Справа № 380/19187/25
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2026-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 рокусправа № 380/19187/25
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Гулкевич І.З., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, у якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність ЗМУ ДМС, яка полягає у неприйнятті рішення щодо прийняття заяви громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заявника, які на підставі Закону № 3671-VT та Наказу №649 або/та іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені, або про відмову в прийнятті заяви громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у порядку, визначеному Законом України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" та Правилами розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2011 №649, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 05.10.2011 за № 1146/19884;

зобов`язати ЗМУ ДМС прийняти рішення щодо прийняття заяви громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або про відмову в прийнятті заяви громадянина громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у порядку, визначеному Законом України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" та Правилами розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2011 №649, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 05.10.201 за №1146/19884.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач станом на день звернення до суду відбуває покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки в ДУ "Дрогобицька ВК" (№40), термін ув`язнення до 23.09.2025. Перебуваючи в ув`язненні ОСОБА_1 не має фізичної можливості особисто прибути до відділу шукачів захисту ЗМУ ДМС та подати відповідну заяву та документи. Позивач через свого представника двічі (25.07.2025 та 05.08.2025) подавав анкету про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, однак такі не розглянуті.

25.08.2025 ОСОБА_1 подав через канцелярію ДУ "Дрогобицька ВК" (№40) до ЗМУ ДМС втретє заяву-анкету про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. 05.09.2025 прибули працівники міграційної служби, провівши бесіду, не виконали вимоги нормативних документів ДМС, зокрема наказу МВС від 07.09.2012 №649. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх прямих обов`язків адвокатом Богушем І.М. 09.09.2025 було скеровано запит до ЗМУ ДМС про надання інформації з документальним підтвердженням з якої саме причини не виконано вимоги нормативних документів ДМС, зокрема наказу МВС від 07.09.2012 №649 щодо заявника ОСОБА_1 , а саме: чи прийнято рішення про визнання заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи видавався відповідний наказ, повідомлення, чи ознайомлений під підпис заявник, чи внесені відповідні відомості до журналу реєстраційних осіб, причину невидачі заявникові під підпис довідки про звернення за захистом в Україні. Відповідні станом на 13.09.2025 не отримано.

Представник позивача в позовній заяві наголошує, що після від`їзду позивача із Республіка Вірменія і легального прибуття в Україну правоохоронними органами Вірменії щодо нього може бути сфабрикована кримінальна справа за надуманими підставами і подано запит до Офісу Генерального прокурора про його видачу (екстрадицію). Вказує, що в подальшому побоюється стати жертвою переслідувань за ознаками політичних переконань, оскільки влада Республіки Вірменії переслідує його за участь в акціях проти виборів проросійського кандидата в депутати та за участь у мирних мітингах проти корупції в місцевих органах самоврядування; двічі притягала його до адміністративної відповідальності, попередила про подальше притягнення до кримінальної відповідальності. Ці обставини відбиваються і на сімейних відносинах, оскільки моя цивільна дружина (громадянка України) побоюється відвідати моїх родичів в Республіці Вірменії через його проблеми з місцевою поліцією та органами влади.

Вважає, що працівники міграційної служби зобов`язані були зареєструвати, розглянути зазначену заяву та прийняти рішення про прийом чи відмову у прийомі цієї заяви. Стверджує, що підстав, за яких заявнику може бути відмовлено в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, немає.

Просить суд задовольнити позов.

Ухвалою суду від .12.2023 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

04.11.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що адвокатський запит Богуша І.М. в інтересах ОСОБА_1 від 29.07.2025 не розглянутий, оскільки при зазначенні в ордері адвоката органу, в якому надається правова допомога ОСОБА_2 зазначив : "ГУ ДМС у Львівській області", такий не може вважатися належно оформленим документом, що підтверджує повноваження адвоката на представлення інтересів клієнта в ЗМУ ДМС. Адвокатський запит Богуша І.М. в інтересах ОСОБА_1 від 06.08.2025 був розглянутий та було роз`яснено порядок звернення за захистом в Україні. Розгляд поданої Богушем І.М., як адвокатом в інтересах ОСОБА_1 , заяви анкети про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не був здійснений по суті, оскільки порушена процедура складання, підписання та подання заяви.

