Справа № 480/1675/24
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2026-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2026 року Справа № 480/1675/24

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Опімах Л.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/1675/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки та невикористані календарні дні додаткової відпустки учаснику бойових дій за період з 2019 по 2023 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 - 24 липня 2023 року, та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки та невикористані календарні дні додаткової відпустки учаснику бойових дій за період з 2019 по 2023 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 - 24 липня 2023 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 з 21.01.2019 по 24.07.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.07.2023 № 227 (по стройовій частині) полковника ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 та знято з усіх видів забезпечення.

Виходячи з відомостей, які були надані в/ч НОМЕР_1 , а саме відповіді на адвокатський запит від 16.02.2024 № 102/К, а також з довідки № 65/ф від 15.02.2024 вбачається, що відповідач, у період з 21.01.2020 по 24.07.2023 (період проходження служби), не нараховував та не виплачував позивачу грошову компенсацію за щорічні основні та додаткові відпустки (в т.ч. учаснику бойових дій). Відтак, дії відповідача є незаконними, протиправними та такими, що порушують права позивача.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 08.03.2024 вказану позовну заяву було залишено без руху, оскільки позивачем не було додано до позовної заяви заяву про поновлення строку звернення до суду, та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

12.03.2024 в порядку усунення недоліків позовної заяви позивач подав заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою суду від 15.03.2024 позивачу поновлено строк звернення до суду, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

25.03.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує, зазначає, що позовна заява не відповідає вимогам пункту 2 частини 5 статті 160 КАС України, а саме у ній відсутні адреса електронної пошти, номери засобів зв`язку позивача, а також відсутні відомості про наявність або відсутність електронного кабінету. Також зазначив, що немає підстав для нарахування і виплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки, оскільки позивач, при звільненні з військової служби не виявив з бажання скористатися правом на отримання відпустки із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини, а також не звернувся у встановленому порядку до командира військової частини щодо отримання компенсації за невикористану щорічну основну відпустку. Крім того, право на виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій позивач набуде у разі звільнення з військової служби. З військової служби позивач не звільнявся і після переведення позивача з військової частини НОМЕР_1 до Генерального штабу Збройних Сил України продовжує проходити військову службу. Таким чином, вимога щодо грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2019 по 2023 роки є неправомірною.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне.

ОСОБА_1 з 21.01.2019 по 24.07.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що визнається обома сторонами по справі.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 23.01.2015 (а.с. 5).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.07.2023 № 227 (по стройовій частині) полковника ОСОБА_1 з 24 липня 2023 року виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення (а.с. 8).

Зі змісту вищевказаного наказу вбачається, що щорічну основну відпустку за 2022 рік позивач не використав, щорічну основну відпустку за 2023 рік отримав використав в кількості (десять) діб. Додаткову відпустку, передбачену статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» (учасникам бойових дій) та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту», за період з 2019 по 2023 рік не використав. Компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» (учасникам бойових дій) та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту», за період з 2019 по 2023 рік включно не отримував.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 № 65/ф від 15.02.2024 вбачається, що ОСОБА_1 не отримував компенсації за невикористані щорічні та додаткові відпустки (в тому числі як учаснику бойових дій) за період проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 13 зворотній бік).

Не погодившись із бездіяльністю відповідача щодо невиплати компенсації за невикористані щорічні та додаткові відпустки, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до норми ч.1 ст.10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Згідно з п.12 ч.1 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Статтею 4 Закону України "Про відпустки" № 504/96-ВР передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка; додаткова відпустка за особливий характер праці; інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до ст.16-2 Закону № 504/96-ВР учасникам бойових дій надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Згідно з пунктом ч.8 ст.10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Абзацом третім п.14 ст.10-1 Закону № 2011-XII передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Відповідно до ч.17 ст.10-1 Закону № 2011-XII в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені пунктами 1, 6 та 12 цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених пунктом першим цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

Згідно з ч.18 ст.10-1 Закону № 2011-XII в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Відповідно до ч.19 ст.10-1 Закону № 2011-XII надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

Указом Президента України від 17.03.2014 № 303 оголошено рішення про проведення часткової мобілізації. Тому з 18.03.2014 і на даний час особливий період триває.

Відповідно до п.3 розділу ХХХІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки. Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Враховуючи вищевикладені вимоги діючого законодавства, у разі невикористання щорічної основної та додаткової соціальної відпуски протягом календарного року, в якому в особи виникає право на такі відпустки, щорічна основна та додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством соціальні гарантії, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

При цьому, суд звертає увагу, що припинення надання військовослужбовцям додаткових відпусток відповідно до п.19 ст.10-1 Закону № 2011-XII в особливий період є тимчасовим обмеженням способу реалізації права на використання додаткової відпустки безпосередньо та не впливає на суть цього права.

Отже, у випадку звільнення військовослужбовців зі служби їм повинна виплачуватися грошова компенсація за всі невикористані дні, як щорічної, так і додаткової відпустки. Невиплата ж грошової компенсації за невикористані дні відпустки порушує права позивача. При цьому, суд зауважує, що сам факт неможливості надання відповідачем відпусток без рівноцінної їх заміни грошовою компенсацією суперечить самій суті права.

Ненадання позивачем рапорту про відпустку перед звільненням, а також про виплату грошової компенсації відпустки не може звільняти відповідача від обов`язку розрахуватися з відповідачем при звільненні, в тому числі виплатити всі належні компенсації.

Оскільки відповідач в день виключення зі списків особового складу 24.07.2023 не нарахував позивачу грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 та 2023 роки та грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2019-2023 роки, то суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка не відповідає критеріям правомірності, встановленими ч.2 ст.2 КАС України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", розподіл судового збору не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022 та 2023 роки та невикористані календарні дні додаткової відпустки учаснику бойових дій за період з 2019 по 2023 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 - 24 липня 2023 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022 та 2023 роки та невикористані календарні дні додаткової відпустки учаснику бойових дій за період з 2019 по 2023 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 - 24 липня 2023 року.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах