Справа № 380/19379/25
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

05 березня 2026 рокуЛьвівСправа № 380/19379/25 пров. № А/857/50105/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кузьмича С.М., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі Курильця Андрія Романовича, Мікули Оксани Іванівни, Кузьмича Сергія Миколайовича в справі 380/19379/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої Ради Правосуддя, Держави України в особі судді Львівського окружного адміністративного суду Кисильової Ольги Йосипівни, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває справа 380/19379/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої Ради Правосуддя, Держави України в особі судді Львівського окружного адміністративного суду Кисильової Ольги Йосипівни, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та стягнення моральної шкоди, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року про відмову у відкритті провадження у справі.

Восьмим апеляційним адміністративним судом зареєстровано заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі Курильця Андрія Романовича, Мікули Оксани Іванівни, Кузьмича Сергія Миколайовича від розгляду справи 380/19379/25. Заяву мотивує тим, що 17 травня 2025 позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до держави Україна в особі осіб уповноважених на виконання функцій держави, суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду Кузьмича Сергія Миколайовича, Курильця Андрія Романовича, Мікули Оксани Іванівни. Зазначає, що з подібний позовом звернувся і щодо судді Носа С.П., який вже вирішував заяву про відвід в справі, що розглядається.

Позивач повторно наголошує про порушення права на справедливий суд при розгляді справи без повідомлення особи за її відомим місцем проживання.

Вважає заявник, що судді Восьмого апеляційного адміністративного суду Курилець А.Р., Кузьмич С.М., Мікула О.І., Нос С. П., Кухтей Р. В., Шевчук С. М при здійснення правосуддя не керуються верховенством права, порушують права і свободи людини гарантовані Конституцією та підривають авторитет суддівської гілки влади.

Відповідно до приписів частини одинадцятої статті 40 КАС України відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Оскільки розглядувана заява надійшла поза межами судового засідання, відтак розглядається судом у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви, колегія суддів дійшла висновку, що заява про відвід суддів є необґрунтованою виходячи з наступних підстав.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу. (абз.1 ч.3 ст.39 КАС України).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що заявник обґрунтовує розглядуваний відвід наявністю сумнівів у неупередженості або об`єктивності суддів.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно із Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради Організації Об`єднаних Націй від 27.07.2006 об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим постановлення об`єктивного рішення у справі або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, "правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться" (§ § 28-32 рішення у справі "Газета Україна-центр" проти України" від 15.07.2010, заява № 16695/04). Подібний підхід висловлено і в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (§ § 65-66 рішення від 03.05.2007, заява № 7577/02).

Таким чином, підставами для відводу судді є існування суб`єктивного та / або об`єктивного критеріїв.

Оцінюючи наявність підстав для відводу колегії суддів в цій справі за суб`єктивним критерієм, апеляційний суд констатує відсутність підстав стверджувати, що судді виявили особисту упередженість. Докази на користь протилежного відсутні і заявником не наводились.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що саме на заявника покладається обов`язок подання доказів упередженості судді для цілей відводу.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність суддів. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності в певного судді об`єктивно виправдані.

Колегія суддів вважає, що наведені в заяві про відвід доводи не підтверджують наявності обставин, які могли б за об`єктивними критеріями викликати сумнів в об`єктивності або неупередженості суддів при розгляді цієї справи, як це передбачено відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КАС України, оскільки зводяться до власних припущень заявника, які не містять достатніх обґрунтувань.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що розглядуваний відвід мотивований звернення Новицького В.С. до колегії суддів з позовною заявою в справі 380/9916/25 в якій просив:

- визнати дії Держави Україна в особі суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду, уповноважених на виконання функцій держави у складі суддів С.Кузьмича, А.Курильця, О.Мікули антиконституційними та незаконними;

- зобов`язати Державу Україна в особі суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду, уповноважених на виконання функцій держави у складі суддів С.Кузьмича, А.Курильця, О.Мікули виконати вимоги ст.254 КАС України, ч.2 ст. 19 Конституції України та надати роз`яснення незрозумілого рішення суду на підставі українського законодавства.

В цьому контексті апеляційний суд наголошує, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2025 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Відтак між позивачем та колегією суддів, відсутній невирішений спір.

Суд звертає увагу заявника, що учасники справи не можуть використовувати інститут відводу суддів з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення. Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK).

Колегія суддів відхиляє міркування щодо обставин призначення справи до судового розгляду в порядку письмового провадження, оскільки такі вторують вже оціненим апеляційним судом доводам в ухвалах від 27 січня 2026 року та 29 січня 2026 року (судді Нос С. П., Кухтей Р. В., Шевчук С. М), в цій справі.

Прийняття суддею процесуальних рішень при розгляді справи не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на оскарження судового рішення.

Так само участь у розгляді іншої справи не може свідчити про упередженість суддів під час розгляду даної справи, оскільки дії суду (колегії суддів) при вирішенні процесуальних питань, що виникають під час розгляду справи та характер прийнятих процесуальних рішень (в тому числі в інших справах) не можуть вважатися обставинами, які викликають сумнів у безсторонності суддів та бути підставою для їх відводу.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що зміст заяви про відвід, наведені в їх обґрунтування обставини та подані докази, не знайшли свого підтвердження під час розгляду заяви про відвід. Також, заява про відвід не містить даних, які б викликали сумнів у неупередженості або об`єктивності колегії суддів у складі Курильця Андрія Романовича, Мікули Оксани Іванівни та Кузьмича Сергія Миколайовича, вказували на їх заінтересованість в результаті розгляду справи, тобто при здійсненні правосуддя у цій справі.

Суд апеляційної інстанції не надає оцінку міркуванням заявника щодо суддів Носа С.П., Кухтея Р. В., Шевчук С. М, оскільки суддям, що вирішують питання про відвід і не входить до складу суду, що розглядає справу, не може бути заявлений відвід. Зрештою, такі міркування не свідчать і не можуть свідчити про необ`єктивність або упередженість колегії суддів, яка розглядає цю справу.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Суд вторує, що з урахуванням положень пункту 1 статті 6 Конвенції, наявність безсторонності суду має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду. Разом з цим, Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Згідно з частиною 4 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Колегія суддів вважає, що доводи заявника про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів, не знайшли свого підтвердження, а відтак заявлений відвід є необґрунтований. З огляду на наведене вирішення питання про відвід слід передати судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Керуючись ст.ст.36, 40, -

у х в а л и в:

Визнати заявлений ОСОБА_1 відвід колегії суддів у складі Курильця Андрія Романовича, Кузьмича Сергія Миколайовича та Мікули Оксани Іванівни від розгляду справи 380/19379/25 необґрунтованим.

Питання про вирішення відводу передати судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді С. М. Кузьмич
О. І. Мікула