10.09.2025 представник ОСОБА_1 , звернувся із запитом до ЗМУ ДМС. У своїй відповіді на адвокатський запит ЗМУ ДМС було повідомило Адвокату, що з метою забезпечення дотримання вимог проведення відповідної процедури оформлення документів з даного питання працівниками ЗМУ ДМС, скеровано запит в ДУ "Дрогобицька ВК (№40)" щодо можливості доставлення громадянина ОСОБА_1 до ЗМУ ДМС для здійснення належного прийому заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового з дотриманням вимог Інструкції про порядок фіксації біометричних даних (параметрів) іноземців та осіб без громадянства посадовими особами Державної міграційної служби України, її територіальних органів та територіальних підрозділів, затвердженої Наказом МВС України 23.11.2018 №944, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.12.2018 за №1428/32880 із застосуванням засобів Єдиної інформаційно аналітичної системи управління міграційними процесами за допомогою автоматизованих робочих місць із захищеними каналами зв`язку. Також ЗМУ ДМС було скеровано лист на ім`я в.о. начальника ДУ "Дрогобицька ВК (№40)" майору внутрішньої служби ОСОБА_3 із проханням забезпечити можливість доставлення громадянина ОСОБА_1 до ЗМУ ДМС для здійснення належного прийому заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту з дотриманням вимог Інструкції про порядок фіксації біометричних даних (параметрів) іноземців та осіб без громадянства посадовими особами Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів, затвердженої наказом МВС України 23.11.2018 №944, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.12.2018 за 1428/32880 із застосуванням засобів Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами за допомогою автоматизованих робочих місць із захищеними каналами зв`язку.

Представник відповідача просить врахувати що згідно фактичних обставин справи, Позивач перебуваючи в Україні з 17.03.2021 не звертався офіційно з заявою щодо статусу біженця до будь-якого відділу з питань шукачів захисту територіальних органів ДМС на території України, і вперше звернувся з порушенням встановленого законом порядку та строків звернення 05.09.2025.

22.09.2025 до Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби надійшов лист від Дрогобицької виправної колонії №40, в якому зазначалося, що 23.09.2025 звільняється засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Вірменії. Відреагувавши на зазначений лист, працівниками ЗМУ ДМС було перевірено документи ОСОБА_1 щодо законності його перебування на території України. В ході перевірки було виявлено, що громадянин Республіки Вірменія ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаконно перебуває на території України.

23.09.2025 о 11 год. 35 хв. згідно протоколу №МЛВ 000114 про адміністративне затримання за ч.2 ст.263 КУпАП працівниками Дрогобицького відділу Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби було затримано громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході опитування іноземця, встановлено, що громадянин Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув на територію України 17.03.2021 та до цього часу її межі не залишав чим перевищив встановлений строк перебування на території нашої держави. 23.09.2025 посадовою особою ЗМУ ДМС, був складений протокол про адміністративне правопорушення ПР МЛВ 003164 відносно громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку зі скоєнням адміністративного правопорушення, за що передбачена відповідальність відповідно до ч. 2 ст. 203 КУпАП.

23.09.2025 УСБУ у Львівській області за результатом розгляду матеріалів щодо громадянина Вірменії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винесено рішення про примусове видворення з України іноземця або особи без громадянства.

24.09.2025 розглянувши справу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Дрогобицьким відділом Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МЛВ 003161, якою на Позивача накладено штраф в сумі 5 100 грн.

Рішенням Дрогобицького районного суду Львівської області від 24.09.2025 було задоволено позов повністю. Суд ухвалив: "Затримати громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, терміном на шість місяців, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України".

