05.12.2023 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2024 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області щодо не здійснення перерахунку пенсії за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» по стажу, без урахування (виключення) трудового стажу на території Естонської Республіки: з 19.12.1985р. по 09.03.1986р. (2 місяці 18 днів); з 10.03.1986р. по 08.08.1986 р. (4 місяці 29 днів); з 09.08.1986р. по 28.02.1990 р. (3 роки 6 місяців 20 днів); з 16.05.1990р. по 21.06.1990р. (1 місяць 5 днів); з 01.09.1990р. по 25.08.1992р. (1 рік 11 місяців 24 дня).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.06.2023 року із прийняттям відповідного рішення, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

11.04.2024 року позивачка звернулась до Головного управління із заявою, в якій просила:

- добровільно виконати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 р. Розглянути заяву від 23.06.2023 р., прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду;

- здійснити перерахунок пенсії за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» по стажу, без урахуванням трудового стажу на території Естонської Республіки: з 19.12.1985 по 09.03.1986 (2 місяці 18 днів); з 10.03.1986 по 08.08.1986 (4 місяці 29 днів); з 09.08.1986 по 28.02.1990 (3 роки 6 місяців 20 днів); з 16.05.1990 по 21.06.1990 (1 місяць 5 днів); з 01.09.1990 по 25.08.1992 (1 рік 11 місяців 24 дня);

- вчинити дії необхідні для призначення компетентним органом Естонської Республіки ОСОБА_1 народної пенсії Естонської Республіки відповідно до Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення з 14.10.2023 р. з врахуванням трудового стажу на території Естонської Республіки: з 19.12.1985 по 09.03.1986 (2 місяці 18 днів); з 10.03.1986 по 08.08.1986 (4 місяці 29 днів); з 09.08.1986 по 28.02.1990 (3 роки 6 місяців 20 днів); з 16.05.1990 по 21.06.1990 (1 місяць 5 днів); з 01.09.1990 по 25.08.1992 (1 рік 11 місяців 24 дня), в порядку передбаченому ст. 3 Договору про застосування Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення від 05.10.2010 р.

Листом Головного управління № 13346-11978/А-02/8-1500/23 від 25.04.2024 року позивачку повідомлено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 по справі № 420/18677/23 рішенням від: 20.03.2024 № 57 проведено перерахунок пенсії по стажу без урахування трудового стажу на території Естонської Республіки. Пенсію обчислено при страховому стала 25 років 9 місяців (враховано по 29.02.2012). середньомісячній заробітній платі 6121,37 грн, обчисленій за період з 01.07.2000 по 29.02.2012 за даними персоніфікованого обліку, та її розмір з 14.03.2024 року становить 2725,00 грн.

Також позивачку проінформовано, що документи щодо призначення пенсії відповідно до міжнародного договору для направлення до Пенсійного фонду України та для подальшого надсилання до компетентної установи Естонської Республіки нею не надавались. Отже, позивачці необхідно звернутись до відділу обслуговування громадян за місцем проживання в Україні з оригіналами наступних документів: паспортом громадянина України, реєстраційним номером облікової картки платника податків, трудовою книжкою.

28.05.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області документи позивача щодо призначення пенсії відповідно до міжнародного договору направлені листом №1500-0314-5/80867 до Пенсійного фонду України для подальшого надсилання до компетентної установи Естонської республіки.

З листа Департаменту соціального страхування Естонської республіки позивачці згідно Договору між Урядом України і Урядом Естонської Республіки про співробітництво в галузі соціального забезпечення від 05.10.2010 року призначена пенсія за віком з 29.04.2024 року за страховий стаж, відпрацьований на території Естонії. Щомісячний розмір пенсії позичаючи з 29.04.2024 року складає 130,28 євро в місяць.

Позивачка уважаючи протиправними дії та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо: не розгляду та не направлення до компетентних органів Естонської республіки заяви на призначення Естонської Народної пенсії від 23.06.2023 р.; не виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 р. по справі №420/18677/23 залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2024 р.; повідомлення недостовірної інформації компетентним органам Естонської республіки щодо дати звернення позивачки із заявою про призначення Естонської народної пенсії, що призвело до призначення та виплати пенсії з 29.04.2024 року замість 14.10.2023 року, а тому звернулася до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 р. у справі № 925/642/19 зазначено, що порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Загальні положення про відшкодування шкоди наведені у параграфі 1 глави 82 Цивільного кодексу України (в подальшому ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтями 1173 1175 ЦК України передбачено особливості відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, а також посадовими особами вказаних органів.

