Справа № 320/4611/23
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року

м. Київ

справа № 320/4611/23

адміністративне провадження № К/990/33705/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу представника Дзундзи Юрія Романовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2024 року (судді: Кучма А.Ю., Аліменко В.О., Бєлова Л.В.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2022 року №168 при обрахунку ОСОБА_1 «грошової допомоги на оздоровлення», передбаченої статтею 10-1 та пунктом 3 статті 15 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII за 2022 рік та грошової компенсації за невикористані 20 календарних днів щорічної основної відпустки, передбаченої пунктом 14 статті 15 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XIІ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 «грошової допомоги на оздоровлення», передбаченої статтею 10-1 та пунктом 3 статті 15 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII за 2022 рік; грошової компенсації за невикористані 20 календарних дні щорічної основної відпустки передбаченої пунктом 14 статті 15 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII, з урахуванням додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2022 року №168.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно виплатив грошову допомогу для оздоровлення за 2022 рік та грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки, визначивши їх розмір виходячи з місячного грошового забезпечення без урахування суми додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування додаткової винагороди передбаченої Постановою №168 при обрахунку ОСОБА_1 «грошової допомоги на оздоровлення», передбаченої статтею 10-1 та пунктом 3 статті 15 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII за 2022 рік; грошової компенсації за невикористані 20 календарних дні щорічної основної відпустки, передбаченої пунктом 14 статті 15 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XIІ. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 «грошової допомоги на оздоровлення», передбаченої статтею 10-1 та пунктом 3 статті 15 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII за 2022 рік, грошової компенсації за невикористані 20 календарних дні щорічної основної відпустки, передбаченої пунктом 14 статті 15 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII; з урахуванням додаткової винагороди передбаченої Постановою №168.

Задовольняючи позов у повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що до грошового забезпечення військовослужбовців як розрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні та разові виплати, крім тих, що мають щомісячний характер. Оскільки додаткова винагорода, встановлена Постановою №168, виплачується щомісячно, підстави відносити її до одноразових виплат відсутні. Відтак суд першої інстанції дійшов висновку, що така винагорода підлягає включенню до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється та виплачується грошова допомога на оздоровлення. Такого висновку суд дійшов опираючись на правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17 та Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі №825/997/17. Посилаючись на положення пункту 6 розділу XXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (далі - Порядок №260), суд першої інстанції також встановив, що щомісячна додаткова винагорода включається до складу грошового забезпечення, з якого визначається компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки. З огляду на те, що відповідач не включив додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, до складу грошового забезпечення, з якого позивачу нараховувалася та виплачувалася грошова допомога на оздоровлення та компенсація за невикористані 20 календарних днів щорічної основної відпустки, суд першої інстанції вбачав позовні вимоги обґрунтованими та задовольнив їх у повному обсязі.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2024 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задоволено, рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції звернув увагу, що відповідно до пункту 6 розділу XXIII Порядку №260 грошова допомога для оздоровлення визначається з грошового забезпечення, до якого не включаються винагороди. Аналізуючи також положення пунктів 3 та 6 розділу XXXI Порядку №260, апеляційний суд дійшов висновку, що компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки також обчислюється без урахування винагород. Посилання суду першої інстанції на правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17 та Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі №825/997/17, суд апеляційної інстанції відхилив як такі, що не є релевантними до спірних правовідносин, оскільки стосуються включення до складу грошового забезпечення, з якого нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22 вересня 2010 року №889. Отже, за результатами аналізу правового регулювання спірних правовідносин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи у врахуванні додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені законодавством України, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Підстави касаційного оскарження та їх обґрунтування

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, представник Дзундза Юрій Романович в інтересах ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційну скаргу подано з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у зв`язку з відсутністю висновку Верховного Суду щодо питання включення додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, до складу місячного грошового забезпечення як обрахункової величини під час обчислення грошової допомоги для оздоровлення, грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки.

У касаційній скарзі зазначено, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) у взаємозв`язку зі статтею 10-1 та частинами другою, чотирнадцятою статті 15 цього ж Закону, та дійшов помилкового висновку про те, що додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, не повинна входити до складу місячного грошового забезпечення як обрахункової величини.

Скаржник наголошує, що відповідно до зазначених норм законодавства грошова допомога на оздоровлення та компенсація за невикористані дні відпустки обчислюються виходячи з місячного грошового забезпечення. При цьому із системного аналізу статті 9 у взаємозв`язку зі статтею 10-1 та частинами другою і чотирнадцятою статті 15 Закону №2011-XII вбачається, що до складу грошового забезпечення, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Аналогічні висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17 та від 10 листопада 2021 року у справі № 825/997/17, а також Верховним Судом в ухвалі від 27 квітня 2020 року у справі № 1.380.2019.003718, постановах від 26 лютого 2021 року у справі № 620/3346/19, від 09 червня 2022 року у справі №200/11472/20-а та багатьох інших.

Скаржник також зауважує, що додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, виплачувалася позивачу щомісячно, починаючи з моменту її установлення Кабінетом Міністрів України та до моменту звільнення позивача з військової служби. Отже вона є періодичним щомісячним додатковим видом грошового забезпечення. Підстав вважати, що така винагорода є разовим додатковим видом грошового забезпечення немає.

Отже, з урахуванням системного аналізу норм Закону № 2011-XII та сформованих правових позицій Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, скаржник наполягає, що додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, є складовою грошового забезпечення і повинна бути врахована у складі місячного грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункова величина при визначенні відповідних виплат.

Позиція інших учасників справи

Від відповідача відзив на касаційну скаргу не надходив.

Рух касаційної скарги

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року (судді: Загороднюк А.Г., Єресько Л.О., Соколов В.М.) відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника Дзундзи Юрія Романовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Цією ж ухвалою витребувано з Київського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи №320/4611/23.

Станом на 06 лютого 2025 року справа №320/4611/23 до суду касаційної інстанції не надійшла.

Ухвалою Верховного Суду від 06 лютого 2025 року (суддя: Загороднюк А.Г.) повторно витребувано з Київського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи №320/4611/23.

Станом на 11 квітня 2025 року справа №320/4611/23 до суду касаційної інстанції не надійшла.

Ухвалою Верховного Суду від 11 квітня 2025 року (суддя: Загороднюк А.Г.) повторно витребувано з Київського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи №320/4611/23.

Станом на 13 травня 2025 року справа №320/4611/23 до суду касаційної інстанції не надійшла.

Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2025 року (суддя: Загороднюк А.Г.) повторно витребувано з Київського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи №320/4611/23.

Станом на 05 вересня 2025 року справа №320/4611/23 до суду касаційної інстанції не надійшла.

Ухвалою Верховного Суду від 05 вересня 2025 року (суддя: Загороднюк А.Г.) повторно витребувано з Київського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи №320/4611/23.

16 лютого 2026 року до Верховного Суду надійшли матеріали адміністративної справи №320/4611/23.

Ухвалою Верховного Суду (суддя: Загороднюк А.Г.) від 03 березня 2026 року призначено справу до розгляду.

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи

ОСОБА_1 з 07 квітня 2022 року по 12 грудня 2022 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12 грудня 2022 року №350 ОСОБА_1 12 грудня 2022 року звільнено з військової служби та цього ж дня виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення.

Вважаючи, що відповідач протиправно не врахував додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, у складі грошового забезпечення, з якого йому було нараховано та виплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік і компенсацію за невикористані 20 календарних днів щорічної основної відпустки, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХНЬОГО ЗАСТОСУВАННЯ

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їхнього соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям і членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).

Положеннями частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначено перелік складових грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За правилами частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Частиною третьою статті 15 Закону № 2011-XII передбачено, що військовослужбовцям виплачуються, зокрема, грошова допомога на оздоровлення в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.

За змістом частини першої статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей (абзац 3 частини чотирнадцятої статті 10-1 Закону №2011-XII).

За абзацом 7 частини другої статті 15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їхнього призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704), окрім тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та розмірів надбавки за вислугу років також затверджено додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 3 Постанови № 704 виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу визначено здійснювати в порядку, що затверджується, зокрема, Міністерством оборони України.

Відповідно до статті 9 Закону № 2011-XII, Постанови № 704 затверджено Порядок № 260, пунктами 1 та 6 розділу XXIII якого передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою (пункт 6 розділу XXXI Порядку № 260).

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), у пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 Кодекс адміністративного судочинства України).

Спір у цій справі виник у зв`язку з невключенням відповідачем сум додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, до складу місячного грошового забезпечення, з якого позивачу обчислено грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік та грошову компенсацію за невикористані 20 календарних днів щорічної основної відпустки.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов повністю, виходив з того, що додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, має щомісячний і систематичний характер, а отже підлягає включенню до складу місячного грошового забезпечення, з якого позивачу належить обчислювати грошову допомогу на оздоровлення та компенсацію за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у позові, не погодився з висновками першої інстанції, зазначивши, що грошова допомога для оздоровлення та компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки обчислюються без урахування винагород.

Касаційне провадження відкрито з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, з огляду на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання включення до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова допомога для оздоровлення, грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток, додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.

Перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.

Після подання касаційної скарги та відкриття касаційного провадження Верховний Суд вже висловив правову позицію щодо питання включення додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова допомога для оздоровлення, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби та грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток.

Так, відповідаючи на це питання Верховний Суд у постанові від 23 вересня 2024 року в справі №240/32125/23 зазначив, що приписи частини першої, чотирнадцятої статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ встановлюють лише право військовослужбовця на отримання допомоги на оздоровлення та допомоги у разі звільнення зі служби.

Положення четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ є відсилочними, оскільки розміри грошового забезпечення визначає Кабінет Міністрів України, а право визначити порядок виплати грошового забезпечення законодавець, зокрема, делегував Міністру оборони України.

Такими нормативно-правовими актами є Постанова № 704, якою, з-поміж іншого, передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, крім посадового окладу; окладу за військовим званням включає і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та Порядок № 260.

Отже, за своєю правовою природою, щомісячна додаткова винагорода, запроваджена Постановою №168, є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час воєнного стану.

За правилами пункту 6 розділу ХХІІІ Порядку № 260 до розміру грошового забезпечення, з якого обчислюється допомога на оздоровлення не включаються винагороди, незалежно від їхнього виду (щомісячні чи одноразові).

Аналогічне виключення стосовно винагород також міститься в пункті 5 розділу ХХХІІ Порядку №260, яким визначено умови виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.

У підсумку, Верховний Суд констатував, що делегуючи Кабінету Міністрів України право визначати розміри грошового забезпечення, а Міністру оборони України установлювати порядок його виплати, законодавець установив певну ієрархію щодо визначення переліку складових грошового забезпечення, що враховуються при обчисленні окремих видів одноразових виплат для військовослужбовців. Тому саме положення Порядку № 260 унормували приписи Закону № 2011-ХІІ, установивши пряму норму щодо виключення винагороди із категорії складових грошового забезпечення, з суми яких обчислюється розмір допомоги на оздоровлення.

За такого правового регулювання Верховний Суд у постанові від 23 вересня 2024 року в справі №240/32125/23 дійшов висновку, що обчислюючи розмір одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби та грошової допомоги на оздоровлення, без щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, відповідач діяв правомірно.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 08 серпня 2024 року у справі №240/26703/23. Такі висновки в подальшому послідовно підтримано Верховним Судом у низці постанов, зокрема від 23 вересня 2024 року у справі № 240/33138/23, від 28 жовтня 2024 року у справі № 240/23483/23, від 07 листопада 2024 року у справах № 240/1597/24 та № 240/28177/23, від 20 грудня 2024 року у справі № 240/21650/23 та від 16 січня 2025 року у справі № 240/31239/23. Суд не бачить підстав для відступу від цих висновків та уважає їх застосовними в межах цього спору.

Посилання скаржника щодо застосовності правових висновків, висловлених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, правовідносини в якій виникли з приводу обчислення розміру пенсії, Суд відхиляє, оскільки сформовані у цій справі висновки стосуються пенсійного забезпечення, а отже, не є релевантним до спірних правовідносин.

Також Суд не бере до уваги посилання позивача на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 825/997/17 та постанові Верховного Суду від 26 лютого 2021 року у справі №620/3346/19, оскільки у цих справах вирішувалося питання щодо включення/невключення до складу грошового забезпечення, з якого нарахована одноразова грошова допомога при звільненні, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій». Натомість у справі № 320/4611/23, яка розглядається питання стосується включення/невключення до складу місячного грошового забезпечення, з якого нарахована грошова допомога для оздоровлення та грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки, додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, на період дії воєнного стану. Тому обставини у справах № 825/997/17, №620/3346/19, на які посилається скаржник, та у справі №320/4611/23, яка розглядається, не є подібними.

Крім того Суд не ураховує посилання скаржника на висновки, викладені в ухвалі Верховного Суду від 27 квітня 2020 року у справі №1.380.2019.003718, оскільки в силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України врахуванню підлягають висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також не заслуговує на увагу посилання скаржника на висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 09 червня 2022 року у справі №200/11472/20-а, оскільки правовідносини в наведеній скаржником постанові є відмінними від справи №320/4611/23, що розглядається, оскільки стосуються нарахування вихідної допомоги при звільненні, компенсації за невикористанні відпуски з урахуванням грошової винагороди за участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів; нарахування компенсації за невикористанні відпуски з урахуванням кратності відповідно до вимог пункту 3 XXXI Розділу наказу Міністра оборони України № 260; перерахунку грошового забезпечення, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально побутових питань за 2017, 2018, 2019 та 2020 роки, а також вихідної допомоги при звільненні та компенсації за невикористанні відпуски з урахуванням військового звання «майор юстиції» відповідно до положень Постанови №704; перерахунку грошового забезпечення, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально побутових, а також вихідної допомоги при звільненні та компенсацію за невикористанні відпуски з 26 березня 2020 року відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року № 6-р(П)2020р; нарахування середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. Натомість, у справі № 320/4611/23 спірним є правомірність формування обчислення грошової допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки без урахування у складі грошового забезпечення, з якого обраховуються ці виплати, сум додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 на період дії воєнного стану.

Зважаючи на викладене суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача, що стосуються включення сум додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, до складу місячного грошового забезпечення, з якого обраховується грошова допомога для оздоровлення за 2022 рік.

З приводу питання, чи підлягає включенню додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток, Верховний Суд у постанові від 23 вересня 2024 року в справі № 240/32125/23 констатував, що на відміну від правил обчислення розміру допомоги для оздоровлення, пункт 6 розділу ХХХІ Порядку № 260 не містить жодних застережень щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір відповідної компенсації.

Навпаки, за приписами указаної норми до такого розрахунку включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. Тому при обчисленні розміру таких виплат, відповідач був зобов`язаний урахувати суму винагороди, яку позивач отримував перед звільненням.

Отже, ураховуючи те, що додаткова винагорода, запроваджена Постановою №168, є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, Верховний Суд дійшов висновку, що указана винагорода входить до складу грошового забезпечення позивача (як розрахункова величина), з якого обчислюється розмір компенсації за всі невикористані позивачем дні оплачуваних відпусток.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції помилково скасував в наведеній частині рішення суду першої інстанції, яке ґрунтувалося на наявності підстав для включення додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, до складу місячного грошового забезпечення, з якого позивачу обчислено грошову компенсацію за невикористані дні оплачуваних відпусток.

У зв`язку з наведеним Верховний Суд дійшов висновку про необхідність скасувати постанову апеляційного суду від 07 серпня 2024 року в указаній частині та залишити в цій частині в силі рішення суду першої інстанції від 27 грудня 2023 року.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною першою статтею 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Оскільки суд апеляційної інстанції, вирішуючи позовні вимоги про включення сум додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток, скасував рішення суду першої інстанції, яке у відповідній частині відповідає закону, Верховний Суд уважає за необхідне скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2024 року у вказаній частині та у цій частині залишити в силі рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року.

В іншій частині постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2024 року підлягає залишенню без змін.

Таким чином, касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника Дзундзи Юрія Романовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2024 року у справі №320/4611/23 в частині позовних вимог про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2022 року №168 при обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 20 календарних днів щорічної основної відпустки, передбаченої пунктом 14 статті 15 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XIІ та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 20 календарних дні щорічної основної відпустки, передбаченої пунктом 14 статті 15 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII, з урахуванням додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2022 року №168.

Залишити в силі рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року у справі №320/4611/23 в частині позовних вимог про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2022 року №168 при обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 20 календарних днів щорічної основної відпустки, передбаченої пунктом 14 статті 15 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XIІ та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 20 календарних дні щорічної основної відпустки, передбаченої пунктом 14 статті 15 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII, з урахуванням додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2022 року №168.

В іншій частині постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач судді А.Г. Загороднюк В.М. Соколов Л.О. Єресько