Позивачем не подано будь-яких доказів того, що він не мав жодної можливості звернутися до міграційних органів протягом означеного періоду (починаючи з 17.03.2021) з питань шукачів захисту чи іншого узаконення свого перебування на території України.

Позивач, зловживаючи процедурою міжнародного захисту з метою легалізації перебування на території України, вперше звернувся через значний проміжок часу в період тривалого нелегального перебування.

Аргументи сторони позивача ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин справи та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, на підставі зазначеного, відповідачем не було допущено жодної бездіяльності щодо відмови у прийняті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту відносно Позивача.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є громадянином Республіки Вірменія.

З довідки про звільнення серія ЛЬВ 24027 вбачається, що ОСОБА_1 відбував покарання в ДУ "Дрогобицька ВК" (№40) на підставі вироку Галицького районного суду м. Львова від 22.12.2021 за ч. 2 ст. 186 КК України та вироку Галицького районного суду м. Львова від 28.07.2022 за ч. 1 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України у виді 4 років позбавлення волі. Термін відбування покарання з 23.09.2021 по 23.09.2025, звідки звільнений по закінченню терміну відбування покарання.

Як встановлено судом з матеріалів справи, 25.07.2025 адвокат Богуш І.М. звернувся в інтересах ОСОБА_1 до ГУ ДМС у Львівській області із адвокатським запитом про прийняття заяви-анкети ОСОБА_1 про надання статусу біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту в Україні, оскільки останній особисто не може подати у зв`язку з відбуванням покарання.

Адвокатський запит зареєстрований в Головному управлінні ДМС у Львівській області 29.07.2025 за вх.№11011/4661-25.

Листом від 04.08.2025 №4601.8-1957/46.1-25 Західне міжрегіональне управління Державної міграційної служби повідомило ОСОБА_2 , що при зазначенні в ордері адвоката органу, в якому надається правова допомога "ГУ ДМС у Львівській області", такий не може вважатися належно оформленим документом, що підтверджує повноваження адвоката на представництво інтересів клієнта в ЗМУ ДМС.

Одночасно повідомлено, що дана відповідь ЗМУ ДМС не перешкоджає у реалізації ваших повноважень, законних прав, свобод, інтересів, а має на меті приведення правовідносин в рамки дотримання вимог чинного законодавства.

05.08.2025 адвокатом Богуш І.М. повторно подано адвокатський запит до ЗМУ ДМС в інтересах ОСОБА_1 про прийняття заяви-анкети ОСОБА_1 про надання статусу біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту в Україні, оскільки останній особисто не може подати у зв`язку з відбуванням покарання.

Листом від 11.08.2025 №4601.8-2418/46.1-25 Західне міжрегіональне управління Державної міграційної служби повідомило ОСОБА_2 , що заява про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту подається особисто іноземцем або особою без громадянства або її законним представником до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, за місцем тимчасового перебування заявника.

Прийом заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту здійснюється з дотриманням вимог Інструкції про порядок фіксації біометричних даних (параметрів) іноземців та осіб без громадянства посадовими особами Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів, затвердженої наказом МВС України 23.11.2018 №944, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.12.2018 за №1428/32880 із застосуванням засобів Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами за допомогою авторизованих робочих місць із захищеними каналами зв`язку.

Розгляд поданої Вами як адвокатом заяви-анкети про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не був здійснений по суті, оскільки порушена процедура складання, підписання та подання заяви.

Разом з тим, оскільки свобода пересування заявника на даний час є обмеженою, це унеможливлює виконання процедурних вимог, передбачених Правилами та Інструкцією.

А саме підписання заяви-анкети здійснено Вами як адвокатом в графі законний представник. Проте відповідно до ст.242 Цивільного кодексу України законними представниками є: батьки (усиновлювачі) своїх малолітніх та неповнолітніх дітей, опікун малолітньої особи та фізичної особи, визнаної судом недієздатною, законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа.