У судовій практиці склався сталий підхід до застосування статей 1173-1175 ЦК України як спеціальних при розгляді справ про деліктну відповідальність органів державної влади та місцевого самоврядування (зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.09.2019 р. у справі № 916/1423/17, а також у постановах Верховного Суду від 11.12.2018 р. у справі № 2а-0770/814/12, від 13.01.2022 р. у справі № 825/438/18 та інших), за яким статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та місцевого самоврядування, а також для посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.

Проте, вказаними нормами не заперечується обов`язковість інших елементів складу цивільного правопорушення, доказування наявності яких є необхідним у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Під шкодою у розумінні вищенаведених норм права слід розуміти матеріальну шкоду, що виражається у зменшенні майна позивача в результаті порушення належного йому майнового права та втрати матеріальних цінностей, на які останній вправі був розраховувати.

Згідно з ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, майнова шкода виражається у формі збитків. У свою чергу, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду.

Відшкодування збитків - це відновлення майнового стану учасника правовідносин за рахунок іншого суб`єкта - правопорушника. Щоб стягнути зазнані збитки, потерпіла особа має довести їх наявність і розмір.

Такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення шкоди, згідно приписів ст. 56 Конституції України та ст. ст. 1173, 1174 ЦК України потрібна наявність таких елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) розміру шкоди; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та шкодою.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Аналогічний висновок щодо застосування правових вимог, викладений в постанові Верховного Суду від 19.02.2025 р. у справі № 461/8820/23.

Як убачається з позовної заяви, позивач вказує, що збитки були завдані йому, внаслідок незаконних, дій відповідача, які виразились у не розгляді та не направленні до компетентних органів Естонської республіки заяви позивачки на призначення Естонської Народної пенсії від 23.06.2023 р.; не виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 р. по справі №420/18677/23 залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2024 р.; повідомлення недостовірної інформації компетентним органам Естонської республіки щодо дати звернення позивачки із заявою про призначення Естонської народної пенсії.

Щодо наявності протиправної поведінки відповідача, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначаються Законом України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV).

Згідно статті 44 вказаного Закону заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною п`ятою статті 45 Закону №1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846 (далі Порядок).

Відповідно до пункту 4.1 Порядку заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Пунктом 4.3 Порядку визначено, що створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що у разі звернення особи до пенсійного органу із заявою про призначення/перерахунку пенсії останній зобов`язаний розглянути подану заяву із документами та прийняти відповідне рішення щодо призначення або про відмову в призначенні пенсії.

Водночас відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини чи при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

За законодавством Естонської Республіки особи, які народились в 1959 році мають право на призначення пенсії за віком в 64 роки 6 місяців.

Документи на розгляд компетентної установи Естонської сторони може бути подано до органів Пенсійного фонду України не раніше 6 місяців до досягнення пенсійного віку за законодавством Естонської Республіки.

Відповідно до ст.5 Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення від 05.10.2010 року, якщо цією Угодою не передбачено інше, то за один і той самий період страхового стажу не надається і не зберігається право на отримання особою декількох однотипних пенсій, відшкодування, допомоги.

Якщо цією Угодою не передбачено інше, то на особу, яка здійснює трудову діяльність на території однієї Сторони, поширюється законодавство тієї Сторони, де здійснюється трудова діяльність, незалежно від того, на території якої Сторони особа проживає.

Згідно ст. 6 Угоди якщо право на пенсію виникає на підставі законодавства однієї Сторони без урахування страхового стажу, набутого на підставі законодавства іншої Сторони, то відповідна Сторона призначає пенсію тільки за страховий стаж, набутий на підставі свого законодавства, незалежно від проживання на території однієї із Сторін.

Якщо право на пенсію виникає в результаті підсумовування страхового стажу, то при призначенні пенсії враховується страховий стаж, набутий відповідно до законодавства кожної із Сторін, за умови, що інша Сторона не виплачує пенсію за той самий страховий стаж. Кожна із Сторін нараховує і виплачує пенсію на підставі фактичного страхового стажу, набутого на її території, якщо цією Угодою не передбачено інше.

