Справа № 522/23842/25-Е
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 522/23842/25-Е

Категорія:113080000 Головуючий в 1 інстанції: Косіцина В.В.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту:25.12.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2025 року адміністративний позов задоволено частково. Скасовано постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25 червня 2025 року №ЮР/2601/1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення щодо позивача закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 484,48 гривень.

17 грудня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника позивача адвоката Карпової Ольги Вікторівни про ухвалення додаткового рішення, у якій заявник просив ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 гривень.

Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2025 року заяву представника ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 200,00 грн.

В апеляційній скарзі ІНФОРМАЦІЯ_2 ставиться питання про скасування додаткового рішення Одеського окружного адміністративного суду в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Також, апелянт зазначив, що підготовка та подача адміністративного позову здійснена за допомогою Єдиної судової інформаційнотелекомунікаційної системи за підписом представника - адвоката, що значно зменшує витрати часу на складання та подання позову, оскільки усуває друк позовної заяви на паперовому носії та підпис його безпосередньо позивачем, шлях i на поштове відділення або до канцелярії суду з метою відправлення поштовим зв`язком або безпосередньо до канцелярії і відповідно витрати часу у розрахунку адвоката значно завищенні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_2 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції зазначив, що враховуючи фактичний об`єм наданих послуг, в розрізі критеріїв їх реальності та необхідності, суд дійшов висновку, що співмірним розміром судових витрат пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу є 3 200,00 грн. які необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77, 134, 139 КАС України.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, виходячи з наступного.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч.3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.4 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень ч.5 ст. 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно ч.6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог ч.5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст. 134 КАС України).

За правилами ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною сьомою вказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (ч.9 ст. 139 КАС України).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04). У п.154 рішення ЄСПЛ у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі ст. 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Аналогічні правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2019 року у справі №2040/6747/18, суд зокрема зазначив, що при визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу, суд враховує критерії реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерії розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Як вбачається з матеріалів, 29 вересня 2025 року між адвокатом Карповою О.В. та позивачем було укладено договір про надання правничої допомоги №11329, за яким Клієнт доручає, а Адвокат зобов`язується надати йому правову допомогу, відповідно до умов договору, та захист (представництво) інтересів в ГУ НП в Одеській та інших областях, судах загальної юрисдикції, Одеському апеляційному суді, прокуратурі, управлінні служби безпеки України, будь-яких адміністративних судах, будь-яких апеляційних адміністративних судах, будь-яких відділах виконавчої служби, органах опіки та піклування, районних адміністраціях, ЦНАП, будь-яких військових частинах, ВЛК будь-якого рівня, в тому числі ЦВЛК, Міністерстві оборони України, будь-яких ТЦК та СП, інших установах, органах та підприємствах незалежно від форми власності, з правом підпису, подачі та отримання процесуальних документів, з правом подачі позовних заяв, заперечень, пояснень, відзивів, клопотань, скарг, у тому числі адвокатських запитів, рапортів, з правом участі у судових засіданнях без обмежень повноважень та слідчих діях.

29 вересня 2025 року між адвокатом Карповою О.В. та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду №1 до договору від 29 вересня 2025 року №11329, за яким сторони погодили надання послуги у вигляді представництва інтересів в суді першої інстанції, пов`язаного з оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

На підтвердження розміру витрат зі сплати професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом даної справи до суду надані копії документів, зокрема:

- консультація 2 000,00 гривень.

- складання позову 7 000,00 гривень;

- складання уточненої позовної заяви 3 000,00 гривень;

- складання клопотання про долучення доказів 1 500,00 гривень;

- складання заяви про ухвалення додаткового рішення 1 500,00 гривень.

Загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу склав 15 000,00 гривень.

Аналізуючи вищевказані матеріали колегія суддів враховує обсяг та якість підготовлених та наданих адвокатом до суду документів, що стосуються спірних правовідносин, а також розгляд в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ..

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 200,00 грн., оскільки, таке відшкодування є співмірним зі складністю справи та витраченим адвокатом часом.

Варто зазначити, що апелянт, заявляючи про те, що розмір гонорару адвоката з урахуванням категорії справи та витраченого часу адвокатом є завищеним, не надав жодного доказу у підтвердження вказаної позиції та належним чином її не обґрунтував.

Колегія суддів наголошує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2019 року у справі №826/841/17.

Фактично доводи апеляційної скарги зводяться лише до того, що позивачем не доведено співмірність понесених витрат з критеріями, визначеними ч.5 ст. 134 КАС України.

Однак, ч.6 ст. 134 КАС України, передбачено, що у разі недотримання вимог ч.5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, що і було зроблено судом першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують факти та мотивування яких повністю підтверджуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини спірного питання та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Частиною 3 ст. 272 КАС України визначено, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених ст.ст. 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 252, 272, 286, 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 05 березня 2026 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.