Справа № 520/28018/25
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2026-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

06 березня 2026 року справа №520/28018/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Ніколаєва Ольга Вікторівна, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області №2471/20-40-24-03-05 від 28.04.2025 щодо анулювання з 01.04.2025 реєстрації платником єдиного податку 2 групи шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області поновити з 01.04.2025 реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у реєстрі платників єдиного податку 2 групи шляхом включення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що рішення про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з 01.04.2025 є протиправним, безпідставним та таким, що порушує права та інтереси позивача.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.

Вказану ухвалу суду надіслано судом відповідачу з використанням системи ЄСІТС та доставлено в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач 06.11.2025 через систему "Електронний суд" надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Позивач 12.11.2025 через систему "Електронний суд" подав до суду відповідь на відзив, у якому заперечив проти доводів відповідача та підтримав свою правову позицію.

Розглянувши усі надані сторонами документи, у тому числі ті, які надійшли до суду через систему "Електронний суд" та наявні у комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" з моменту звернення позивачем до суду з цією позовною заявою, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач є фізичною особою-підприємцем та перебуває на 2 групі спрощеної системи оподаткування з 01.07.2024, що не оспорюється сторонами.

Податковим органом проведено камеральну перевірку платника єдиного податку з питань правомірності перебування на спрощеній системі оподаткування за період з 01.10.2024 по 01.03.2025 та за її результатами складено акт від 28.04.2025 №143/20-40-24-03-05.

Під час перевірки податковий орган встановив порушення перебування позивача на спрощеній системі оподаткування в частині порушення приписів абзацу 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 та пункту 299.10 статті 299 ПКУ - не здійснення платником податків переходу на сплату інших податків і зборів у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом 3 пункту 59.1 статті 59 ПКУ.

На підставі вказаного акту перевірки податковий орган прийняв рішення про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 №2471/20-40-24-03-05 від 28.04.2025.

Позивач вважає прийняте відповідачем рішення протиправним та таким, що суперечить нормам законодавства, а тому звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів пункту 291.2 статті 291 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України) спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 291.3 статті 291 ПК України визначено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначено статтею 299 ПК України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Відповідно до пункту 299.2 статті 299 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

У пункті 291.3 статі 291 ПК України визначено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно з пунктом 291.4 статті 291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності поділяються на чотири групи платників єдиного податку.

Як передбачено підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 ПК України до третьої групи платників єдиного податку належать: фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відповідно до пункту 293.3. статті 293 ПК України, відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі: 1) 3 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом; 2) 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Положеннями пункту 36.1 статті 36 ПК України визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядки та строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з вимогами пункту 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 ПК України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Приписами абзацу 2 пункту 294.1 статті 294 ПК України визначено, що податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.

Згідно із пунктом 294.2 статті 294 ПК України податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України визначено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 295.3. статті 295 ПК України, платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Відповідно до пункту 299.11 статті 299 ПК України визначено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

За приписами пункту 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, у разі, зокрема, у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу. Згідно з абзацем 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України визначено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, зокрема, у разі наявності податкового боргу у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Відтак, з аналізу вказаних норм вбачається, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування, бути платником єдиного податку.

З матеріалів справи судом встановлено, що ФО-П ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 21.04.2008 зареєстрована як фізична особа підприємець; перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДПС у Харківській області; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Реєстру платників єдиного податку ОСОБА_1 здійснювала підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування обліку та звітності: з 04.02.2012 по 28.02.2017 - на другій групі за ставкою 20% від розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року; з 01.03.2017 по 01.01.2020 - на другій групі за ставкою 10% від розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року; з 01.01.2020 по 31.12.2023 - на третій групі за ставкою 5%; з 01.07.2024 - на другій групі за ставкою 20% від розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. В період з 01.01.2024 по 30.06.2024 ОСОБА_1 була платником податків на загальній системі оподаткування.

На підставі п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75, ст. 76, п. 86.2, ст. 86, п. 299.10, п. 299.11 ст. 299 ПК України проведено камеральну перевірку щодо порушення платником єдиного податку умов застосування спрощеної системи оподаткування. Перевірка проводилась за період з 01.10.2024 по 01.03.2025.

Згідно даних інформаційного ресурсу ДПС України «Податковий блок» інтегрованої картки платника єдиного податку фізичної особи підприємця ОСОБА_1 податковий борг по єдиному податку виник у період з 01.10.2024 по 31.03.2025 за кодом бюджетної класифікації 18050400 та є правомірним: 01.10.2024 3 740,68 грн; 01.03.2025 11 200,68 грн.

Перевіркою встановлені порушення перебування позивача на спрощеній системі оподаткування в частині порушення приписів абз.8 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 та п.299.10 ст.299 ПКУ - не здійснення платником податків переходу на сплату інших податків і зборів у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів у розмірі, що перевищує суму, визначену абз. 3 п.59.1 ст.59 ПКУ.