Якщо право на пенсію виникає на підставі спеціального закону та/або у зв`язку із здійсненням трудової діяльності у певній професії або у певних умовах, то пенсію на цій підставі призначає і виплачує тільки та Сторона, на території якої виникло право на пенсію, і тільки згідно із своїм законодавством. Періоди трудової діяльності у певній професії або у певних умовах, набуті згідно із законодавством Сторін, не підсумовуються. Якщо згідно із вищезазначеним законодавством будь-якої із Сторін право на пенсію не виникає, то при призначенні пенсії ці періоди враховуються на загальних підставах.

Згідно ст. 13 Угоди особа, яка проживає на території однієї Сторони, має право безпосередньо або через компетентну установу цієї Сторони звертатися до компетентної установи іншої Сторони.

Звернення про допомогу, пенсію та відшкодування, передбачені цією Угодою, подані відповідно до законодавства однієї Сторони, вважаються зверненнями про допомогу, пенсію та відшкодування, поданими відповідно до законодавства іншої Сторони.

Заяви та претензії, подані у встановлений термін відповідно до законодавства однієї Сторони до компетентної установи цієї Сторони, вважаються поданими у встановлений термін і в тому випадку, якщо вони були у той же термін подані до компетентної установи іншої Сторони.

Як убачається з матеріалів справи, 23.06.2023 року позивачка звернулась до Головного управління із заявою, в якій просила:

- здійснити перерахунок пенсії за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» по стажу, без урахування (виключити) трудового стажу на території Естонської Республіки: з 19.12.1985 по 09.03.1986 (2 місяці 18 днів); з 10.03.1986 по 08.08.1986 (4 місяці 29 днів); з 09.08.1986 по 28.02.1990 (3 роки 6 місяців 20 днів); з 16.05.1990 по 21.06.1990 (1 місяць 5 днів); з 01.09.1990 по 25.08.1992 (1 рік 11 місяців 24 дня);

- призначити Народну пенсію Естонської Республіки відповідно до Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення з 14.10.2023 р. з врахуванням трудового стажу на території Естонської Республіки: з 19.12.1985 по 09.03.1986 (2 місяці 18 днів); з 10.03.1986 по 08.08.1986 (4 місяці 29 днів); з 09.08.1986 по 28.02.1990 (3 роки 6 місяців 20 днів); з 16.05.1990 по 21.06.1990 (1 місяць 5 днів); з 01.09.1990 по 25.08.1992 (1 рік 11 місяців 24 дня).

Листом Головного управління №18103-17905/А-02/8-1500/23 від 07.07.2023 року позивачці надано роз`яснення, що на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2022 року у справі №420/4721/22 Головним управлінням повторно розглянута заява позивачки від 08.08.2020 року про призначення пенсії за віком з урахуванням до страхового стажу періодів роботи в Естонській РСР з 20.12.1985 по 09.03.1986, з 10.03.1986 по 08.08.1986, з 09.08.1986 по 28.02.1990, з 17.05.1990 по 21.06.1990 та з 02.09.1990 по 25.08.1992; пенсію обчислено при страховому стажі 32 роки 1 місяць (стаж враховано по 29.02.2012), середньомісячній заробітній платі 5875,45 грн., обчисленій за період з 01.07.2000 по 29.02.2012 за даними персоніфікованого обліку, та її розмір з 01.03.2023 року становить 2760,00 грн. Враховуючи вищевикладене, відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для виключення зі страхового стажу вказаних періодів роботи в Естонській СРСР.

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області щодо не здійснення перерахунку пенсії за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» по стажу, без урахування (виключення) трудового стажу на території Естонської Республіки: з 19.12.1985 по 09.03.1986 (2 місяці 18 днів); з 10.03.1986 по 08.08.1986 (4 місяці 29 днів); з 09.08.1986 по 28.02.1990 (3 роки 6 місяців 20 днів); з 16.05.1990 по 21.06.1990 (1 місяць 5 днів); з 01.09.1990 по 25.08.1992 (1 рік 11 місяців 24 дня); не вчинення дій необхідних для призначення компетентним органом Естонської Республіки ОСОБА_1 народної пенсії Естонської Республіки відповідно до Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення з 14.10.2023 р. з врахуванням трудового стажу на території Естонської Республіки: з 19.12.1985 по 09.03.1986 (2 місяці 18 днів); з 10.03.1986 по 08.08.1986 (4 місяці 29 днів); з 09.08.1986 по 28.02.1990 (3 роки 6 місяців 20 днів); з 16.05.1990 по 21.06.1990 (1 місяць 5 днів); з 01.09.1990 по 25.08.1992 (1 рік 11 місяців 24 дня), в порядку передбаченому ст.3 Договору про застосування Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення від 05.10.2010 р;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок пенсії за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» по стажу, без урахування (виключити) трудового стажу на території Естонської Республіки: з 19.12.1985 по 09.03.1986 (2 місяці 18 днів); з 10.03.1986 по 08.08.1986 (4 місяці 29 днів); з 09.08.1986 по 28.02.1990 (3 роки 6 місяців 20 днів); з 16.05.1990 по 21.06.1990 (1 місяць 5 днів); з 01.09.1990 по 25.08.1992 (1 рік 11 місяців 24 дня);

