Справа № 160/15194/25
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) різницю грошового забезпечення за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, починаючи з 13 серпня 2023 року по 5 липня 2024 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) різницю грошового забезпечення за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, починаючи з 13 серпня 2023 року по 5 липня 2024 року.
Від відповідача Військової частини НОМЕР_1 до суду надійшло клопотання про залишення без розгляду цього позову, як такий, що повторно поданий між тими самими сторонами, з того самого предмету і на тих самих підставах, які вже були предметом розгляду суду і остаточно вирішені рішенням від 05.06.2024 у справі №160/4083/24. Зокрема, відповідач зазначив, що у справі №160/4083/24, судом розглянуті аналогічні вимоги, де позивач просив поновити його на посаді та виплатити грошове забезпечення за період з 13.08.2023 по 05.07.2024. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2024 у частині вимог про стягнення грошового забезпечення за вказаний період відмовлено, і рішення набрало законної сили.
Розглянувши це клопотання суд дійшов таких висновків.
У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати пункт 12 наказу №287 командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 13 серпня 2023 року в частині звільнення капітана ОСОБА_1 від займаної посади та зарахування в розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 та утримувати в списках особового складу військової частини НОМЕР_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ №296 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17 серпня 2023 року про звільнення від займаної посади капітана ОСОБА_1 зарахування його в розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 та утримувати в списках особового складу військової частини НОМЕР_1 ;
- поновити капітана ОСОБА_1 на посаді начальника командного пункту заступника начальника штабу з бойового управління військової частини НОМЕР_1 ;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити у встановленому чинним законодавством України порядку грошове забезпечення у повному обсязі за період з 17.08.2023 року до дня прийняття судом рішення у цій справі, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, премій тощо), що були встановлені позивачу за посадою до зарахування у розпорядження (поза штатом), з урахуванням вже виплачених сум та індексації.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2024 у справі № 160/4083/24, позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано пункт 12 наказу №287 командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 13 серпня 2023 року щодо звільнення капітана ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) від займаної посади та зарахування в розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 та утримувати в списках особового складу військової частини НОМЕР_1 , а також визнано протиправним та скасовано пункт 5 наказу №296 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17 серпня 2023 року щодо звільнення від займаної посади капітана ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та зарахування його в розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 та утримувати в списках особового складу військової частини НОМЕР_1 . В задоволенні інших вимог відмовити.

В частині задоволених позовних вимог, суд вказав, що звільнення позивача з займаної посади і зарахування його у розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 , здійснено без належної правової підстави, а тому спірні накази підлягають скасуванню.

В частині позовних вимог про поновлення позивача на посаді начальника командного пункту заступника начальника штабу з бойового управління військової частини НОМЕР_1 , та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити у встановленому чинним законодавством України порядку грошове забезпечення у повному обсязі за період з 17.08.2023 року до дня прийняття судом рішення у цій справі, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, премій тощо), що були встановлені позивачу за посадою до зарахування у розпорядження (поза штатом), з урахуванням вже виплачених сум та індексації, суд зазначив, що з урахуванням особливостей проходження військової служби в особливий період, поновлення незаконно звільненого військовослужбовця, на попередній або рівнозначній посаді, здійснюється відповідною посадовою особою, яка має право звільнення такого військовослужбовця з військової служби, у разі встановлення, зокрема, рішенням суду незаконності такого звільнення, та з урахуванням досвіду служби, рівня професійної компетентності, особистих якостей і досягнень та відповідності характеристикам посад, визначених Міністерством оборони України, для рівнозначної посади.

Тож, суд у справі №160/4083/24 вказав, що з огляду на особливий період, поновити позивача на посаді повинен той орган, який його звільнив, тобто, командир військової служби, який звільняв позивача від займаної посади та зараховував у розпорядження. Відповідно і виплата грошового забезпечення за період незаконного звільнення від займаної посади має бути здійснена тим органом, який звільняв позивача.

Отже, позовні вимоги щодо виплати грошового забезпечення носять похідний характер та їх задоволення залежить від задоволення позовної вимог про поновлення на посаді, тому суд фактично не надав їм відповідну правову оцінку.

Разом з тим, підставами цієї справи (160/15194/25) є невиплата позивачу саме військовою частиною грошового забезпечення за час незаконного звільнення від займаної посади вже після його поновлення на посаді на виконання рішення у справі №160/4083/24. До того ж предмет позову відрізняється від предмета позову у справі №160/4083/24, оскільки у цій справі позивачем заявлений період з 13.08.2023 по 05.07.2024 (тобто по день поновлення на посаді), а у справі №160/4083/24 з 17.08.2023 року до дня прийняття судом рішення у цій справі.

Отже, суд не вбачає підстав для залишення позову без розгляду, до того ж, статтею 240 КАС України не визначено такої підстави для залишення позову без розгляду.

Війська частина НОМЕР_1 подала відзив на позов, згідно змісту якого відповідач заперечує проти позовних вимог, просить відмовити у їх задоволенні, посилається на те, що позивач у спірний період не виконував обов`язків начальника командного пункту і не перебував на аналогічній військовій посаді, тому вимога про «різницю грошового забезпечення» за цю посаду є безпідставною. Натомість він отримав грошове забезпечення у відповідності до правил для осіб у розпорядженні (оклад за військовим званням та надбавку за вислугу років). Видання наказу №190 від 04.07.2024 підтверджує виконання судового рішення, але не надає підстав для зворотного перерахунку грошового забезпечення за період, коли посадові обов`язки не виконувались.

Згідно наданого відповідачем Військовою частиною НОМЕР_5 відзиву на позов, відповідач заперечує проти позовних вимог, просить відмовити у їх задоволенні, посилається на правомірність нарахування позивачу грошового забезпечення та інших виплат на протязі 2022 та 2023 року із розрахунку 1762,00 грн.

28.07.2025 від відповідача надійшло клопотання про неналежного відповідача - Військову частину НОМЕР_1 на належного - Військову частину НОМЕР_6 , оскільки відповідно до директиви Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 13 червня 2025 року № Д-35/ДСК «Про проведення додаткових організаційних заходів у військах оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в 2025 році», з 22.07.2025 військова частина НОМЕР_1 вважається переформованою. Правонаступником визначено військову частину НОМЕР_6 .

Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 28.07.2025 витребував від Військової частини НОМЕР_1 засвідчену належним копію директиви Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 13 червня 2025 року № Д-35/ДСК «Про проведення додаткових організаційних заходів у військах оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в 2025 році».

Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 21.08.2025 витребував від Військової частини НОМЕР_6 засвідчену належним копію директиви Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 13 червня 2025 року № Д-35/ДСК «Про проведення додаткових організаційних заходів у військах оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в 2025 році».

01.10.2025 від Військової частини НОМЕР_6 надійшла заява, в якій зазначено, що Військова частина НОМЕР_6 не може надати належним чином засвідчену копію директиви Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 13 червня 2025 року № Д-35/ДСК «Про проведення додаткових організаційних заходів у військах оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в 2025 році» оскільки остання має гриф «для службового користування». На даний час інших документів ніж надано військовою частиною НОМЕР_1 , які б підтверджували припинення військової частини НОМЕР_1 надати неможливо за їх відсутності. Проте, військова частина НОМЕР_6 підтверджує, що на виконання директиви Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 13 червня 2025 року № Д-35/ДСК «Про проведення додаткових організаційних заходів у військах оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в 2025 році» відбулось переформування військової частини НОМЕР_6 та підпорядкованих їй військових частин, в результаті якого військова частина НОМЕР_1 , як окремий батальйон (відокремлений підрозділ) була припинена та її правонаступником з усіх правових питань є військова частина НОМЕР_6 .

Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 02.10.2025 здійснив заміну відповідача у справі № 160/15194/25 - Військову частину НОМЕР_1 належним відповідачем - Військовою частиною НОМЕР_6 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ), розгляд адміністративної справи розпочав спочатку.

Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.04.2022 №88 (по стройовій частині), відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом наказано включити до списків військової частини НОМЕР_1 та призначити капітана у запасі ОСОБА_1 , начальником командного пункту заступником начальника штабу з бойового управління.

Пунктом 12 наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) №287 від 13.08.2023 капітана ОСОБА_1 , начальника командного пункту заступника начальника штабу з бойового управління військової частини НОМЕР_1 , звільнено з займаної посади і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 з 13 серпня 2023 року.

Пунктом 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №296 від 17.08.2023 капітана ОСОБА_1 , начальника командного пункту заступника начальника штабу з бойового управління військової частини НОМЕР_1 , звільнено від займаної посади і зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 , з утриманням в списках особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Як вже зазначалось, у лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 12 наказу №287 командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 13 серпня 2023 року в частині звільнення капітана ОСОБА_1 від займаної посади та зарахування в розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 та утримувати в списках особового складу військової частини НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ №296 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17 серпня 2023 року про звільнення від займаної посади капітана ОСОБА_1 зарахування його в розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 та утримувати в списках особового складу військової частини НОМЕР_1 ;

- поновити капітана ОСОБА_1 на посаді начальника командного пункту заступника начальника штабу з бойового управління військової частини НОМЕР_1 ;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити у встановленому чинним законодавством України порядку грошове забезпечення у повному обсязі за період з 17.08.2023 року до дня прийняття судом рішення у цій справі, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, премій тощо), що були встановлені позивачу за посадою до зарахування у розпорядження (поза штатом), з урахуванням вже виплачених сум та індексації.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2024 у справі № 160/4083/24, позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано пункт 12 наказу №287 командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 13 серпня 2023 року щодо звільнення капітана ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) від займаної посади та зарахування в розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 та утримувати в списках особового складу військової частини НОМЕР_1 , а також визнано протиправним та скасовано пункт 5 наказу №296 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17 серпня 2023 року щодо звільнення від займаної посади капітана ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та зарахування його в розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 та утримувати в списках особового складу військової частини НОМЕР_1 . В задоволенні інших вимог відмовити.

В частині задоволених позовних вимог, суд вказав, що звільнення позивача з займаної посади і зарахування його у розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 , здійснено без належної правової підстави, а тому спірні накази підлягають скасуванню.

В частині позовних вимог про поновлення позивача на посаді начальника командного пункту заступника начальника штабу з бойового управління військової частини НОМЕР_1 , та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити у встановленому чинним законодавством України порядку грошове забезпечення у повному обсязі за період з 17.08.2023 року до дня прийняття судом рішення у цій справі, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, премій тощо), що були встановлені позивачу за посадою до зарахування у розпорядження (поза штатом), з урахуванням вже виплачених сум та індексації, суд зазначив, що з урахуванням особливостей проходження військової служби в особливий період, поновлення незаконно звільненого військовослужбовця, на попередній або рівнозначній посаді, здійснюється відповідною посадовою особою, яка має право звільнення такого військовослужбовця з військової служби, у разі встановлення, зокрема, рішенням суду незаконності такого звільнення, та з урахуванням досвіду служби, рівня професійної компетентності, особистих якостей і досягнень та відповідності характеристикам посад, визначених Міністерством оборони України, для рівнозначної посади.

04.07.2024 відповідач видав наказ №190, яким капітана ОСОБА_1 колишнього начальника командного пункту - заступника начальника штабу з бойового управління в/частини НОМЕР_1 , який знаходиться в розпорядження командира в/частини НОМЕР_4 - поновлено в посаді згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/1083/24 від 05.06.2024 на посаду начальника командного пункту - заступника начальника штабу з бойового управління військової частини НОМЕР_1 та зазначено: Вважати таким, що 05.07.2024 справи і посаду начальника командного пункту заступника начальника штабу з бойового управління військової частини НОМЕР_1 прийняв і приступив до виконання службових обов`язків та посадою, встановити посадовий оклад у розмірі 4650 грн на місяць, 21 тарифний розряд та виплачувати надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 65 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислуги років у розмірі 35%, щомісячну премію відповідно до особистого внеску в загальний результат служби у розмірі 390% посадового окладу. Підстава: рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2024 по справі № 160/1083/24.

