Справа № 620/1649/26
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2026-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 березня 2026 року м. Чернігів Справа № 620/1649/26

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Бородавкіна С.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024 01.01.2025, 01.01.2026 для перерахунку розміру пенсії;

- зобов`язати відповідача підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024 01.01.2025, 01.01.2026 у відповідності до вимог статей 43 та 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01.02.2020, 01.02.2021, 01.02.2022, 01.02.2023, 01.02.2024, 01.02.2025, 01.06.2026.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначає Закон України від 08.07.2011 № 3674-VІ «Про судовий збір».

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» з 01.01.2026 за подання до суду фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1331,20 грн.).

Предметом адміністративного позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, виражена в позовній заяві. Така вимога опосередковується спірними правовідносинами, змістом яких є суб`єктивні права і обов`язки позивача та відповідача.

Визначення кількості позовних вимог для цілей сплати судового збору ґрунтується на самостійності та характері вимог, коли позивач просить суд покласти на відповідача окремий, самостійний обов`язок, реалізація якого не є частиною виконання іншого обов`язку.

Зі змісту заявлених позовних вимог вбачається, що предметом позову є зобов`язання відповідача підготувати та видати довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024 01.01.2025, 01.01.2026.

Так, довідка про розмір грошового забезпечення є самостійним документом, який видається органом, з якого особу було звільнено із служби, для проведення перерахунку пенсії, та в якій зазначаються складові грошового забезпечення військовослужбовця (посадовий оклад та інші), зі зміною яких проводиться перерахунок пенсії.

Розмір посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу військовослужбовців станом на 1 січня 2020-2026 років визначалися виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року. В подальшому правове регулювання грошового забезпечення військовослужбовців зазнало змін, визначивши для цих цілей прожитковий мінімум для працездатних осіб у вигляді сталої величини.

Враховуючи щорічну зміну правового регулювання в питаннях грошового забезпечення військовослужбовців розміру та його складових, наявні підстави вважати, що фактичні та юридичні підстави, які породжують право особи на звернення до суду за отриманням довідки про розмір грошового забезпечення за кожний календарний рік, є диференційованими.

Як наслідок, суд вважає, що видача довідок за окремий календарний рік є самостійним юридичним обов`язком уповноваженого органу, оскільки його реалізація потребує проведення окремого перерахунку грошового забезпечення військовослужбовця за кожний бюджетний рік з урахуванням зміни складових грошового забезпечення у відповідному році та оформлення у вигляді окремого документа відповідно.

Позовна вимога про зобов`язання підготувати та видати довідки про розмір грошового забезпечення за 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 та за 2026 роки не є однією позовною вимогою в розумінні Закону «Про судовий збір» для визначення розміру сплати судового збору за подання позовної заяви, оскільки: зміст зобов`язання полягає у підготовці й наданні довідок окремо з кожної нормативної підстави (зокрема у період 2020-2026 років); кожна довідка є окремим індивідуальним актом, що має власний зміст, та яка виражена в індивідуальній формі, та є у подальшому, зокрема, для органів Пенсійного фонду України, окремою підстави для здійснення перерахунку пенсії за відповідний період, а тому зобов`язання органу її видати за певний період є самостійним способом захисту прав позивача, що дає змогу стверджувати про подільність предмету позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.12.2025 у справі №580/2749/25.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем заявлено сім вимог немайнового характеру, а саме щодо зобов`язання відповідача підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області уточнені довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 1 січня 2020-2026 років.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина третя статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Отже, судовий збір, який підлягає сплаті ОСОБА_1 за подання адміністративного позову складає: (1331,20*7*0,8 = 7 454,72 грн), виходячи з семи позовних вимог немайнового характеру.

При зверненні до суду позивач зазначив, що він звільнений від сплати судового збору, надавши суду копію посвідчення, згідно з яким він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Так, відповідно до положень пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Однак, суд зазначає, що Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 11.09.2024 (справа №567/79/23) сформовані висновки щодо застосування положень пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Зокрема, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що у березні 2020 року у Верховній Раді України зареєстрований проєкт Закону про внесення зміни до статті 5 Закону України «Про судовий збір» (щодо сплати судового збору при захисті прав учасників бойових дій, постраждалих учасників Революції Гідності та Героїв України).

До проєкту цього Закону було надано пояснювальну записку та висновки комітетів Верховної Ради України, з яких вбачається, що метою цього законопроєкту було усунення суперечності, що буде сприяти приведенню законодавства України про права і свободи людини і громадянина у відповідність до вимог принципів верховенства права та правової визначеності. А саме запропоновано внести зміни до Закону України «Про судовий збір» в частині викладення пункту 13 частини першої статті 5 зазначеного Закону в такій редакції: «учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у всіх справах незалежно від характеру порушених прав».

Проте Верховна Рада України не прийняла Закон про внесення зміни до статті 5 Закону України «Про судовий збір» (щодо сплати судового збору при захисті прав учасників бойових дій, постраждалих учасників Революції Гідності та Героїв України).

Тобто законодавець чітко визначив свою позицію щодо спірного питання.

Враховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з часу прийняття нею 09 жовтня 2019 року постанови у справі №9901/311/19, як і постанови від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17 із висновками щодо застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI з урахуванням вимог статей 12 та 22 Закону №3551-XII, відсутні підстави стверджувати, що відбулась зміна суспільних відносин чи нормативного регулювання, внаслідок чого цей висновок втратив зрозумілість, набув ознак неузгодженості, необґрунтованості, незбалансованості чи помилковості.

З огляду на викладене, Законом України «Про судовий збір» звільнення від сплати судового збору осіб, які мають такий статус, обмежено справами, пов`язаними з порушенням їхніх прав. Тобто, встановлені цим Законом положення стосуються випадків звернення до адміністративного суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій, і не поширюються на подання позовних заяв до суду із вимогами, що виходять за межі таких спірних правовідносин.

Вказана позиція підтримана Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 20.01.2025 по справі №990/205/24.

Суд зазначає, що визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у видачі оновлених довідок не зачіпає порядку надання, обсягу соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином не стосується соціального і правового захисту особи зі статусом учасника бойових дій, тому судовий збір за подання позовної заяви у цій справі має сплачуватись.

Такі обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам законодавства, а тому вона має бути залишена без руху з наданням позивачу строку на усунення вказаного недоліку.

На підставі наведеного та керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Надати позивачу 10-денний термін з дня вручення копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків шляхом надання до суду оригіналу документу про сплату судового збору в розмірі 7 454,72 грн або належним чином завірених копій документів, що надають пільги щодо його сплати.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків у вказаний судом строк позовна заява буде йому повернута.

Копію ухвали суду надіслати позивачу для виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею та згідно із ст. 294 Кодексу адміністративного судочинства України оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Бородавкіна