Справа № 620/2179/26
Суддя: Марія ДУБІНА
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 березня 2026 року м. Чернігів Справа № 620/2179/26

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Дубіна М.М. перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И ЛА:

28.02.2026 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (зареєстрований у суді 02.03.2026), у якому просить:

визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо обчислення і виплати йому посадового окладу з 26.04.2022 по 30.06.2022, а також всіх інших належних за цей період складових грошового забезпечення (окладу за військове звання, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії, додаткової грошової премії за час перебування в зоні відчуження, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань), без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2022 Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік»;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити йому посадовий оклад з 26.04.2022 по 30.06.2022, а також всі інші належні за цей період складові грошового забезпечення (оклад за військове звання, надбавку за вислугу років, надбавку за особливості проходження служби, премії, додаткові грошові премії за час перебування в зоні відчуження, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань), із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2022 Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», з урахуванням виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;

визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 та НОМЕР_3 окремої бригади Сил територіальної оборони Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо обчислення і виплати йому посадового окладу з 01.07.2022 по 15.02.2025, а також всіх інших належних за цей період складових грошового забезпечення (окладу за військове звання, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії, додаткової грошової премії за час перебування в зоні відчуження, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань), без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2022 Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», станом на 01.01.2023 Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», станом на 01.01.2024 Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», станом на 01.01.2025 Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» відповідно;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 та НОМЕР_3 окрему бригаду Сил територіальної оборони Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити йому посадовий оклад з 01.07.2022 по 15.02.2025, а також всі інші належні за цей період складові грошового забезпечення (оклад за військове звання, надбавку за вислугу років, надбавку за особливості проходження служби, премії, додаткові грошові премії за час перебування в зоні відчуження, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань), із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2022 Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», станом на 01.01.2023 Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», станом на 01.01.2024 Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», станом на 01.01.2025 Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» відповідно, з урахуванням виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;

визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 та НОМЕР_3 окремої бригади Сил територіальної оборони Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо ненарахування/нарахування не повною мірою і виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 15.02.2025 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січня 2018 року;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 та НОМЕР_3 окрему бригаду Сил територіальної оборони Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 15.02.2025 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січня 2024 року та січня 2025 року відповідно;

визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 та НОМЕР_3 окремої бригади Сил територіальної оборони Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування не повною мірою і виплати йому грошової допомоги для оздоровлення за 2022 та 2024 роки без урахування у складі грошового забезпечення індексації грошового забезпечення;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 та НОМЕР_3 окрему бригаду Сил територіальної оборони Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити йому грошову допомогу для оздоровлення за 2022 та 2024 роки з урахуванням у складі грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;

визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 та НОМЕР_3 окремої бригади Сил територіальної оборони Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування не повною мірою і виплати йому грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 та 2024 роки без урахування у складі грошового забезпечення індексації грошового забезпечення;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 та НОМЕР_3 окрему бригаду Сил територіальної оборони Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити йому грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 та 2024 роки з урахуванням у складі грошового забезпечення індексації грошового забезпечення;

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 та НОМЕР_3 окремої бригади Сил територіальної оборони Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування і виплати йому додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000,00 грн щомісячно за періоди з 13.05.2024 по 17.05.2024, з 04.11.2024 по 18.11.2024, з 24.03.2025 по 07.04.2025 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 та НОМЕР_3 окрему бригаду Сил територіальної оборони Збройних Сил України (Військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000,00 грн щомісячно за періоди з 13.05.2024 по 17.05.2024, з 04.11.2024 по 18.11.2024, з 24.03.2025 по 07.04.2025 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини;

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування і виплати йому у період з 26.04.2022 по 30.06.2022 надбавки за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) та окладу за військовим званням з урахуванням календарної вислуги років у розмірі 25 відсотків, зважаючи на його строкову військову службу у період з 06.11.2001 по 15.05.2003 (1 рік 6 місяців 9 днів календарної вислуги років станом на момент початку військової служби у військовій частині НОМЕР_1 );

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити йому за період з 26.04.2022 по 30.06.2022 надбавку за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) та окладу за військовим званням з урахуванням календарної вислуги років у розмірі 25 відсотків, зважаючи на його строкову військову службу у період з 06.11.2001 по 15.05.2003 (1 рік 6 місяців 9 днів календарної вислуги років станом на момент початку військової служби у військовій частині НОМЕР_1 );

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 та НОМЕР_3 окремої бригади Сил територіальної оборони Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування і виплати йому у період з 01.07.2022 по 18.08.2024 (дата набуття 5 років вислуги) надбавки за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) та окладу за військовим званням з урахуванням календарної та пільгової вислуги років у розмірі 25 відсотків, зважаючи на його строкову військову службу у період з 06.11.2001 по 15.05.2003 (1 рік 6 місяців 9 днів календарної вислуги років станом на момент початку військової служби у військовій частині НОМЕР_1 );

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 та НОМЕР_3 окрему бригаду Сил територіальної оборони Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити йому у період з 01.07.2022 по 18.08.2024 (дата набуття 5 років вислуги) надбавку за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) та окладу за військовим званням з урахуванням календарної та пільгової вислуги років у розмірі 25 відсотків, зважаючи на його строкову військову службу у період з 06.11.2001 по 15.05.2003 (1 рік 6 місяців 9 днів календарної вислуги років станом на момент початку військової служби у військовій частині НОМЕР_1 );

