Справа № 309/742/26
Суддя: Орос Я. В.
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 309/742/26
Провадження № 2-аз/309/1/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Орос Я.В. вивчивши заяву адвоката Плешинець Миколи Васильовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Плешинець Микола Васильович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності , -

В С Т А Н О В И В:

3 березня 2026 р. на адресу суду від адвоката Плешинець Миколи Васильовича в інтересах ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову.

Заява вмотивована тим, що у провадженні Хустського районного суду Закарпатської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 з позовними вимогами про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Предметом позову в цій справі є скасування постанови № УП-122 від 20.03.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно вищевикладеної постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 головним державним виконавцем Хустського відділу ДВС у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Юришинець В.М., 12.06.2025 року відкрито виконавче провадження за № 78353795 .

Згідно постанови про арешт коштів боржника від 13.02.2026 року у ВП № 78353795 накладено арешт на грошові кошти на відкритих рахунках ОСОБА_1 .

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі.

Враховуючи вищезазначені обставини, адвокат вважає за необхідне подати заяву про забезпечення позову, оскільки у разі встановлення судом протиправності оскаржуваної постанови та задоволення позовних вимог про її скасування, позивачу доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права та повернути власне майно (кошти), на яке були звернено стягнення в разі примусового виконання постанови.

У своїй заяві адвокат Плешинець М.В. в інтересах ОСОБА_1 просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення виконавчих дій згідно постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 № УП-122 від 20.03.2025 року, органами державної виконавчої служби у виконавчому провадженні №78353795, відкритого Хустським відділом державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відносно боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , до набрання законної сили рішенням суду у справі № 390/742/26.

Вирішуючи подану заяву в порядку ч.1 ст.154 КАС України без повідомлення учасників справи, суд враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20 березня 2025 р. ОСОБА_3 серії УП № 122 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Згідно вищевикладеної постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 головним державним виконавцем Хустського відділу ДВС у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Юришинець В.М., 12.06.2025 року відкрито виконавче провадження за № 78353795

Згідно постанови про арешт коштів боржника від 13.02.2026 року у ВП № 78353795 накладено арешт на грошові кошти на відкритих рахунках ОСОБА_1 .

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Плешинець Микола Васильович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Положеннями пунктів 1, 2 частини 1 статті 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено шляхом зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта або забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Крім того, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову "зазначено, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18, від 30.09.2019 у справі № 826/10936/18, від 22.11.2019 у справі № 640/18007/18.

Законом України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною другою статті 48 Закону № 1404-VIII, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Частиною четвертою цієї статті встановлено, що на кошти боржника, що перебувають на рахунках у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення.

У свою чергу, положеннями ст. 56 Закону № 1404-VIII визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Разом із тим, у силу вимог пункту другого частини 1 статті 34 Закону № 1404-VIII, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Отже, законом визначено порядок виконання судового рішення про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа та встановлено обов`язок державного виконавця зупинити вчинення виконавчих дій в разі прийняття судом відповідного рішення.

Таким чином, вжиття судом заходів забезпечення позову у спосіб зупинення стягнення на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах виконавчого провадження №78353795 унеможливить подальше вчинення виконавчих дій.

Оскільки, позивачем оскаржується постанова т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення суд вважає, що на даний час існує очевидна небезпека заподіяння правам та інтересам позивача, до ухвалення рішення у справі, а для відновлення його прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а саме: повернути своє майно (кошти), які можуть бути стягнуті у примусовому порядку.

Суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що за наявності відкритого виконавчого провадження належним способом забезпечення адміністративного позову є зупинення стягнення за виконавчим документом .

Застосування саме такого заходу забезпечення позову відповідає меті ефективного захисту інтересів особи до набрання законної сили судовим рішенням у справі, а також вимогам співмірності.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України: завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що на стадії розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову ним не дається правова оцінка законності та правомірності прийняття оскаржуваних рішень.

Натомість, вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, про які у своїй заяві просить позивач не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

З огляду на викладене, беручи до уваги вищезазначені обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі наведеного та керуючись ст. 150, 151, 248 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву адвоката Плешинець Миколи Васильовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Плешинець Микола Васильович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого документа постанови про арешт коштів боржника від 13 лютого 2026 року , яка винесена начальником відділу ДВС у Хустському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Візічканичем Т.В. у виконавчому провадженні № 78353795, яке відкрите Хустським відділом державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відносно боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , до набрання законної сили рішенням суду у справі № 390/742/26.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення за формою і змістом, передбаченими ст. 296 КАС України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Хустського

районного суду: Орос Я.В.