09.09.2025 адвокатом Богуш І.М. подано адвокатський запит до ЗМУ ДМС в інтересах ОСОБА_1 , який зареєстрований 10.09.2025 за вх.№5311/1/4601-25 про надання інформації (з документальним підтвердженням) з якої саме причини не виконано вимоги нормативних документів ДМС, зокрема наказу МВС від 07.09.2012 №649 щодо заявника ОСОБА_1 .

Просив повідомити: чи прийнято рішення щодо прийняття заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту протягом робочого дня, в який до нього звернулась відповідна особа, чи протягом робочого дня, коли із заявником ОСОБА_1 було проведено співбесіду; чи видано відповідний наказ, якщо прийнято рішення про відмову у прийнятті заяви; чи видано особі письмове повідомлення про відмову у прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; чи під підпис ознайомлений заявник з порядком оскарження рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; чи внесені відповідні відомості до журналу реєстрації осіб; причину невидачі заявникові під підпис довідки про звернення за захистом в Україні, оскільки він заявив про намір оскарження і фактично оскаржує в адміністративному, а в подальшому і судовому порядку бездіяльність скерованих вами працівників міграційної служби.

Листом від 16.09.2025 №4601.8-4638/46.1-25 Західне міжрегіональне управління Державної міграційної служби повідомило ОСОБА_2 , що з метою забезпечення дотримання вимог проведення відповідної процедури оформлення документів з даного питання працівниками ЗМУ ДМС, скеровано запит до ДУ "Дрогобицька ВК" (№40) щодо можливості доставлення громадянина ОСОБА_1 до ЗМУ ДМС для здійснення належного прийому заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту з дотриманням вимог Інструкції про порядок фіксації біометричних даних (параметрів) іноземців та осіб без громадянства посадовими особами Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів, затвердженої наказом МВС України №1428/32880 №944, із застосуванням засобів Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами за допомогою автоматизованих робочих місць із захищеними каналами зв`язку.

Позивач не погоджуючись з діями відповідача, тому звернувся за захистом свої прав та інтересів до суду.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок правового регулювання суспільних відносин у сфері визнання особи біженцем, особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, втрати та позбавлення цього статусу, а також встановлення правового статусу біженців та осіб, які потребують додаткового захисту і яким надано тимчасовий захист в Україні врегульовано Законом України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" від 08.08.2011 №3671-VІ (далі - Закон №3671-VI).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону №3671-VI біженець - це особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

Пункт 4 частини 1 статті 1 Закону №3671-VI визначає, що додатковий захист - форма захисту, що надається в Україні на індивідуальній основі іноземцям та особам без громадянства, які прибули в Україну або перебувають в Україні і не можуть або не бажають повернутися в країну громадянської належності або країну попереднього постійного проживання внаслідок обставин, зазначених у пункті 13 частини першої цієї статті.

Пункт 13 частини 1 статті 1 Закону №3671-VI визначає, що особа, яка потребує додаткового захисту, - особа, яка не є біженцем відповідно до Конвенції про статус біженців 1951 року і Протоколу щодо статусу біженців 1967 року та цього Закону, але потребує захисту, оскільки така особа змушена була прибути в Україну або залишитися в Україні внаслідок загрози її життю, безпеці чи свободі в країні походження через побоювання застосування щодо неї смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання або загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини і не може чи не бажає повернутися до такої країни внаслідок зазначених побоювань.

Відповідно до частини 2 статті 5 Закону №3671-VI особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, під час в`їзду в Україну незаконно перетнула державний кордон України, повинна без зволікань звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Стаття 6 Закону №3671-VI визначає умови, за яких особа не визнається біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Так, не може бути визнана біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, особа:

-яка вчинила злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людства і людяності, як їх визначено у міжнародному праві;

-яка вчинила злочин неполітичного характеру за межами України до прибуття в Україну з метою бути визнаною біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, якщо таке діяння відповідно до Кримінального кодексу України належить до тяжких або особливо тяжких злочинів;

-яка винна у вчиненні дій, що суперечать меті та принципам Організації Об`єднаних Націй;

- стосовно якої встановлено, що умови, передбачені пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, відсутні;

- яка до прибуття в Україну була визнана в іншій країні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- яка до прибуття в Україну з наміром бути визнаною біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, перебувала в третій безпечній країні. Дія цього абзацу не поширюється на дітей, розлучених із сім`ями, а також на осіб, які народилися чи постійно проживали на території України, а також їх нащадків (дітей, онуків).

Згідно положень частин 1, 2 статті 7 Закону № 3671-VI оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, проводиться на підставі заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Така заява особисто подається іноземцем чи особою без громадянства або її законним представником до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, за місцем тимчасового перебування заявника.

Заявник, якому виповнилося вісімнадцять років, подає заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, в якій викладає основні відомості про себе та обставини, що змусили його залишити країну походження.

Положення частини 12 статті 7 Закону № 3671-VI визначають, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту:

- реєструє заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та подані документи;

- ознайомлює заявника або його законного представника під їх власний підпис з порядком прийняття рішення за їх заявами, правами та обов`язками особи, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- проводить дактилоскопію особи, яка подала заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- у разі потреби направляє особу на обстеження для встановлення віку у порядку, встановленому законодавством України;

- заповнює реєстраційний листок на особу, яка звернулася із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та членів її сім`ї, які не досягли вісімнадцятирічного віку, або на дитину, розлучену із сім`єю, від імені якої заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, подав її законний представник;

- заповнює інші необхідні документи;

- оформлює особову справу;

- роз`яснює порядок звернення про надання безоплатної правничої допомоги відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу";

- заносить отримані відомості до централізованої інформаційної системи.

Відповідно до частин 6 8 статті 8 Закону № 3671-VI рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питань щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, приймаються за заявами, які є очевидно необґрунтованими, тобто якщо у заявника відсутні умови, зазначені пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, а також якщо заяви носять характер зловживання: якщо заявник з метою визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, видає себе за іншу особу, а так само за заявами, поданими особами, яким було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у зв`язку з відсутністю підстав, передбачених для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, встановлених пунктами 1 чи 13 частини 1 статті 1 цього Закону, якщо зазначені умови не змінилися.

У разі прийняття рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, протягом трьох робочих днів з дня його прийняття надсилає заявнику або його законному представнику письмове повідомлення з викладенням причини відмови і роз`ясненням порядку оскарження такого рішення.

У разі використання особою права на оскарження центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, до прийняття рішення за скаргою залишає на зберігання документи, що посвідчують особу заявника, та інші документи.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону №3671-VI рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту ".." приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, протягом місяця з дня отримання особової справи заявника та письмового висновку. Строк прийняття рішення може бути продовжено керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, але не більш як до трьох місяців.

Положення частини 6 статті 10 Закону № 3671-VI визначають, що за результатами всебічного вивчення і оцінки всіх документів та матеріалів, що можуть бути доказом наявності умов для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, приймає рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Відповідно частин 1 та 2 статті 12 Закону № 3671-VI рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а також до суду у строки, встановлені цим Законом.

Рішення, що приймаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, щодо визнання іноземця або особи без громадянства біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також рішення про втрату чи позбавлення статусу біженця або додаткового захисту, про скасування рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, можуть бути оскаржені в установленому законом порядку та в установлені цим Законом строки до суду.

Процедура розгляду в Україні заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату, позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, визначена Правилами розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2011 №649 (далі і вище - Правила №649).

Відповідно до пункту 2.1 Правил №649 уповноважена посадова особа органу міграційної служби, до якого особисто звернулась особа, яка має намір бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, або її законний представник у випадках, передбачених Законом:

а) встановлює особу заявника;

б) реєструє заявника в журналі реєстрації осіб, які бажають подати заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (додаток 1) (далі - журнал реєстрації осіб);

в) інформує заявника мовою, яку він/вона розуміє, про умови, за яких в Україні особа може бути визнана біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про її права та обов`язки, а також про наслідки невиконання обов`язків;

г) забезпечує надання заявнику послуг перекладача, у тому числі через систему відеоконференц-зв`язку;

ґ) перевіряє дотримання заявником передбаченого статтею 5 Закону порядку звернення із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

д) з`ясовує місце тимчасового перебування (проживання) заявника (фактичну адресу проживання в Україні);

е) протягом одного робочого дня здійснює перевірку наявності підстав, за яких заявнику може бути відмовлено в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Перевірка здійснюється в тому числі з урахуванням оновленої інформації по країні походження заявника на момент подачі заяви;

є) проводить дактилоскопію заявника;

ж) заносить отримані відомості до централізованої інформаційної системи;

з) роз`яснює порядок звернення за безоплатною правовою допомогою мовою, яку розуміє заявник.

Відповідно до пунктів 2.2, 2.4, 2.5 Правил №649, рішення щодо прийняття заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, приймається територіальним органом ДМС протягом робочого дня, в який до нього звернулась відповідна особа.

У разі наявності передбачених Законом підстав територіальний орган ДМС ухвалює рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яке оформлюється наказом (додаток 2). Після ухвалення рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, уповноважена посадова особа територіального органу ДМС: видає особі письмове повідомлення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, із зазначенням підстав для відмови у прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (додаток 3); під підпис ознайомлює заявника з порядком оскарження рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; вносить відповідні відомості до журналу реєстрації осіб.

У разі використання заявником права на оскарження рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, територіальний орган ДМС видає такому заявникові під підпис довідку про звернення за захистом в Україні, про що заносить відповідні відомості до журналу реєстрації видачі довідки про звернення за захистом в Україні (додаток 4). Довідка видається строком на три місяці з подальшим тримісячним продовженням строку її дії на весь час розгляду скарги. Підставою для продовження строку дії зазначеної довідки є копія скарги на рішення територіального органу ДМС з підтверджуючими документами її відправлення або у випадку оскарження в судовому порядку копія позовної заяви з відміткою (штампом) суду про її прийняття або копія ухвали суду про відкриття провадження у справі чи належним чином оформленої судової повістки. У випадку оскарження рішення в судовому порядку подальше тримісячне продовження строку дії довідки про звернення за захистом в Україні здійснюється після отримання письмової інформації про стан розгляду справи в суді від юридичної служби територіального органу ДМС.

У позовній заяві зазначено та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 через свого представника у зв`язку із перебуванням у місцях позбавлення волі звернувся до Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Листом від 11.08.2025 №4601.8-2418/46.1-25 Західне міжрегіональне управління Державної міграційної служби повідомило ОСОБА_2 , що розгляд поданої Вами як адвокатом заяви-анкети про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не був здійснений по суті, оскільки порушена процедура складання, підписання та подання заяви.

09.09.2025 адвокатом Богуш І.М. подано адвокатський запит до ЗМУ ДМС в інтересах ОСОБА_1 , який зареєстрований 10.09.2025 за вх.№5311/1/4601-25 про надання інформації (з документальним підтвердженням) з якої саме причини не виконано вимоги нормативних документів ДМС, зокрема наказу МВС від 07.09.2012 №649 щодо заявника ОСОБА_1 .

Просив повідомити: чи прийнято рішення щодо прийняття заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту протягом робочого дня, в який до нього звернулась відповідна особа, чи протягом робочого дня, коли із заявником ОСОБА_1 було проведено співбесіду; чи видано відповідний наказ, якщо прийнято рішення про відмову у прийнятті заяви; чи видано особі письмове повідомлення про відмову у прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; чи під підпис ознайомлений заявник з порядком оскарження рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; чи внесені відповідні відомості до журналу реєстрації осіб; причину невидачі заявникові під підпис довідки про звернення за захистом в Україні, оскільки він заявив про намір оскарження і фактично оскаржує в адміністративному, а в подальшому і судовому порядку бездіяльність скерованих вами працівників міграційної служби.

Листом від 16.09.2025 №4601.8-4638/46.1-25 Західне міжрегіональне управління Державної міграційної служби повідомило ОСОБА_2 , що з метою забезпечення дотримання вимог проведення відповідної процедури оформлення документів з даного питання працівниками ЗМУ ДМС, скеровано запит до ДУ "Дрогобицька ВК" (№40) щодо можливості доставлення громадянина ОСОБА_1 до ЗМУ ДМС для здійснення належного прийому заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту з дотриманням вимог Інструкції про порядок фіксації біометричних даних (параметрів) іноземців та осіб без громадянства посадовими особами Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів, затвердженої наказом МВС України №1428/32880 №944, із застосуванням засобів Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами за допомогою автоматизованих робочих місць із захищеними каналами зв`язку.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_1 на час звернення із заявами відбував покарання у місцях позбавлення волі та об`єктивно обмежений був у можливості особисто звернення до органів Державної міграційної служби України. Відповідно подання заяви представником свідчить про намір ОСОБА_1 реалізувати право на звернення за міжнародним захистом.

Формальні недоліки оформлення звернення не можуть бути підставою для фактичного позбавлення особи права на доступ до процедури розгляду заяви про надання міжнародного захисту, оскільки орган державної влади зобов`язаний діяти таким чином, щоб забезпечити реалізацію прав особи, у тому числі шляхом надання можливості належного оформлення заяви.

Наведена свідчить про те, що Західне міжрегіональне управління Державної міграційної служби порушило положення частин 6 8 статті 8 Закону №3671-VI, не прийнявши відповідне рішення, а наведене органом міграційної служби обґрунтування щодо недотримання формальних вимог до оформлення заяви, не звільняє його від обов`язку, відповідно до частин 6 8 статті 8 Закону №3671-VI прийняти відповідне рішення.

За таких підстав, суд вважає, що відповідач не зазначив чітких та однозначних правових обставин, що свідчили б про невідповідність вказаної заяви (звернення) критеріям, визначеним Законом №3671-VI та Правилами №649, завдяки яким би шукач захисту мав би можливість бути обізнаним про порушення порядку та підстави не прийняття його заяви.

При цьому приписами ч. 6 статті 8 Закону №3671-VI визначений обов`язок відповідача прийняти саме рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питань щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, навіть за заявами, які є очевидно необґрунтованими, а також якщо заяви носять характер зловживання.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідачем вчинено протиправну бездіяльність, яка полягає у неприйнятті рішення щодо прийняття заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту або про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яке оформлюється наказом у порядку визначеному Законом України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" та Правил №649, з урахуванням чого позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у неприйнятті рішення щодо прийняття заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту або про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яке оформлюється наказом у порядку визначеному та Правил №649.

Аналогічні висновки щодо застосування норм матеріального права викладені в Постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №120/3657/20-а.

Судом не надається в межах даної справи оцінка викладеним у заяві позивача про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту обставинам, оскільки розгляд поданих позивачем до відповідача разом із заявою документів є дискреційними повноваженнями Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст. ст. 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, яка полягає у неприйнятті рішення щодо прийняття заяви громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту або про відмову в прийнятті заяви громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у порядку визначеному Законом України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" та Правилами розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2011 №649, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 05.10.2011 за №1146/19884.

Зобов`язати Західне міжрегіональне управління Державної міграційної служби прийняти рішення щодо прийняття заяви громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту або про відмову в прийнятті заяви громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у порядку визначеному Законом України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" та Правилами розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2011 №649, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 05.10.2011 за №1146/19884.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяГулкевич Ірена Зіновіївна