Справа № 469/1618/25
Суддя: Тавлуй В. В.
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

05.03.26 Справа №469/1618/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року селище Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Тавлуя В.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про cкасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

Позивач 18.12.2025 року звернувся до Березанського районного суду Миколаївської області з даним позовом, у якому просив:

- скасувати Постанову №1883 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 04.09.2025 року, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП та накладення штрафу в сумі 17 000,00 грн.;

- провадження у справі про адміністративне правопорушення за фактом вчинення ОСОБА_1 , правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, 04.09.2025 року Постановою №1883 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 по справі про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та застосовано стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Однак, про наявність зазначеної постанови від дізнався лише 17.12.2025 року у Березанському ВДВС, куди він звернувся після того, коли 15.12.2025 року через систему інтернет-банкінг обслуговуючого банку він дізнався про блокування його банківських рахунків на підставі відкритого виконавчого провадження, і де йому було надано її копію за його заявою з матеріалів виконавчого провадження №79820881 від 15.12.2025 року

Також, 17.12.2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 він отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення від 25.08.2025 року №445, за даними якого 25.08.2025 року інструктором ІНФОРМАЦІЯ_2 , молодшим сержантом ОСОБА_4 , за ч.3 ст.210 КУпАП, «25.08.2025 року о 16.50 год. під час перевірки облікових даних у ІНФОРМАЦІЯ_2 було виявлено, що ОСОБА_1 несвоєчасно пройшов ВЛК, чим порушив вимоги ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-ХІІ та п.п.10-1 п.1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 30.12.2022 №1487, під час особливого періоду.».

Позивач зазначає, що він не був присутнім під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Відмітка у протоколі про те, ще він з протоколом не згодний проставлена не ним.

До того ж, медичний огляд він пройшов вчасно відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України від 14.08.2008 року №402 (не більше 4 днів).

Також, згідно протоколу слідує, що ним порушено вимоги п.п.10-1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, хоча вимога проходження ВЛК передбачена іншим пунктом Правил, а саме: п.п.4 п.1 цих Правил.

До того ж на момент складання Протоколу про адміністративне правопорушення п.10-1 п.1 виключено на підставі постанови Кабінету Міністрів України №916 від 30.07.2025 року.

Крім того, протоколом зазначено порушення ним вимог ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», однак обов`язок громадянина пройти медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням ВЛК передбачено абзацом 4 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Посилаючись на наведені обставини позивач, вважає, що оскаржувана постанова №1883 від 04.09.2025 року винесена з суттєвим порушенням норм матеріального права (відсутні докази наявності у його діях складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, та складена за його відсутності), а рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення його до відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП є необґрунтованим та неправомірним, у зв`язку з чим, просив задовольнити позов.

Крім того, у поданій до суду заяві від 26.12.2025 року позивач просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь безпідставно стягнуті кошти у сумі 4266,49 грн за виконавчим провадженням № 79820881, відкритим 15.12.2025 року Березанським відділом ДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), мотивуючи це тим, що після звернення до суду з вказаною позовною заявою змінилися певні обставини, а саме: у рамках виконавчого провадження № 79820881, відкритого 15.12.2025 року Березанським відділом ДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), з відкритих на його ім`я банківських розрахункових рахунків відбулися списання коштів: 23.12.2025 року у сумі 2350,07 грн. та 23.12.2025 року у сумі 24,42 грн. та 23.12.2025 у сумі 1 892,00 грн. на загальну суму 4 266,49 грн. (а.с.41-42).

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 19.12.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, та призначено розгляд справи у спрощеному провадженні без виклику сторін (а.с.34-35).

Позивач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не висловив. У відповіді на відзив від 12 січня 2026 року просив задовольнити його позов та вирішити питання щодо стягнення судових витрат; аргументи відповідача у відзиві вважав надуманими (а.с.51-53).

Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви з додатками отримав 29 грудня 2025 року (а.с.46). У відзиві на позовну заяву відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, та відсутність порушень закону при складані оскаржуваної постанови (а.с.47-50).

За такого розгляд справи відповідно до вимог ст. 257 КАС України проведено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, оцінивши їх, суд встановив наступні обставини та правовідносини сторін.

