Справа № 260/159/26
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2026-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2026 року м. Ужгород№ 260/159/26

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Комунального підприємства "Виробниче управління комунального господарства" Свалявської міської ради до Державної податкової служби України, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача - Західний офіс Держаудитслужби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство "Виробниче управління комунального господарства" Свалявської міської ради (89300, Закарпатська область, Мукачівський район, м.Свалява, вул.Хвасти, буд.31"а", ) звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України (04053, м. Київ, пл. Львівська, 8, ), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача - Західний офіс Держаудитслужби України(79000, м. Львів, вул. Костюшка, 8, ), у якому просить:

-Визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультації №6616/ІПК/99-00-04-02-03 ІПК від 12.12.2025 року.

-Зобов`язати Державну податкову службу України повторно розглянути звернення Комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства» Свалявської міської ради щодо надання індивідуальної податкової консультації.

Обгрунтовує позовні вимоги ти, що для виконання завдань програм з благоустрою КП «ВУКГ» Свалявської міської ради у відповідності із частиною третьою розділу I Порядку відкриття та закриття рахунків у національній валюті в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 22.06.2012 №758 (зі змінами) відкрито бюджетні рахунки в Державній казначейській службі в якості одержувача бюджетних коштів для здійснення операцій з бюджетними коштами, спрямованими на виконання бюджетних програм, передбачених бюджетом Свалявської міської ради.

Відповідно до акту ревізії №130705-07/54 від 30.10.2025 року було встановлено факт порушення про те, що підприємством за період з 01.01.2022 по 30.06.2025 року в недотримання підпунктів «а» і «б» пункту 185.1 статті 185 розділу V ПКУ, податковими накладними у відповідному періоді було зареєстровано податкове зобов`язання у єдиному реєстрі податкових накладних та зайво сплачено ПДВ протягом даного періоду по фінансуванню одержаному на виконання бюджетних програм КПКВК МБ 0116030 на безповоротній основі без умови постачання послуг/ робіт, та яке не є об`єктом оподаткування ПДВ у розумінні норм Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, що є порушенням статті 3,4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-ХІV (із змінами) та зобов`язано здійснити дії на повернення зайво сплачених коштів. Позивач азначає, що відносини, які виникають між розпорядником бюджетних коштів та одержувачем є бюджетними, а не цивільно - правовими та відповідно не можуть визначатися як операції з постачання товарів або послуг, тобто не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість, отже, відповідач безпідставно дійшов висновку про наявність бази оподаткування ПДВ з операції з виплати відповідних субсидій/трансфертів за рахунок бюджету, оскільки законодавство прямо вказує на відсутність об`єкту оподаткування ПДВ в такому випадку.

Враховуючи наведені у позові обставини, просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання.

30 січня 2026 року Держана податкова служба України подала до суду відзив у якому просить відмовити у задоволенні позову. Обгрунтовує це тим, що спірна індивідуальна податкова консультація містить чітке обґрунтування застосування норм законодавства з урахуванням фактичних обставин, а висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства не суперечить нормам Кодексу. При цьому, інше (суб`єктивне) розуміння платником змісту тієї чи іншої норми, невиправданість висновків індивідуальної податкової консультації не свідчить про неправильність висновків контролюючого органу і не є підставою для визнання такої податкової консультації протиправною. У зв`язку з чим, незгода позивача зі змістом наданої консультацією не є підставою для її скасування.

Також ДПС повідомляє, що питання оподаткування, у тому числі ПДВ, регулюються виключно нормами ПКУ та не можуть регулюватися положеннями БКУ та Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 № 333, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.03.2012 за № 456/20769. Таким чином, якщо Підприємство фактично здійснювало операції з постачання послуг, зокрема у рамках виконання бюджетних програм, а саме Програми з благоустрою Свалявської міської територіальної громади на цілі благоустрою міста, утримання вуличного освітлення та утримання кладовищ, які є об`єктом оподаткування ПДВ, і визначило за такими операціями податкові зобов`язання з ПДВ, то в описаній у звернені ситуації підстав для здійснення коригування таких податкових зобов`язань з ПДВ у Підприємства не виникає, та відповідно не виникає помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань з ПДВ та підстав для їх повернення.

03 лютого 2026 року Західний офіс Держаудитслужби подав до суду додаткові пояснення які просить врахувати та долучии до матеріалів справи. У додаткових поясненнях зазначає, про те, що підприємством за період з 01.01.2022 по 30.06.2025 року в недотримання підпунктів «а» і «б» пункту 185.1 статті 185 розділу V ПКУ, податковими накладними у відповідному періоді було зареєстровано податкове зобов`язання у єдиному реєстрі податкових накладних та зайво сплачено ПДВ протягом досліджуємого періоду по фінансуванню одержаному на виконання бюджетних програм КПКВК МБ 0116030 на безповоротній основі без умови постачання послуг/робіт, та яке не є об`єктом оподаткування ПДВ у розумінні норм Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, що є порушенням статті 3,4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-ХІV (із змінами). Сплата до бюджету податкового зобов`язання з ПДВ здійснена зі спеціального електронного рахунку підприємства, відкритого в Державній казначейській службі України по бухгалтерському обліку підприємства відображена по Дт 641 «Розрахунки за податками» (субрахунок 6412 «ПДВ») Кт субрахунку 311 «Поточні рахунки в національній валюті».

Шляхом перевірки планів та звітів про використання бюджетних коштів за 2022, 2023, 2024 та I півріччя 2025 років, банківських виписок та платіжних документів по рахунку відкритому в державній Казначейській службі, податкових декларацій та податкових накладних, якими зареєстровані податкові зобов`язання, платіжних доручень на сплату до бюджету ПДВ у відповідному періоді було виявлено порушення. Стосовно зайвої сплати до бюджету податкового зобов`язання з ПДВ, начальником Підприємства Пітрою М.М. надано наступні пояснення: «З часу створення КП «ВУКГ» нараховувало та сплачувало ПДВ з отриманих коштів міського бюджету. Разом з тим, якщо кошти які надходять з міського бюджету на виконання програми благоустрою населених пунктів, виконані роботи та надання послуг в межах програми мають бути включені до бази оподаткування вартості виконаних робіт та наданих послуг (п 185.1 ст 185 ПКУ)». Колишнім головним бухгалтером підприємства Сокач Марією Дмитрівною інформації не надано. На надіслане Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області запрошення від 20.10.2025 № 130705-14/1866-2025, колишній головний бухгалтер підприємства Сокач М. Д., не з`явилась. Головним бухгалтером Підприємства Грабар М.С. пояснено наступне: «З коштів, які отримує КП «ВУКГ» Свалявської міської ради з міського бюджету по КПКВК МБ 0116030 «Організація благоустрою населених пунктів» КЕКВ 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам, установам, організаціям» на Програму з благоустрою Свалявської міської територіальної громади нараховувалось та сплачувалось ПДВ, так як вважали що вказані роботи по благоустрою населених пунктів в межах програми мають бути включені до бази оподаткування вартості виконаних робіт та наданих послуг, згідно п.185.1 ст. 185 ПКУ».

Ревізією дотримання законодавства під час отримання та використання бюджетних коштів у вигляді поточних трансфертів по КЕКВ 2610 на виконання бюджетних програм по КПКВК МБ 0116030 «Організація благоустрою населених пунктів» встановлено зайву сплату до бюджету податкового зобов`язання з ПДВ підприємством в сумі 2 505 530,35 гривень. За результатами проведеної ревізії в КП «ВУКГ» Свалявської міської ради встановлено порушень загалом на суму 4 147 932,01 грн, з яких: порушень, що призвели до матеріальної шкоди та збитків 3 206 305,93 грн, недоотриманя єдиного соціального внеску органами доходів і зборів 166 018,83 грн, порушень, що не призвели до втрат (недоотримання заробітної плати начальником та працівниками Підприємства) 775 607,25 гривень.