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 та НОМЕР_3 окремої бригади Сил територіальної оборони Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування і виплати йому у період з 19.08.2024 (наступний день після дати набуття 5 років вислуги) по 15.02.2025 надбавки за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) та окладу за військовим званням з урахуванням календарної та пільгової вислуги років у розмірі 30 відсотків, зважаючи на його строкову військову службу у період з 06.11.2001 по 15.05.2003 (1 рік 6 місяців 9 днів календарної вислуги років станом на момент початку військової служби у військовій частині НОМЕР_1 );

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 та НОМЕР_3 окрему бригаду Сил територіальної оборони Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити йому у період з 19.08.2024 (наступний день після дати набуття 5 років вислуги) по 15.02.2025 надбавку за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) та окладу за військовим званням з урахуванням календарної та пільгової вислуги років у розмірі 30 відсотків, зважаючи на строкову військову службу ОСОБА_1 у період з 06.11.2001 по 15.05.2003 (1 рік 6 місяців 9 днів календарної вислуги років станом на момент початку військової служби у військовій частині НОМЕР_1 );

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування не повною мірою йому надбавки за особливості проходження служби, передбаченої абзацом четвертим підпункту 1 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за період з 26.04.2022 по 30.06.2022 з урахуванням належної йому надбавки за вислугу років;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 перерахувати та виплатити йому різницю недоплаченої та фактично виплаченої суми надбавки за особливості проходження служби, передбаченої абзацом четвертим підпункту 1 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за період з 26.04.2022 по 30.06.2022 з урахуванням належної йому надбавки за вислугу років;

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 та НОМЕР_3 окремої бригади Сил територіальної оборони Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування не повною мірою йому надбавки за особливості проходження служби, передбаченої абзацом четвертим підпункту 1 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за період з 01.07.2022 по 15.02.2025 з урахуванням належної йому надбавки за вислугу років;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 та НОМЕР_3 окрему бригаду Сил територіальної оборони Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_2 ) перерахувати та виплатити йому різницю недоплаченої та фактично виплаченої суми надбавки за особливості проходження служби, передбаченої абзацом четвертим підпункту 1 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за період з 01.07.2022 по 15.02.2025 з урахуванням належної йому надбавки за вислугу років;

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не зарахування до його пільгової вислуги років періодів, зазначених у Довідці про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 73-Д від 11.02.2025 із розрахунку один місяць служби за три місяці;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати йому пільгову вислугу років, врахувавши періоди безпосередньої участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, зазначені в Довідці про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 73-Д від 11.02.2025 із розрахунку один місяць служби за три місяці, перерахувати загальну вислугу років та внести відповідні зміни в Наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 46 від 15.02.2025.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи, в тому числі, позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Частиною шостою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Позовна заява подана з порушенням вимог частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки до позовної заяви не додано заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

Приписами частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини шостої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Верховний Суд України у постанові від 17.02.2015 (справа № 21-8а15), з-поміж іншого, зазначив, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Так, спеціальним законодавством, не врегульовано питання строків звернення до суду у зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про оплату праці (виплату грошового забезпечення), однак такі питання регулює Кодекс законів про працю України.

Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Разом з тим, згідно статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній з 19.07.2022) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Так, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку.

Відтак, обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Варто зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово надавав офіційне тлумачення частини другої статті 233 КЗпП України.

У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону України Про оплату праці зазначено, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком.

У пункті 2.1 мотивувальної частини вказаного рішення Конституційний Суд України розкрив сутність вимог працівника до роботодавця, зазначених у частині другій статті 233 КЗпП України, строк звернення до суду, з якими не обмежується будь-яким строком.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

З огляду на те, що вказаним рішенням Суд надавав офіційне тлумачення частини другої статті 233 КЗпП України, у редакції до змін, внесених у вказану статтю Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, відповідно до якої звернення до суду не обмежувалося будь-яким строком, однак після внесення вказаних змін, у справах про виплату працівнику всіх сум, що належать йому при звільненні, було встановлено тримісячний строк звернення до суду.

Отже, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Суд враховує правовий висновок, викладений Верховним Судом у складі cудової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23, де у пунктах 65.1 та 65.2 суд касаційної інстанції дійшов висновків про те, що якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19.07.2022, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України 01.07.2022 № 2352-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин, то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19.07.2022, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19.07.2022 підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України 01.07.2022 № 2352-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин). З урахуванням пункту 1 глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651, відлік тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними статтею 233 КЗпП України, почався 01.07.2023.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивача 15.02.2025 було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , отже про порушення свої прав він дізнався з дня виключення, проте до суду у визначений законом строк, в частині позовних вимог за період з 01.07.2023 по 15.02.2025, позивач не звернувся.

Відповідно до вимог частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням вищевикладеного, вказані недоліки позивач може усунути у десятиденний строк з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з вказанням підстав для його поновлення та доказів поважності причин його пропуску.

Керуючись статтями 122, 123, 161, 169 171, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И ЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Надати позивачу 10-денний строк з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення вказаних недоліків у встановлений судом строк позовна заява буде йому повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Марія ДУБІНА