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області вчинити дії необхідні для призначення компетентним органом Естонської Республіки ОСОБА_1 народної пенсії Естонської Республіки відповідно до Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення з 14.10.2023 р. з врахуванням трудового стажу на території Естонської Республіки: з 19.12.1985 по 09.03.1986 (2 місяці 18 днів); з 10.03.1986 по 08.08.1986 (4 місяці 29 днів); з 09.08.1986 по 28.02.1990 (3 роки 6 місяців 20 днів); з 16.05.1990 по 21.06.1990 (1 місяць 5 днів); з 01.09.1990 по 25.08.1992 (1 рік 11 місяців 24 дня), в порядку передбаченому ст.3 Договору про застосування Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення від 05.10.2010 р.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2024 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області щодо не здійснення перерахунку пенсії за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» по стажу, без урахування (виключення) трудового стажу на території Естонської Республіки: з 19.12.1985р. по 09.03.1986р. (2 місяці 18 днів); з 10.03.1986р. по 08.08.1986 р. (4 місяці 29 днів); з 09.08.1986р. по 28.02.1990 р. (3 роки 6 місяців 20 днів); з 16.05.1990р. по 21.06.1990р. (1 місяць 5 днів); з 01.09.1990р. по 25.08.1992р. (1 рік 11 місяців 24 дня).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.06.2023 року із прийняттям відповідного рішення, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

11.04.2024 року позивачка звернулась до Головного управління із заявою, в якій просила:

- добровільно виконати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 р. Розглянути заяву від 23.06.2023 р., прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду;

- здійснити перерахунок пенсії за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» по стажу, без урахуванням трудового стажу на території Естонської Республіки: з 19.12.1985 по 09.03.1986 (2 місяці 18 днів); з 10.03.1986 по 08.08.1986 (4 місяці 29 днів); з 09.08.1986 по 28.02.1990 (3 роки 6 місяців 20 днів); з 16.05.1990 по 21.06.1990 (1 місяць 5 днів); з 01.09.1990 по 25.08.1992 (1 рік 11 місяців 24 дня);

- вчинити дії необхідні для призначення компетентним органом Естонської Республіки ОСОБА_1 народної пенсії Естонської Республіки відповідно до Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення з 14.10.2023 р. з врахуванням трудового стажу на території Естонської Республіки: з 19.12.1985 по 09.03.1986 (2 місяці 18 днів); з 10.03.1986 по 08.08.1986 (4 місяці 29 днів); з 09.08.1986 по 28.02.1990 (3 роки 6 місяців 20 днів); з 16.05.1990 по 21.06.1990 (1 місяць 5 днів); з 01.09.1990 по 25.08.1992 (1 рік 11 місяців 24 дня), в порядку передбаченому ст. 3 Договору про застосування Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення від 05.10.2010 р.

Листом Головного управління № 13346-11978/А-02/8-1500/23 від 25.04.2024 року позивачку повідомлено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 по справі № 420/18677/23 рішенням від: 20.03.2024 № 57 проведено перерахунок пенсії по стажу без урахування трудового стажу на території Естонської Республіки. Пенсію обчислено при страховому стала 25 років 9 місяців (враховано по 29.02.2012). середньомісячній заробітній платі 6121,37 грн, обчисленій за період з 01.07.2000 по 29.02.2012 за даними персоніфікованого обліку, та її розмір з 14.03.2024 становить 2725,00 грн.

28.05.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області документи позивача щодо призначення пенсії відповідно до міжнародного договору направлені листом №1500-0314-5/80867 до Пенсійного фонду України для подальшого надсилання до компетентної установи Естонської республіки.

З листа Департаменту соціального страхування Естонської республіки позивачці згідно Договору між Урядом України і Урядом Естонської Республіки про співробітництво в галузі соціального забезпечення від 05.10.2010 року призначена пенсія за віком з 29.04.2024 року за страховий стаж, відпрацьований на території Естонії.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач обрала отримувати пенсію за період страхового стажу за законодавством Естонської Республіки, право на отримання якої від Естонської Республіки набула з 14.10.2023 р., про що повідомила відповідача, подавши відповідну заяву.

Водночас рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 р., залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2024 р., зобов`язано відповідача:

- розглянути заяву від 23.06.2023 року;

- прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Вказаним рішенням не було покладено обов`язку перерахувати пенсію з конкретної дати, а також не встановлено обов`язку забезпечити призначення естонської пенсії з 14.10.2023 року.

Матеріалами справи підтверджено, що:

- 20.03.2024 року відповідачем розглянуто заяву позивача від 23.06.2023 року та прийнято рішення про перерахунок української пенсії без урахування стажу в Естонії;

- 28.05.2024 року відповідачем документи направлені до Пенсійного фонду України для подальшого надсилання до компетентної установи Естонської Республіки.

Доказів невиконання судового рішення не встановлено.

Таким чином, суд доходить висновку, що рішення у справі №420/18677/23 виконано у спосіб, визначений його резолютивною частиною.

Суд зазначає, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 року у справі №420/18677/23, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2024 року, було встановлено протиправну бездіяльність відповідача щодо не здійснення перерахунку пенсії без урахування (виключення) трудового стажу на території Естонської Республіки.

Разом з тим, саме по собі встановлення протиправності поведінки суб`єкта владних повноважень не є безумовною підставою для відшкодування шкоди.

Слід зазначити, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 20.03.2024 № 57, яким проведено перерахунок пенсії позивача по стажу без урахування трудового стажу на території Естонської Республіки з 14.03.2024 року, позивачем до суду не оскаржувалось.

Тож до перерахунку пенсії без урахування трудового стажу на території Естонської Республіки, позивачка отримувала пенсію з урахуванням цього стажу за законодавством України.

З матеріалів справи встановлено, що після набрання законної сили рішенням суду відповідач повторно витребував документи, які позивачка надала 29.04.2024 року, після чого вони були скеровані до центрального органу для подальшого направлення до Естонії.

Позивачка обґрунтовує наявність шкоди тим, що внаслідок дій відповідача їй не було виплачено пенсію Естонської Республіки за період з 14.10.2023 року по 29.04.2024 року в розмірі 848,64 євро, що за курсом НБУ становить 37161,27 грн.

Однак суд зазначає, що призначення та визначення дати початку виплати пенсії відповідно до законодавства Естонської Республіки здійснюється виключно компетентними органами цієї держави.

Позивачкою не надано доказів того, що саме відповідач визначив дату призначення естонської пенсії, а також, що відповідач передав недостовірні відомості щодо дати звернення.

Відповідно до міжнародної Угоди між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення, кожна сторона призначає пенсію за своїм законодавством. Український орган не є суб`єктом владних повноважень щодо визначення моменту виникнення права на пенсію за законодавством іншої держави.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що у разі направлення відповідачем документів позивачки до компетентних органів Естонської Республіки раніше, ніж це фактично відбулося, відповідним органом Естонської Республіки було б прийнято рішення про призначення пенсії саме з 14.10.2023 року.

Фактично позивачкою заявлено вимогу про компенсацію гіпотетично недоотриманих виплат, які не були присуджені або визначені жодним рішенням компетентного органу іноземної держави.

Окремо варто зазначити, що за період, який позивачка просить суд стягнути майнову шкоду, остання отримувала українську пенсію з урахуванням трудового стажу на території Естонської Республіки.

Враховуючи вищезазначене, підстави для стягнення шкоди у розмірі 37161,27 грн відсутні.

Розрахунок позивачем суми можливих пенсійних виплат ґрунтується на припущенні щодо дати призначення пенсії компетентним органом іноземної держави, що виключає можливість визнання таких сум реальною майновою шкодою.

Таким чином позивачкою не доведено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, передбаченого ст.1173 ЦК України.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

У зв`язку з відмовою у позові, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна,83, м. Одеса, 65107, ) про визнання протиправними дій та бездіяльності, стягнення шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 06.03.2026 року.

Суддя Г. В. Лебедєва