З матеріалів справи вбачається, що Постановою №1883 від 04.09.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, складеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, та накладено штраф в сумі 17000,00 грн., що підтверджується копією вказаної постанови (а.с.22-23).

За змістом оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 25.08.2025 року о 16.50 год. під час перевірки облікових даних у ІНФОРМАЦІЯ_2 було виявлено, що ОСОБА_1 несвоєчасно пройшов ВЛК, чим порушив вимоги ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-ХІІ та п.п.10-1 п.1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 30.12.2022 №1487, під час особливого періоду.

Позивач оспорює правомірність вказаної постанови, оскільки оскаржувана постанова винесена за відсутності доказів наявності у його діях складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП та за його відсутності, і що медичний огляд він пройшов вчасно.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з частиною першою статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Встановлений зазначеною нормою порядок складення протоколу про адміністративне правопорушення є гарантією дотримання процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, обізнаності такої особи про складення щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення та його змісту, можливості надання пояснень та клопотань, зауважень до протоколу.

Частиною 3 ст.210 КУпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Вказана норма є бланкетною, серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З наявної у матеріалах справи копії Протоколу про адміністративне правопорушення №445 від 25.08.2025 року вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП у зв`язку з тим, що 25.08.2025 року о 16.50 год. під час перевірки облікових даних у ІНФОРМАЦІЯ_2 було виявлено, що ОСОБА_1 несвоєчасно пройшов ВЛК, чим порушив вимоги ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-ХІІ та п.п.10-1 п.1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 30.12.2022 №1487, під час особливого періоду» (а.с.20-21).

Позивач зазначає, що він не був присутнім під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Відмітка у протоколі про те, ще він з протоколом не згодний проставлена не ним.

Порівнюючи підписи позивача, наявні в документах, що містяться в матеріалах справи, зокрема, у копіях паспорта (а.с.10) та Картці обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного (а.с.54), з підписом, що міститься у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.20-21), зробленим від імені позивача, візуально вбачається, що вказаний підпис є відмінним від підпису ОСОБА_1 .

У зв`язку з чим, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 не був присутнім при складанні стосовно нього матеріалів про адміністративне правопорушення.

Крім того, за даними наявної у матеріалах справи копії Картки №335671 обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_1 «КНП Березанська ЦРЛ» (а.с.54) позивач у період часу з 07.05.2025 року по 08.05.2025 року проходив медичне обстеження, а за даними Довідки військової-лікарської комісії №2025-0520-1348-1749-7 від 20.05.2025 року солдату (запасу) ОСОБА_1 проведено медичний огляд «ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 » 20.05.2025 року (а.с.56).

Будь-яких доказів, які б спростовували вказані обставини, чи їм суперечили, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.1 ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність.

Висновок органу чи посадової особи, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, про винність особи у вчиненні такого правопорушення, повинен бути винесеним на підставі передбачених ст.251 КУпАП доказів.

Зазначених вимог особою, що прийняла оскаржувану постанову, не виконано, у постанові не викладено суть адміністративного правопорушення, а саме не зазначено, яку статтю (частину статті, пункт) Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" порушено позивачем, не встановлено дату і час порушення, відсутній достатній опис обставин, установлених під час розгляду справи, у тому числі щодо номеру та дати повістки, якою викликався позивач до ІНФОРМАЦІЯ_2 , дати її вручення позивачу та дати, на яку позивач повинен був зявитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до повістки.

При розгляді адміністративного позову відповідачем не надано доказів неявки позивача за врученою йому належним чином повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначені такою повісткою дату і час.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

На підставі з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, за що передбачена відповідальність КУпАП.

Разом з тим, будь-яких доказів, які б підтверджували обставини, викладені в оскаржуваній постанові матеріали справи не містять.

В той же час, з досліджених судом копії Картки №335671 обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_1 «КНП Березанська ЦРЛ», за даними якої позивач у період часу з 07.05.2025 року по 08.05.2025 року проходив медичне обстеження (а.с.54) та копії Довідки військової-лікарської комісії №2025-0520-1348-1749-7 від 20.05.2025 року (а.с.56), згідно якої солдату (запасу) ОСОБА_1 проведено медичний огляд «ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 » 20.05.2025 року, вбачаються обставини, які суперечать обставинам, викладеним в оскаржуваній постанові щодо несвоєчасного проходження позивачем ВЛК.

Крім того, згідно з вимогами ст.268 КупАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно правової позиції Верховного Суду, яка викладеної у постанові від 31.03.2021 року у справі №676/752/17, Верховний Суд зазначає, що «закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (проінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення».

Відповідно до положень ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що позивача було оповіщено про місце, дату і час розгляду стосовно нього справи про адміністративне правопорушення.

Відомості про оповіщення позивача про місце, дату і час розгляду стосовно позивача справи про адміністративне правопорушення, наявні у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути взяти судом до уваги, оскільки порівнюючи підписи позивача, наявні в документах, що містяться в матеріалах справи, з підписом, що міститься у протоколі про адміністративне правопорушення, зробленим від імені позивача, суд дійшов висновку, що вказаний підпис є відмінним від підпису позивача ОСОБА_1 .

Таким чином, всупереч наведених вище норм чинного законодавства та Конституції України, правовій позиції Верховного Суду позивача не було повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення, не надано можливості надати пояснення щодо суті правопорушення, чим позбавлено права на справедливий розгляд його справи.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом положень ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до викладеного, зважаючи на те, що будь-яких доказів, які б підтверджували обставини, викладені в оскаржуваній постанові матеріали справи не містять, а надані позивачем докази таким обставинам суперечать, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм КУпАП, оскільки при розгляді справи про адміністративне правопорушення допущено порушення прав позивача, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, гарантованих ст.ст.268, 279 КУпАП, зокрема, право давати пояснення, подавати докази та бути особисто присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про те, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані вимоги Конституції України та КУпАП та не встановлено наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Разом з тим, вирішуючи питання про можливість задоволення позовної вимоги в частині закриття провадження у адміністративній справі за ч.1 ст.122 КУпАП суд виходить з наступного.

Так, за висновком Верховного Суду, викладеним у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01 березня 2021 року у справі №490/843/15-а (адміністративне провадження №К/9901/45370/18) системний аналіз норм КУпАП та КАС України (у вказаній вище редакції) щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення дозволяє Суду Касаційної інстанції дійти висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених статті 221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб`єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до викладеного суд вважає, що позовної вимоги в частині закриття провадження у адміністративній справі за ч.3 ст.210 КУпАП задоволенню не підлягають.

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь 4266,49 грн. у зв`язку зі списанням коштів з його рахунків в ході виконавчого провадження на виконання оскаржуваної постанови, оскільки згідно правової позиції, висловленої у пункті 70 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 8 серпня 2023 року у справі № 910/5880/21 (провадження № 12-36гс22), постановлених за подібних правовідносин суму штрафу, перераховану до бюджету на підставі постанови про застосування такого стягнення, яку надалі визнав протиправною та скасував адміністративний суд, можна стягнути на користь платника згідно зі статтею 1212 ЦК України як безпідставно утримувану.

Таким чином, вказана позовна вимога розгляду в порядку адміністративного судочинства не підлягає, і може бути заявлена в порядку цивільного судочинства.

У зв`язку з цим, провадження у цій частині позовних вимог підлягає закриттю відповідно до положень п.1 ч.1 ст.238 КАС України.

Відповідно до викладеного, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із ч.2 ст.132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким чином, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_4 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1816,80 грн., сплачений при зверненні до суду у зв`язку із оскарженням постанови (1211,20 грн. за подання позовної заяви; 605,60 грн. - за подання заяви про забезпечення позову).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 19-20, 25, 241-246, 286 КАС України,

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати Постанову №1883 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 04.09.2025 року, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, та накладення штрафу в сумі 17000,00 грн.

В частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , безпідставно стягнутих коштів у сумі 4266,49 грн. за виконавчим провадженням № 79820881, відкритим 15.12.2025 року, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України.

Відповідно до ст.139 КАС України стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на сплату судового збору в сумі 1816,80 грн.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: