Справа № 380/5354/25
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2026-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2026 рокусправа № 380/5354/25
місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом Дочірнього підприємства ПрАТ НАК Надра України Західукргеологія до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень

у с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Дочірнього підприємства ПрАТ НАК Надра України Західукргеологія , місцезнаходження: 79005, м. Львів, пл. Міцкевича, 8 до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області , місцезнаходження: 79026, Львівська область, м. Львів, вул. Стрийська, 35, у якій просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 11.11.2024 №, від 21.10.2024 №, від 19.09.2024 №39964/13-01-04-11-05.

Позовні вимоги мотивовані тим, що прийняття податкового повідомлення-рішення за наслідками проведеної перевірки можливо не раніше, ніж коли платнику податків буде вручено акт перевірки у порядку, передбаченому статті 58 Податкового кодексу України. Окрім цього, 18.03.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17.03.2020 №533-IX (надалі за текстом - Закон №533-IX). З викладеного слід виснувати, що платники податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) (тобто з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року), звільняються від застосування штрафних санкцій, зокрема, за порушення строків сплати земельного податку. Відповідно до розрахунку штрафних (фінансових) санкцій за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання до ППР від 11.11.2024 подання податкових декларації із земельного податку, порушення строку сплати земельного податку, та доплата відповідної суми земельного податку згідно з рядком під порядковим номером "1" відбулися саме під час дії карантину, а тому позивач звільняється від застосування штрафних санкцій за порушення строків сплати земельного податку згідно з реєстраційним номером документу у розмірі 1062,73 грн. Аналогічно і з ППР від 21.10.2024 року. У додатку до цього ППР «Розрахунок штрафних (фінансових) санкцій за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання відповідно до статті 124 Податкового кодексу України» відповідач неправомірно розрахував штрафні санкції згідно з рядками під порядковими номерами « 1» та « 2» та включив у загальний розрахунок штрафних санкцій штрафи у розмірі 1480,20 грн та 499,80 грн відповідно, оскільки:- датою подання реєстраційного документа є 09.02.2022, граничним терміном сплати - 03.03.2022 року, а датою фактичної сплати - 30.03.2023 року;- датою подання реєстраційного документа є 09.02.2022, граничним терміном сплати - 03.03.2022 року, а датою фактичної сплати - 30.03.2023 року, тобто, подання вищевказаних податкових декларації з земельного податку, порушення строку сплати земельного податку, та доплата відповідної суми земельного податку відбулися саме під час дії карантину, а тому позивач звільняється від застосування штрафних санкцій за порушення строків сплати земельного податку згідно з реєстраційним номером документу у розмірі 1480,20грн та 499,80грн відповідно.

08.05.2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у позові повністю. Відзив обґрунтований тим, що за результатами проведених камеральних перевірок встановлено, що позивач порушив вимоги пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України, а саме - порушено терміни сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання по земельному податку, що тягне за собою відповідальність у вигляді штрафних санкцій, передбачених статтею 124 Податкового кодексу України. Про терміни сплати узгодженого податкового зобов`язання знаходяться у вільному доступіта інформація міститься в інтерактивному календарі на сайті ДПС та у відкритій частині електронного кабінету платника податків. Також платник податку обізнаний з інформацією щодо бюджетного рахунку зі сплати податкового зобов`язання, який розміщений на сайті ДПС та в електронному кабінеті платника податку. ПрАТ «НАК «Надра України» «Західукргеологія» самостійно визначило та подало податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), в яких задекларувало суми податкових зобов`язань до сплати. Вказані декларації складені і підписані відповідно до статті 48 ПКУ, подані у спосіб визначений діючим законодавством. Документ надісланий контролюючим органом в Електронний кабінет, вважається врученим платнику податків, якщо він сформований з дотриманням вимог законів № 851 та № 2155 та є доступним в Електронному кабінеті. Датою вручення платнику податків документа є дата, зазначена у квитанції про доставку у текстовому форматі, що відправляється з Електронного кабінету автоматично та свідчить про дату та час доставки документа платнику податків. У разі якщо доставка документа відбулася після 18 години, датою вручення документа платнику податків вважається наступний робочий день. Якщо доставка відбулася у вихідний чи святковий день, датою вручення документа платнику податків вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем (абзац четвертий пункту 42.4 статті 42 ПКУ). Прийняття податкового повідомлення-рішення від 19.09.2024 №39964/13-01-04-11-05 наступного дня після вручення акту не є порушенням процедури, встановленої Податковим кодексом України. Оскільки датою вручення платнику податків документа є дата, зазначена у квитанції про доставку у текстовому форматі, що відправляється з Електронного кабінету автоматично та свідчить про дату та час доставки документа платнику податків.

14.05.2025 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій просить позов задовольнити повністю. Вказана відповідь обґрунтована тим, що недотримання відповідачем порядку прийняття податкового повідомлення-рішення, за умови проведення контролюючим органом саме камеральної перевірки, при якій платник податків не присутній, призводить до неможливості подати платником податків будь-яких пояснень та/або заперечень стосовно встановлених такою перевіркою обставин, що виключає можливість прийняття податковим органом податкового повідомлення-рішення із врахуванням всіх обставин справи, в тому числі тих, які можуть спростувати висновки проведеної перевірки.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 24.03.2025 суддя залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 14.04.2025 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Заходи забезпечення позову та доказів, у тому числі шляхом їх витребування, не вживались.

ІІІ. Фактичні обставини справи

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І, пункту 75.1 статті 75 розділу II Податкового кодексу України, у порядку визначеному пунктом 76.2 статті 76 розділу II Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання земельного податку, а саме:

За результатами камеральної перевірки щодо порушень правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів складено акт № 38595 /13-01-04-12 04/1431601 від 17.09.2024.

На підставі зазначеного акта перевірки прийняте податкове повідомлення-рішення №21.10.2024 № 044170412.

За результатами камеральної перевірки щодо порушень правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів складено акт від18.09.2024 № 38781/13-01-04-11-05/01431601.

На підставі зазначеного акта перевірки прийняте податкове повідомлення-рішення від 19.09.2024 № 39964/13-01-04-11-05.

За результатами камеральної перевірки щодо порушень правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів складено акт №44252 /13-01-04-12 04/1431601 від 21.10.2024.

На підставі зазначеного акта перевірки прийняте податкове повідомлення-рішення від 11.11.2024 № .

Вважаючи податкові повідомлення-рішення відповідача протиправними, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

IV. Позиція суду

Вирішуючи спір по суті, суд керувався такими мотивами.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (надалі за текстом - ПК України) є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 137.4 статті 137 ПК України передбачено, що податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком. Податковий (звітний) період починається з першого календарного дня: податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) періоду.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пункт 57.1 статті 57 ПК України вказує, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених Кодексом.

Відповідно до пункту 11 статті 56 ПК України - не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Суд звертає увагу на те, що позивач самостійно обчислив суми податкових зобов`язань із земельного податку, які задекларовано у податкових деклараціях та уточнюючих розрахунках на 2022, 2023, 2024 роки.

Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 01 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 ПК України, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій (п. 286.2 ст. 286 ПК України).

Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов`язку подання податкової декларації, не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним (п. 286.3 ст. 286 ПК України).

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п. 287.3 ст. 287 ПК України).

Згідно з пунктом 50.1 статті 50 ПК України, якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 ПК України) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання визначено статтею 124 ПК України.

Згідно з пунктом 124.1 статті 124 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі ПК України чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі ПК України чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених ПК України, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до абзацу 1 пункту 87.1 статті 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Стосовно тверджень позивача про те, що відповідачем порушено порядок і строк, передбачені п. 86.7 та 86.8 ПКУ, суд зазначає таке.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та додану вартість даних системи електронного адміністрування податку (даних центрального органу на виконавчої влади, що реалізує державну політику сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, додану вартість, у в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Згідно з пунктом 76.1 статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Пунктом 86.2 статті 86 ПК України передбачено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно з абзацами першим і тринадцятим пункту 42 прим. 1.2 статті 42 прим. 1 ПК України Електронний кабінет забезпечує можливість реалізації платниками податків прав та обов`язків, визначених ПКУ та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, та нормативно-правовими актами, прийнятими на підставі та на виконання ПКУ та інших законів, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, в тому числі, шляхом, зокрема, отримання платниками податків копій наказів про проведення перевірок, повідомлень про проведення перевірок, актів (довідок) перевірок, відповідних запитів та інших документів, складених у зв`язку з проведенням та за результатами перевірок і звірок, передбачених ПКУ, а також у зв`язку з розглядом заперечень платників податків до результатів перевірок та/або пояснень платника податків.

Пунктом 42.1 статті 42 ПК України визначено, що податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг"та «Про електронний цифровий підпис» (абзац 1 пункту 42.4 статті 42 ПК України).

Документ, надісланий контролюючим органом в електронний кабінет, вважається врученим платнику податків або фінансовому агенту, якщо він сформований з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та є доступним в електронному кабінеті.

Датою вручення платнику податків або фінансовому агенту документа є дата, зазначена у квитанції про доставку у текстовому форматі, що відправляється з електронного кабінету автоматично та свідчить про дату та час доставки документа платнику податків/фінансовому агенту. У разі якщо доставка документа відбулася після 18 години, датою вручення документа платнику податків/фінансовому агенту вважається наступний робочий день. Якщо доставка відбулася у вихідний чи святковий день, датою вручення документа платнику податків/фінансовому агенту вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 ПКУ (пункт 58.3 статті 58 ПКУ).

Форма та порядок надіслання ППР визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (абзац перший пункту 58.2 статті 58 ПКУ).

З урахуванням підпункту 3 пункту 3 розділу III Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204, надсилання ППР платникам податків в електронній формі здійснюється починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем впровадження у роботу відповідного програмного забезпечення. Контролюючий орган засобами електронного зв`язку в електронній формі надсилає в Електронний кабінет платнику податків копії наказів про проведення перевірок, повідомлення про проведення перевірок, акти (довідки) перевірок, відповідні запити та інші документи, складені у зв`язку з проведенням та за результатами перевірок і звірок, ППР, які є доступними для платника податків у вкладці «Вхідні» меню «Вхідні/вихідні документи» приватної частини Електронного кабінету.

Відповідно до пункту 86.8 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 згаданого Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акту перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Як зазначає відповідач, акт про результати камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів від 17.09.2024 №38595/13-01-04-12-04/1431601 отримано платником 30.09.2024, податкове повідомлення-рішення прийняте 21.10.2024 № , акт про результати камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів від 21.10.2024 №44252/13-01-04-13-04/1431601, податкове повідомлення-рішення прийняте 11.11.2024 № , акт про результати камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів від 18.09.2024 №38781/13-01-04-11-05/01431601 надісланий відповідно до пункту 42.4 статті 42 глави І розділу ІІ Податкового кодексу України та доставлений в Електронний кабінет 18.09.2024, а податкове повідомлення-рішення прийняте 19.09.2024 № 39964/13-01-04-11-05.

Як зазначає представник позивача, ПК України чітко передбачає порядок ознайомлення платника податків з ППР, а саме шляхом отримання рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом особистого вручення платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Відповідач не надав доказів, які б підтверджували ту обставину, що подавав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, а тому його висновок про те, що документ надісланий контролюючим органом в Електронний кабінет позивача, вважається належним чином врученим платнику податків, є передчасним, необґрунтованим та таким, що не відповідає матеріалам справи.

Верховний Суд у постанові від 04.07.2024 у справі №520/5841/21, яку суд враховує при прийнятті рішення вказав, що: «передумовою використання контролюючим органом способу листування з платником податків шляхом надіслання йому документів засобами електронного зв`язку в електронній формі є подання платником податків відповідної заяви про бажання отримувати документи через Електронний кабінет. За відсутності такої заяви, контролюючий орган повинен надсилати відповідні документи платнику податків в порядку, встановленому п. 42.5 ПКУ».

Окрім цього, у постанові від 23.12.2025 у справі № 160/14765/24 Верховний суд вказав, що водночас позивач протягом усього розгляду справи і в касаційній скарзі посилається на необхідність застосування системного тлумачення усієї статті 42 ПК України, в якій зокрема абзац другий пункту 42.4 статті 42 ПК України і пункт 42.5 статті 42 ПК України прямо вказують на те, що контролюючий орган дійсно може листуватися з платником податків через електронний кабінет, але виключно у випадку, якщо такий платник податків подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет. Тобто, на переконання позивача, такий спосіб листування контролюючого органу з платником податків буде вважатися належним лише за умови, яка встановлена в цій нормі, а не в усіх абсолютно випадках. Однак, позивач (як він неодноразово доводив судам) не подавав відповідної заяви, а тому такий спосіб листування контролюючого органу конкретно з ним був недопустимим і до того ж також порушеним (не сповіщено про відповідне надіслання документів в його електронний кабінет шляхом надсилання таких відомостей на його електронну адресу).

Оцінки таким доводам рішення суду першої інстанції не містить. Натомість суд апеляційної інстанції в цій частині зазначив про відсутність доказів обрання позивачем загального порядку листування з контролюючим органом, у зв`язку з чим вважав, що обраний контролюючим органом спосіб вручення кореспонденції є належним. Посилання на норму права, яка наділяє контролюючий орган дискрецією в обранні способу листування з платником податків постанова апеляційного суду не містить.

При цьому посилання судів на постанови Верховного Суду, на переконання суду касаційної інстанції, здійснені без аналізу фактичних обставин, які стали підставою для їх ухвалення. Жодна зі справ, на постанови Верховного Суду в яких послалися суди, не характеризується такою сукупністю обставин, як справа, що є предметом цього касаційного перегляду. Відсутні й у них висновки про те, що за загальним правилом належним способом листування контролюючого органу з платником податків є через електронний кабінет і лише за наявності заяви про бажання використовувати загальний порядок - останній.

Навпаки, Верховний Суд у постанові від 06 липня 2023 року у справі №380/7418/22 висловив правову позицію, відповідно до якої передумовою використання контролюючим органом способу листування з платником податків шляхом надіслання йому документів засобами електронного зв`язку в електронній формі є подання платником податків відповідної заяви про бажання отримувати документи через електронний кабінет. За відсутності такої заяви контролюючий орган повинен надсилати відповідні документи платнику податків в порядку, встановленому пунктом 42.5 статті 42 ПК України. У разі ж виявлення платником податків бажання отримувати документи через електронний кабінет підтвердженням для податкового органу про доставку документа є відповідна квитанція. Податковий орган також повинен сповістити платника податків про надіслання документів в його електронний кабінет шляхом надсилання таких відомостей на його електронну адресу (адреси).

З огляду на вищевикладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суди допустили формальний підхід до розгляду цього питання, адже ані зі змісту судових рішень, ані зі змісту наявних в матеріалах справи доказів не вбачається відповіді на питання, чи подавав позивач заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет як умови для обрання контролюючим органом саме такого способу вручення документів. Не з`ясовано судами і обставин, чи було фактично порушено право позивача у конкретно цій справі щодо повної і об`єктивної перевірки тих питань, про які зазначено в наказі, враховуючи, що спірна у цій справі перевірка призначена на підставі підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 ПК України після задоволення скарги саме позивача, а зі змісту як Акта перевірки, так і позовної заяви вбачається, що позивач надавав до перевірки певний обсяг документів.

Таким чином, суд висновує про те, що як стверджує позивач, він не подавав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, а тому висновок відповідача про те, що документ надісланий контролюючим органом в електронний кабінет позивача, вважається належним чином врученим платнику податків, є передчасним.

Зворотного відповідачем не доведено.

Суд вказує на те, що ППР від 19.09.2024 №39964/13-01-04-11-05 прийняте контролюючим органом наступного дня після дня складання Акта перевірки, тобто з порушенням порядку і строку, передбачених пунктів 86.7, 86.8 статті 86 ПК України, що позбавило позивача права на подання протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта та розгляд заперечень на висновки такого акта.

У справі № 824/640/19-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі наголосив на тому, що нормами Податкового кодексу України чітко встановлено строки та порядок прийняття податкових повідомлень-рішень за результатами проведення контролюючим органом, в даному випадку, камеральної перевірки. При цьому нормами Податкового кодексу України не передбачено права контролюючих органів, відступлення від порядку чи строків. Винятком неприйняття контролюючим органом податкового повідомлення рішення протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки, є лише подання таким платником податків заперечення до акта перевірки та/або додаткових документів. Відтак, судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято без дотримання вимог п. 86.7 та 86.8 статті 86 ПК України, а саме: позивач був позбавлений можливості подати заперечення проти висновків акта перевірки, спірне рішення прийнято до спливу строку подачі позивачем заперечень проти висновків акта перевірки, а відтак прийнято з порушенням встановлених правил та процедур, прийнято передчасно - без дотримання права позивача на подачу та розгляд його заперечень, що є передумовою прийняття спірного рішення, у зв`язку з чим є таким, що прийнято з порушенням закону, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню, як передчасно прийняте. Таким чином висновок судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог ґрунтується на правильному застосуванні вказаних норм матеріального права.

Отже, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 19.09.2024 №39964/13-01-04-11-05 є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Стосовно тверджень позивача про застосування Закону України від 17.03.2020 № 533- IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» та Закону України від 12 травня 2022 року №2260-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану», суд зазначає наступне.

18.03.2020 набрав чинності Закон України від 17.03.2020 № 533- IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (надалі за текстом - Закон № 533).

У зв`язку із набранням чинності Закону № 533 (з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX та Закону України від 13 травня 2020 року № 591-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)») підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено пунктом 52-1 такого змісту:

«За порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за:

порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії;

відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу;

порушення вимог законодавства в частині:

обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

цільового використання пального, спирту етилового платниками податків;

обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку;

порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Протягом періоду з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню».

Пункт 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України містив чітку вказівку на темпоральний критерій незастосування штрафних санкцій за вчиненні відповідні порушення: з 1 березня 2020 року і по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину.

Законодавець у спосіб внесення змін до ПК України запровадив мораторій на застосування штрафних санкцій, у тому числі за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у відповідний період.

Необхідно зазначити, що карантин Кабінет Міністрів України установив на підставі постанови від 11 березня 2020 року № 211 з 12 березня 2020 року.

Постановою від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» Кабінет Міністрів України відмінив з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Водночас до завершення карантину Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введений воєнний стан, який на підставі Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжувався та станом на час розгляду справи триває.

З метою реалізації необхідних заходів щодо підтримки військових і правоохоронних підрозділів у відбитті збройного нападу російської федерації та забезпечення прав і обов`язків платників податків Верховна Рада прийняла Закон України від 03 березня 2022 року № 2118-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2118), який набрав чинності 07 березня 2022 року.

Законом № 2118 підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено пунктом 69, яким установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Зокрема підпунктами 69.1, 69.9 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України визначено, що у випадку відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, зокрема щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом трьох місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Законом України від 24 березня 2022 року № 2142-IX внесено зміни у підпункт 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, а саме слова «трьох місяців» замінено словами «шести місяців».

Надалі Верховна Рада України прийняла Закон України від 12 травня 2022 року №2260-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» (надалі за текстом - Закон № 2260).

У зв`язку із набранням чинності 27 травня 2022 року Закону № 2260 підпункт 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України викладено у такій редакції:

«У разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових накладних, розрахунків коригування, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» за умови реєстрації такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 липня 2022 року, подання податкової звітності до 20 липня 2022 року та сплати податків та зборів у строк не пізніше 31 липня 2022 року.

Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику».

Отже, з набранням чинності Законом № 2260 передбачене підпунктом 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України звільнення від відповідальності поставлене в залежність від підтвердження у визначеному законодавством порядку можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язку, зокрема щодо реєстрації у відповідному реєстрі податкових накладних.

Закон № 2260 підпункт 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнив положеннями, відповідно до яких у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з цим Кодексом, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 цього Кодексу, що звільняють від фінансової відповідальності. При цьому вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не застосовуються.

Отож, з 27 травня 2022 року припинили застосовуватися положення законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії карантину, які поширювалися на правовідносини, що врегульовувались пунктом 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Законом № 2260 було внесено зміни й до підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Відповідно до нової редакції цієї норми для платників податків та контролюючих органів зупинявся перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім дотримання строків реєстрації податкових накладних, розрахунків коригування до них в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, сплати податків та зборів платниками податків.

Суд зазначає, що Верховний Суд у постановах від 30 січня 2024 року у справі №280/4484/23 та від 06 лютого 2024 року у справі № 160/10740/23 дійшов висновку про те, що з 27 травня 2022 року припинили застосовуватися положення законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, які поширювалися на правовідносини, що врегульовувались пунктом 52-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України.

У свою чергу, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 лютого 2025 року у справі № 200/4768/23 відзначив, що: «Механізм «ковідного» мораторію, закріплений у пункті 52-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, мав діяти до завершення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою протидії поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Водночас із запровадженням воєнного стану законодавцем було ухвалено особливості оподаткування, насамперед шляхом доповнення підрозділу 10 розділу XX ПК України підпунктом 69.2 (у редакції Закону №2260-ІХ), який із 27 травня 2022 року чітко установив, що вимоги законодавства щодо «ковідного» мораторію під час воєнного стану не застосовуються.

Варто зазначити, що норма підпункту 69.2 сприймається однозначно та не викликає множинного трактування. Зміст цього підпункту прямо передбачає припинення дії пункту 52-1 під час воєнного стану, тому платник податків не міг мати жодних правомірних очікувань щодо подальшого поширення «ковідного» мораторію в цей період. Відтак у платників податків відсутній простір для ухвалення рішень із різним правовим змістом, що характерно у ситуаціях колізії або неоднозначності норм.

При цьому пункт 52-1 не був формально виключений із тексту ПК України, оскільки на момент ухвалення відповідних змін паралельно мали місце як карантин, так і воєнний стан, і є очевидним, що було невідомо, яка з указаних обставин завершиться раніше. Отже, попри те що пункт 52-1 формально залишався в цьому Кодексі, дія цього положення на період воєнного стану фактично була припинена і не могла бути застосована».

З огляду на зазначене, Верховний Суд у складі судoвoї палати з рoзгляду справ щoдo пoдатків, збoрів та інших oбoв`язкoвих платежів Касаційнoгo адміністративнoгo суду не знайшов підстав для відступлення від висновку, який викладений у постановах Верховного Суду від 30 січня 2024 року у справі № 280/4484/23 та від 06 лютого 2024 року у справі №160/10740/23.

Суд звертає увагу на те, що 27 травня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 12 травня 2022 року № 2260-IX (далі - Закон № 2260-IX).

У цьому Законі підпункт 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України викладено у такій редакції:

«У разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових накладних, розрахунків коригування, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» за умови реєстрації такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 липня 2022 року, подання податкової звітності до 20 липня 2022 року та сплати податків та зборів у строк не пізніше 31 липня 2022 року.

Суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 124.1 статті 124 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі ПК України чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі ПК України чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених ПК України, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

У аспекті доводів позивача суд відзначає, що позивач не надав жодних належних та допустимих доказів вжиття всіх можливих та залежних від нього заходів для проведення своєчасної сплати вказаних сум, що виключало б його вину у порушенні податкового законодавства, а відтак і притягнення до відповідальності у вигляді штрафу за таке порушення.

Докази подання позивачем письмової заяви до контролюючого органу про відсутність можливості виконання ним податкового обов`язку, зокрема в частині реєстрації в ЄРПН податкових накладних відповідно до вимог наказу Міністерства фінансів України від 29 липня 2022 року № 225 у матеріалах справи відсутні.

Суд вказує на те, що обов`язок доведення щодо можливості чи неможливості платником податків своєчасно виконати свій податковий обов`язок покладається на контролюючий орган лише у випадку подання платником податків до контролюючого органу заяви про відсутність можливості виконати податковий обов`язок разом з вичерпним переліком документів (копій документів), інформації, які передбачені затвердженим наказом Міністерства фінансів України Переліком документів, що підтверджують неможливість платника податків - юридичної особи своєчасно виконати свій податковий обов`язок.

Проте, позивач таку заяву разом з вичерпним переліком документів (копій документів) та інформації, які передбачені наказом Міністерства фінансів України, до контролюючого органу не подавав.

Наведене спростовує позицію позивача щодо неможливості виконання податкового обов`язку з плати за землю згідно поданих податкових декларацій.

З таких підстав, суд відхиляє твердження позивача про звільнення від санкцій за несвоєчасну реєстрації податкових накладних під час дії карантину до 30.06.2023.

Відповідно до пп.69.14 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України встановлено, що тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії та територій тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, визначається Кабінетом Міністрів України.

Вказана норма ПК України набрала чинності 17.03.2022 року (Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року №2120-IX»).

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 року №1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» установлено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (в подальшому - Перелік), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій. Вказана постанова набрала чинності 25.12.2022.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 року №1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», 22.12.2022 року Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України був прийнятий наказом №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 року за №1668/39004.

Відповідно до вказаного Переліку вся територія Львівської області не віднесена до території, на якій ведуться (велися) бойові дії - територія активних бойових дій.

Таким чином, податковим законодавством, чинним станом на період, на який припав час сплати узгоджених сум податкового зобов`язання, позивача не було звільнено від обов`язку сплати податку за землю.

Чинним законодавством не передбачена можливість автоматичного звільнення платника податків від сплати відповідних податків чи своєчасності подачі податкової декларації/звітності. У свою чергу законодавство встановлено відповідну процедуру підтвердження неможливості виконання своєчасно податкових зобов`язань, а саме звернення до контролюючого органу із відповідною заявою та відповідними підтверджуючими документами, а саме відповідності до п. 32.2 ст. 32 ПК України, яка передбачає зміну строку сплати податку у формі розстрочки, відстрочки або заяви про неможливості виконання податкового обов`язку передбачено Порядком 225.

За даними ІКС Управління документами Головного управління ДПС у Львівській області з боку платника податків відсутнє інформування ГУ про обставини, які звільняють від фінансової відповідальності за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань.

Отже, притягнення податковим органом позивача до фінансової відповідальності на підставі за несвоєчасну сплату вказаних сум є правомірним. Натомість посилання позивача на пункт 52-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України як на підставу для звільнення від застосування штрафних санкцій у таких правовідносинах є неприйнятними.

Суд звертає увагу на те, що порушення, що є предметом судового розгляду, мали триваючий і повторюваний характер, а платник податків фактично здійснював господарську діяльність протягом усього спірного періоду. Це свідчить, що він мав реальну можливість належним чином виконувати свій податковий обов`язок, але з власних суб`єктивних причин цього не зробив. За таких обставин причинно-наслідковий зв`язок між задекларованими форс-мажорними обставинами та неможливістю своєчасної реєстрації податкових накладних не підтверджено, а фактична та реальна неможливість позивача виконати свій податковий обов`язок щодо своєчасної реєстрації податкових накладних з наданих до матеріалів справи доказів не прослідковується.

З урахуванням викладеного суд резюмує, що позивач жодними належними та допустимими доказами не спростував факту допущеного ним податкового правопорушення, що полягає у порушенні граничних термінів сплати узгодженої суми грошового зобов`язання описаних в акті перевірки, тому притягнення позивача податковими повідомленнями-рішеннями Головного управління ДПС у Львівській області від 11.11.2024 №, від 21.10.2024 №, до фінансової відповідальності за такі порушення, у встановлених відповідачем розмірах штрафних санкцій, є правомірними.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

V. Судові витрати

Відповідно до положень статті 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов Дочірнього підприємства ПрАТ НАК Надра України Західукргеологія до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 19.09.2024 №39964/13-01-04-11-05.

В іншій частині позовних вимог відмовити повністю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області , місцезнаходження: 79026, м.Львів, вул. Стрийська, 35 на користь Дочірнього підприємства ПрАТ НАК Надра України Західукргеологія , місцезнаходження: 79005, м.Львів, пл.Міцкевича, 8 судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві)грн 40коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Гулик Андрій Григорович