04 лютого 2026 року позивачем подано відповідь на відзив. Заперечуючи проти відзиву, позивач зазначає, що спірна індивідуальна податкова консультація фактично створює ситуацію правової невизначеності, за якої платник податків одночасно: зобов`язаний виконати вимоги органу фінансового контролю та позбавлений можливості реалізувати механізм повернення надміру сплаченого ПДВ.

Також, вказує, що бюджетні трансферти, які не є платою за послугу, не мають індивідуалізованого отримувача, спрямовані на загальносуспільні потреби громади, не можуть визнаватись компенсацією у розумінні податкового законодавства, тому у даному випадку Свалявська міська рада не виступала покупцем або замовником послуг у цивільно-правовому сенсі, а КП діяло як виконавець функцій громади в межах делегованих повноважень. Отже, на думку позивача, відсутня ключова ознака об`єкта оподаткування ПДВ - компенсаційність.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Комунальне підприємство "Виробниче управління комунального господарства" Свалявської міської ради засноване на комунальній власності Свалявської міської територіальної громади та зареєстроване платником ПДВ з 2003 року, основним видом діяльності є КВЕД 38.11 збирання безпечних відходів і надає послуги населенню та суб`єктам підприємницької діяльності щодо збирання та вивезення побутових відходів.

Комунальне підприємство "Виробниче управління комунального господарства" Свалявської міської ради є основним виконавцем Програми з благоустрою Свалявської міської територіальної громади, якою передбачено виділення бюджетних коштів на такі цілі: благоустрій міста (прибирання тротуарів, ремонт та утримання зупинок, канав, ремонт та встановлення бордюрів, світловідбиваючих елементів, косіння газонів, прибирання парків і скверів, нанесення дорожньої розмітки тощо); утримання вуличного освітлення (роботи по обслуговуванню та відновленню світильників, оплата за електроенергію вуличного освітлення); утримання кладовищ (роботи по покращенню кладовища, вивезення сміття з кладовищ).

Актом ревізії №130705-07/54 від 30.10.2025 року було встановлено факт порушення про те, що підприємством за період з 01.01.2022 по 30.06.2025 року в недотримання підпунктів «а» і «б» пункту 185.1 статті 185 розділу V ПКУ, податковими накладними у відповідному періоді було зареєстровано податкове зобов`язання у єдиному реєстрі податкових накладних та зайво сплачено ПДВ протягом даного періоду по фінансуванню одержаному на виконання бюджетних програм КПКВК МБ 0116030 на безповоротній основі без умови постачання послуг/ робіт, та яке не є об`єктом оподаткування ПДВ у розумінні норм Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, що є порушенням статті 3,4 Закону

України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-ХІV (із змінами) та зобов`язано здійснити дії на повернення зайво сплачених коштів.

04 листопада 2025 року позивач звернувся із листом до відповідача про надання індивідуальної податкової консультації задля визначення алгоритму реалізації права на повернення надміру сплачених сум податку на додану вартість, передбаченого Податковим кодексом України.

Згідно з індивідуальною податковою консультацією від 12 грудня 2025 року №6616/ПК/99-00-04-02-03 заходи з виконання програми благоустрою Свалявської міської територіальної громади направлені на благоустрій міста , утримання вуличного освітлення , утримання кладовищ відповідають наведеним у підпункті 14.1.185 пункту 14.1 статті 14 розділу І ПКУ визначенню постачання послуг.

Також, вказано, що за операцією з постачання послуг, у тому числі у рамках виконання Програми з благоустрою Свалявської міської територіальної громади на цілі благоустрою міста, утримання вуличного освітлення та утримання кладовищ, Підприємство зобов`язане нарахувати податкові зобов`язання з ПДВ виходячи із бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 188.1 статті 188 розділу ПКУ, та скласти на покупця / замовника податкову накладну і зареєструвати її в ЄРПН. Дата виникнення податкових зобов`язань з ПДВ у разі оплати таких товарів / послуг за рахунок бюджетних коштів визначається відповідно до пункту 187.7 статті 187 розділу ПКУ.

Також ДПС повідомляє, що питання оподаткування, у тому числі ПДВ, регулюються виключно нормами ПКУ та не можуть регулюватися положеннями БКУ та Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 № 333, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.03.2012 за № 456/20769.

Тому, якщо Підприємство фактично здійснювало операції з постачання послуг, зокрема у рамках виконання бюджетних програм, а саме Програми з благоустрою Свалявської міської територіальної громади на цілі благоустрою міста, утримання вуличного освітлення та утримання кладовищ, які є об`єктом оподаткування ПДВ, і визначило за такими операціями податкові зобов`язання з ПДВ, то в описаній у звернені ситуації підстав для здійснення коригування таких податкових зобов`язань з ПДВ у Підприємства не виникає, та відповідно не виникає помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань з ПДВ та підстав для їх повернення.

При вирішення спору суд виходить з наступного.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються положеннями Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.172 пункту 14.1 ст. 14 ПК України податкова консультація - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 14.1.172-1 пункту 14.1 ст. 14 ПК України індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

Відповідно до ст. 52 ПК України за зверненням платників податків у паперовій або електронній формі контролюючий орган, визначений підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, надає їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Пунктом 52.2 ст. 52 ПК України передбачено, що індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Згідно із пунктом 52.3 ст. 52 Податкового кодексу України за вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній, у паперовій або електронній формі. Індивідуальна податкова консультація, надана у паперовій або електронній формі, обов`язково повинна містити назву - індивідуальна податкова консультація, реєстраційний номер в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.

Положеннями ст. 53 ПК України встановлено, що у разі коли положення індивідуальної податкової консультації суперечать положенням узагальнюючої податкової консультації, застосовуються положення узагальнюючої податкової консультації.

Платник податків та/або податковий агент, які діяли відповідно до податкової консультації, не звільняються від обов`язку сплати податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.

Платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому у паперовій або електронній формі індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Протягом 30 календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду про скасування наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, або контролюючий орган з урахуванням висновків суду зобов`язані опублікувати узагальнюючу податкову консультацію або надати платнику податків індивідуальну податкову консультацію.

Отже, податкова консультація (індивідуальна), як методична й практична допомога платнику податків при виконанні ним податкового обов`язку: 1) надається платнику податків для правильності практичного застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акту з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів безпосередньо у його податковому обліку при здійсненні ним господарської діяльності; 2) має індивідуальний характер і може використовуватися лише платником податків, якому така консультація надана; 3) не може встановлювати (змінювати чи припиняти) відповідну норму законодавства, а лише надає роз`яснення щодо практичного її застосування; 4) має мету - викладення (роз`яснення) платнику податків офіційного розуміння контролюючим органом змісту конкретної правової норми з питань оподаткування для забезпечення правильного її застосування.

З наведеного слідує, що податкова консультація за своєю правовою природою є фактично відповіддю контролюючого органу платнику податків на його питання й повинна містити конкретні роз`яснення такому платнику практичної форми та/або моделі його правомірної поведінки у визначеному колі податкових правовідносин, яка не може встановлювати (змінювати чи припиняти) відповідну норму законодавства, а лише надає роз`яснення щодо практичного її застосування, тобто, офіційне розуміння контролюючим органом змісту конкретної правової норми з питань оподаткування для забезпечення правильного її застосування.

Також, обов`язковими складовими письмової податкової консультації є опис питань, що порушуються платником податків, обґрунтування застосування норм законодавства з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

Індивідуальна податкова консультація має все ж таки надати відповідь на поставлені у запиті платника податків питання щодо офіційного тлумачення норм законодавства з питань оподаткування, адже такий запит надсилається до податкового органу з практичною метою, а не просто має в собі містити загальні посилання на ПК України чи частково відповідати на поставлені питання.

З наявних у справі матеріалів суд встановив, що позивач звернувся до відповідача за отриманням індивідуальної податкової консультації в письмовій формі.

Суд зазначає, що метою податкової консультації є викладення (роз`яснення) платнику податків офіційного розуміння контролюючим органом змісту правової норми з питань оподаткування для забезпечення правильного її застосування. Податкова консультація обов`язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

Щодо порушеного позивачем питання у зверненні на отримання податкової консультації, суд виходить з такого.

Відповідно до підпункту 196.1.6 пункту 196.1 статті 196 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування операції з виплат у грошовій формі заробітної плати (інших прирівняних до неї виплат), а також пенсій, стипендій, субсидій, дотацій за рахунок бюджетів або Пенсійного фонду України чи інших фондів загальнообов`язкового соціального страхування (крім тих, що надаються у майновій формі).

Згідно з пунктом 1.5 розділу 1 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерством фінансів України від 12 березня 2012 року №333 (далі по тексту - Інструкція №333), поточні видатки одержувачів бюджетних коштів здійснюються за кодом видатків бюджету 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)».

Пунктом 1.6 1 Інструкції №333 визначено, що:субсидії - це усі невідплатні поточні виплати підприємствам, які не передбачають компенсації у вигляді спеціально обумовлених виплат або товарів і послуг в обмін на проведені платежі, а також видатки, пов`язані з відшкодуванням збитків державних підприємств;трансфертні платежі - невідплатні та безповоротні платежі, які не є придбанням товарів чи послуг, наданням кредиту або виплатою непогашеного боргу.

Підпунктом 2.4.1 Інструкції №333 передбачено, що до коду 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)» відносяться:субсидії підприємствам (установам та організаціям), поточні видатки одержувачів бюджетних коштів;дотації сільськогосподарським товаровиробникам;субсидії на покриття збитків підприємств, фінансову підтримку підприємств на безповоротній основі, а також інші субсидії;відшкодування відсотків за користування кредитами;державна підтримка громадських організацій;поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям).

У відповідності до наведених вище норм законодавства, що регулює бюджетні відносини, надання субсидій не пов`язане з компенсацією вартості товарів і послуг, в обмін на проведені платежі, тобто не є операцією з оплати товарів/послуг.

Згідно з пунктом 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого повару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Згідно з підпункту 14.1.185 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Наведене в Податковому кодексу України визначення постачання товарів/послуг відноситься до сфери цивільно-правових відносин які регулюються нормами цивільного законодавства, та виникає з підстав визначених статтею 11 Цивільного кодексу України, зокрема, договорів та інших правочинів; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інших юридичних фактів; безпосередньо з актів цивільного законодавства; з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування; з рішення суду; настання або ненастання певної події.

За приписами пункту 1.1 статті 1 Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Правила співвідношення податкового законодавства з іншими законодавчими актами встановлені статтею 5 Податкового кодексу України:поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу;у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу;інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Термінам «постачання товарів» та «постачання послуг» притаманні однакові риси таким цивільним інституціям як «договір купівлі-продажу», «договір дарування», «договір міни», «договір про надання послуг» та іншим, а саме: передача права на розпоряджання товарами як власник (права власності) та надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Також, відповідно до пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів, та в інших випадках, передбачених статтею 189 Податкового кодексу України.

Таким чином, безпосередньо податковим законодавством, в статтях 188 та 189 Податкового кодексу України, визначені правові підстави здійснення операцій з постачання товарів/послуг, які мають договірне або інше цивільно-правове підґрунтя.

Разом з тим, статтею 1 Цивільного кодексу України визначені відносини, що регулюються цивільним законодавством, у тому числі основним його актом - Цивільним кодексом України.

Відповідно до частини першої статті 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини). До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1 Цивільного кодексу України).

Бюджетним кодексом України визначаються правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства.

Статтею 1 Бюджетного кодексу України регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу.

В статті 91 Бюджетного кодексу України наведено перелік видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, зокрема на виконання місцевих програм розвитку житлово-комунального господарства та благоустрою населених пунктів (підпункт 5 пункту 1).

Відповідно до пункту 38 статті 1 Бюджетного кодексу України одержувач бюджетних коштів це суб`єкт господарювання, громадська чи інша організація, яка не має статусу бюджетної установи, уповноважена розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, та отримує на їх виконання кошти бюджету.

За приписами підпункту 3 пункту 2 статті 22 Бюджетного кодексу України головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Якщо згідно із законом місцевою радою не створено виконавчий орган, функції головного розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету виконує голова такої місцевої ради.

Отже, укладання договору на виконання робіт з програм благоустрою з подальшим підписанням акту виконаних робіт/наданих послуг між розпорядником та одержувачем коштів не передбачено, таким чином бюджетне законодавство передбачає використання бюджетних коштів виключно на цілі обумовлені планом їх використання.

Цільове фінансування (грошові кошти) надходить підприємству від розпорядника бюджетних коштів на рахунок казначейства, яке спрямовується згідно плану використання, на: заробітну плату та нарахування на заробітну плату; придбання предметів, обладнання та інвентарю; оплату водопостачання та водовідведення; оплату електроенергії; оплату послуг крім комунальних; на інші поточні видатки.

Відносини, які виникають між розпорядником бюджетних коштів та одержувачем є бюджетними, а не цивільно - правовими та відповідно не можуть визначатися як операції з постачання товарів або послуг, тобто не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.

Також, суд зазначає, що згідно п. 3.2.1 Інструкції № 333, код 3210 Капітальні трансферти підприємствам «установам, організаціям) 1) капітальні трансферти одержувачам (тобто всі капітальні видатки одержувачів), підприємствам (установам, організаціям).

Враховуючи вищенаведене, надання субсидій/трансфертів не є операцією з оплати товарів/послуг, тому не пов`язане з компенсацією вартості товарів і послуг, в обмін на проведені платежі.

Враховуючи п. п. 196.1.6 п. 196.1 ст. 196 ПК України, виплати у грошовій формі заробітної плати (інших прирівняних до неї виплат), а також пенсій, стипендій, субсидій, дотацій за рахунок бюджетів або Пенсійного фонду України чи інших фондів загальнообов`язкового соціального страхування (крім тих, що надаються у майновій формі) не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість, а також приписами п. п. 196.1.6 п. 196.1 ст. 196 ПК України, будь-які субсидії, які надаються за кодом бюджетної класифікації 2600, 2610 не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.

Отже, оскільки законодавство прямо вказує на відсутність об`єкту оподаткування ПДВ в такому випадку, то відповідач безпідставно дійшов висновку про наявність бази оподаткування податком на додану вартість з операції з виплати відповідних субсидій/трансфертів за рахунок бюджету, тому суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності індивідуальної податкової консультації №6616/ІПК/99-00-04-02-03 ІПК від 12.12.2025 року.

Відповідно до частин 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин суд приходить до висновку, що індивідуальну податкову консультацію слід скасувати податкового органу та зобов`язати повторно розглянути звернення позивача з урахуванням висновків суду.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 3028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №3076 від 09.01.2026.

Суд, керуючись положеннями ст. 139 КАС України, враховуючи задоволення позову, вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь позивача судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Комунального підприємства "Виробниче управління комунального господарства" Свалявської міської ради (89300, Закарпатська область, Мукачівський район, м.Свалява, вул.Хвасти, буд.31"а", ) до Державної податкової служби України (04053, м. Київ, пл. Львівська, 8, ), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача - Західний офіс Держаудитслужби України (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 8, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультації №6616/ІПК/99-00-04-02-03 ІПК від 12.12.2025 року.

Зобов`язати Державну податкову службу України (04053, м. Київ, пл. Львівська, 8, ) повторно розглянути звернення Комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства» Свалявської міської ради (89300, Закарпатська область, Мукачівський район, м.Свалява, вул.Хвасти, буд.31"а", ) щодо надання індивідуальної податкової консультації, з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (04053, м. Київ, пл. Львівська, 8, ) на користь Комунального підприємства "Виробниче управління комунального господарства" Свалявської міської ради (89300, Закарпатська область, Мукачівський район, м.Свалява, вул.Хвасти, буд.31"а", ) судовий збір у сумі 3328,00 грн (три тисячі триста двадцять вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЮ.Ю.Дору