10.10.2024 позивач звернувся до відповідача із запитом, в якому просив нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 різницю грошового забезпечення за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, починаючи з 13 серпня 2023 року по 5 липня 2024 року.

Згідно відповіді командира військової частини НОМЕР_1 від 20.02.2025 №1669/1385, відповідач відмовив позивачу у нарахуванні та виплаті різниці грошового забезпечення за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, починаючи з 13 серпня 2023 по 5 липня 2024 та зазначив, що нарахувати та виплатити різницю грошового забезпечення за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді з 13 серпня 2023 року по 5 липня 2024 року неможливо.

Не погодившись із відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України від 20.12.1991р. №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ).

Статтею 1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що соціальний захист військовослужбовців- діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

За змістом абзаці 2, 3 пункту 2 статті 8 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, яка діяла до 03.05.2024), у разі незаконного звільнення з військової служби або переміщення по службі військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом або перебуває на кадровій військовій службі, підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді. Посада вважається нижчою, якщо за цією посадою штатним розписом передбачено нижче військове звання, а за умови рівних звань - менший посадовий оклад. У разі якщо штатним розписом передбачено два військових звання або диференційовані посадові оклади, до уваги береться вище військове звання або вищий посадовий оклад. У разі заподіяння йому таким звільненням (переміщенням) моральної шкоди вона може бути відшкодована за рішенням суду.

У разі поновлення на військовій службі (посаді) орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення). Цей період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і у пільговому обчисленні) та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання.

Водночас, пунктом 9 розділу ХХХІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом МОУ від 07.06.2018 №260, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок № 260, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин та чинна станом на дату розгляду спору) передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовцям, рішення про звільнення яких з військової служби або переміщення на нижчеоплачувану посаду визнані незаконними та які у зв`язку з цим поновлені на військовій службі (посаді) на підставі рішення повноважного органу (керівника), який прийняв рішення про таке поновлення та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку ва нижчеоплачуваній посаді, недоотримане грошове забезпечення за час вимушеного прогулу або різниця за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді виплачується військовослужбовцю за місцем перебування на грошовому забезпеченні.

До розрахунку грошового забезпечення у такому разі включаються щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за займаною штатною посадою до звільнення або переміщення на нижчеоплачувану посаду, з урахуванням зміни вислуги років і норм грошового забезпечення.

Згідно з положеннями пунктів 2, 3, 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з пунктом 2 розділу І Порядку № 260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Положеннями пункту 8 розділу І Порядку № 260, визначено, що грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).

Згідно з пунктом 11 розділу І Порядку № 260, у разі змін розмірів (норм) щомісячних основних або додаткових видів грошового забезпечення під час проходження військової служби (у тому числі під час відряджень, відпусток, навчання, звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою, перебування на лікуванні в лікарняних закладах та розпорядженні тощо) здійснюється перерахунок грошового забезпечення з дня, з якого відбулися відповідні зміни.

Відповідно до пункту 14 розділу І Порядку № 260, грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Тож, з наведеного слідує, що рішення про виплату недоотриманого грошового забезпечення незаконно переміщеному з посади військовослужбовцю за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді приймає повноважний орган (керівник), який видавав наказ про таке поновлення, з огляду на що, за обставин даної справи, відповідач при поновленні позивача наказом № 190 на посаді начальника командного пункту заступника начальника штабу з бойового управління військової частини з 05.07.2024 був повноважний прийняти рішення про виплату позивачу недоотриманого грошового забезпечення внаслідок незаконного переміщення, втім відповідного рішення не було прийнято.

Відповідно до наданої Картки особового рахунку військовослужбовцю від 06.02.2025 р. №1669/1073 про щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення виданої військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 у період з 13 серпня 2023 року по 5 липня 2024 року нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення в таких розмірах:

- за вересень 2023 року - 31321,80 грн;

- за жовтень 2023 року - 17 681, 50 грн;

- за листопад 2023 року - 1 688,78 грн;

- за грудень 2023 року - 1 688,78 грн;

- за січень 2024 року - 1 688,78 грн;

- за лютий 2024 року 1 688,78 грн;

- за березень 2024 року 1 688,78 грн;

- за квітень 2024 року - 1 688,78 грн;

- за травень 2024 року - 1 688,78грн;

-за червень 2024 року - 1 688,78 грн.

Отже, за час незаконного звільнення з посади та перебування у розпорядженні командира відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачу недоотримане грошове забезпечення.

Виходячи із обставин цієї справи, відповідачем допущено протиправну бездіяльності щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення після поновлення позивача на посаді начальника командного пункту заступника начальника штабу з бойового управління, чим фактично позбавлено позивача права на отримання грошового забезпечення.

Разом з тим, відповідно до п. 1 Розділу XXVIII Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зарахованим у розпорядження відповідних командирів або звільненим від посад, виплачується в розмірі грошового забезпечення, яке військовослужбовці отримували за займаними посадами до зарахування в розпорядження, але не більше ніж два місяці.

Судом із картки особового рахунку позивача також встановлено, що відповідачем за перші 2 місяці перебування позивача у розпорядженні командира (з 14.08.2023 по 13.10.2023) виплачувалось грошове забезпечення, окрім окладу за військове звання у серпні 2023 1270,00 грн, вересні 2023 1270,00 грн, жовтні 2023 1270,00 грн, ще і посадовий оклад у серпні 2023 4650,00 грн, вересні 2023 4650,00 грн, жовтні 2023 2550,00 грн, надбавка за вислугу років у серпні 2023 2072,00 грн, вересні 2023 2072,00 грн, жовтні 2023 1337,00 грн, надбавка за особливості проходження військової служби у серпні 2023 5194,80 грн, вересні 2023 5194,80 грн, жовтні 2023 2848,76 грн, премія у серпні 2023 18135,00 грн, вересні 2023 18135,00грн, жовтні 2023 9945,00 грн.

Як вже зазначалось, у період з 14.10.2023 (тобто, друга половина жовтня 2023) по червень 2024, позивачу виплачувалось тільки оклад за військове звання у розмірі 1270,00 грн на місяць та надбавка за вислугу років у розмірі 444,50 грн на місяць.

Тому, заявлений позивачем період нарахування та виплати грошового забезпечення підлягає зменшенню на 2 місяці та становить: з 14.10.2023 по 04.07.2024.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а права позивача мають бути відновлені у такій спосіб:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_6 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 14.10.2023 по 04.07.2024 різниці грошового забезпечення за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, які ОСОБА_1 недоотримав внаслідок незаконного звільнення,

- зобов`язати військову частину НОМЕР_6 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 14.10.2023 по 04.07.2024 різницю грошового забезпечення (в тому числі, посадовий оклад, надбавку за вислугу років, надбавку за особливості проходження військової служби, премію) за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, які ОСОБА_1 недоотримав внаслідок незаконного звільнення, з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає що наявні правові підстави для часткового задоволення позову.

Враховуючи, що за подання даного позову судовий збір сплаті не підлягає, розподіл судового збору не здійснюється.

Керуючись ст. 2, 5, 241-246, 255, 257, 295 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_6 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за період з 14.10.2023 по 04.07.2024 різниці грошового забезпечення за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, які ОСОБА_1 недоотримав внаслідок незаконного звільнення.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_6 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за період з 14.10.2023 по 04.07.2024 різницю грошового забезпечення (в тому числі, посадовий оклад, надбавку за вислугу років, надбавку за особливості проходження військової служби, премію) за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, які ОСОБА_1 недоотримав внаслідок незаконного звільнення, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 05.03.2026.

Суддя Н.Є. Калугіна