За результатами камеральної перевірки складено акт про результати камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку умов застосування спрощеної системи оподаткування від 18.03.2025 №143/20-40-24-03-05, який направлено платнику податків 18.03.2025 у порядку, визначеному ст. 42 ПК України засобами поштового зв`язку рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (номер відправлення 698) та особисто вручено платнику 03.04.2025.

На підставі вказаного акту перевірки відповідач прийняв рішення про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку позивача № 2471/20-40-24-03-05 від 28.04.2025.

Позивач був зареєстрований у якості платника єдиного податку другої групи, а тому щодо нього проведення документальної виїзної перевірки не вимагається.

Крім того суд зазначає, що абзацом першим пункту 11 підрозділу 8 розділу XХ Перехідні положення Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-V1 із змінами та доповненнями встановлено, що з 1 серпня 2023 року фізичні особи-підприємці - платники єдиного податку першої та другої групи, податкова адреса яких знаходиться на територіях бойових дій або на тимчасово окупованих територіях станом на дату початку бойових дій або тимчасової окупації, мають право не сплачувати єдиний податок за період з першого числа місяця, в якому почалися бойові дії на відповідній території, виникла можливість бойових дій або почалася тимчасова окупація такої території, до останнього числа місяця, в якому було завершено такі активні бойові дії, припинено можливість бойових дій або завершено тимчасову окупацію. Право не сплачувати єдиний податок, надане платникам єдиного податку першої та другої груп, не розповсюджується на фізичних осіб - підприємців - платників єдиного податку першої та другої груп, які зареєструвалися на території, визначеної Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих, вже після визначених цим Переліком дат виникнення можливості бойових дій і початку бойових/тимчасової окупації.

При цьому, такі особи не заповнюють декларацію платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за період, в якому відповідно до абзацу першого п. 11 підрозділу 8 розділу XX Перехідні положення Кодексу єдиний податок не сплачувався. Для платників єдиного податку, які скористалися наданим абзацом першим п. 11 підрозділу 8 розділу ХХ Перехідні положення Кодексу правом не сплачувати єдиний податок, контролюючий орган не проводить нарахування авансових внесків з єдиного податку, визначене п. 295.2 ст. 295 Кодексу. Податкові зобов`язання із сплати єдиного податку нараховуються таким платникам єдиного податку за періоди, за які був сплачений єдиний податок, що відображені в декларації платника єдиного податку. Відповідно до п. 296.2 ст. 296 Кодексу платники єдиного податку першої та другої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строк, встановлений до річного податкового (звітного) періоду, в якій відображаються обсяг отриманого доходу, щомісячні авансові внески, визначені п. 295.1 ст. 295 Кодексу.

Дати початку та завершення активних бойових дій, виникнення та припинення можливості бойових дій або початку та завершення тимчасової окупації визначається відповідно до Переліку територій, який затверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції від 22.12.2022 № 309 (далі - Перелік № 309).

Отже, не сплачувати єдиний податок мають право ФОП - платники єдиного податку першої та другої груп, податкова адреса яких станом на дату реєстрації платником єдиного податку відповідає переліку територій відповідно Переліку №309.

Проте, право не сплачувати єдиний податок з 01.08.2023 не розповсюджується на ФОП платників єдиного податку першої та другої груп, які зареєструвалися вже після визначених Переліком №309 територій та сплачують єдиний податок на зальних підставах.

Відповідно до Переліку №309 Харківська міська територіальна громада включена до переліків: Території активних бойових дій з 24.02.2022 по 15.09.2022 та Територія можливих бойових дій-15.09.2022.

З урахуванням норм п. 11 підрозділу 8 розділу XХ Перехідні положення Кодексу з 1 серпня 2023 року платник єдиного податку першої та другої групи, податкова адреса якого як платника єдиного податку станом на 15.09.2022 знаходиться у м. Харкові, має право до останнього числа місяця, в якому у встановленому порядку буде припинено можливість бойових дій, не сплачувати єдиний податок. Нарахування авансових внесків по єдиному податку в інтегрованій картці платника (далі -ІКП ЄП) ФОП ОСОБА_1 за кодом 18050400 Єдиний податок з фізичних осіб здійснюється на підставі з 01.07.2024.

Тобто, оскільки позивач зареєстрований платником єдиного податку другої групи з 01.07.2024, тобто після 15.09.2022 - дати виникнення можливості бойових дій та території Харківської міської територіальної громади, згідно з Переліком №309, то не має права не сплачувати нараховані з 01.07.2024 контролюючим органом авансові внески по єдиному податку.

Таким чином, дійшов висновків, що доводи викладені позивачем на обґрунтування позовних вимог не знайшли свого підтвердження та не спростовують висновків зроблених відповідачем в акті перевірки від 18.03.2025 №143/20-40-24-03-05 про порушення позивачем приписів абз.8 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 та п.299.10 статті 299 ПКУ (не здійснення платником податків переходу на сплату інших податків і зборів у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів у розмірі, що перевищує суму, визначену абз. 3 п.59.1 ст.59 ПКУ) та прийнятого на його підставі рішення про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку позивача №2471/20-40-24-03-05 від 28.04.2025.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної заяви.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки, позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню питання про його розподіл суд не вирішує.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА