Справа № 713/3746/25
Суддя: Слободонюк М.В.
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

Справа № 713/3746/25

05 березня 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Слободонюка М.В.

суддів: Кузьмишина В.М. Канигіної Т.С.

перевіривши матеріали апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 на додаткове рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 20 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 22 грудня 2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення позов задоволено частково. Зокрема, постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 №228/1 від 13.11.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000 грн визнано протиправною та скасовано. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП направлено на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до додаткового рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 20 січня 2026 року частково задоволено заяву позивача про розподіл судових витрат. А саме, стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати в сумі 5242,24 грн. У задоволені іншої частини заяви відмовлено.

Не погодившись із додатковим судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 18 лютого 2026 року залишив подану апеляційну скаргу без руху з підстав пропуском апелянтом строку на апеляційне оскарження судового рішення, а також не наданням доказів направлення копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень ч. 9 ст. 44 КАС України.

Апелянту надано 10-денний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

27.02.2026 до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження додаткового рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 20.01.2026. В обґрунтування заявленого клопотання апелянт зазначає, що судом першої інстанції в резолютивній частині оскаржуваного судового рішення визначено строк для подання апеляційної скарги в 30 днів. Відтак, апелянт вважає, що оскільки апеляційна скарга направлена до Сьомого апеляційного адміністративного суду 16 лютого 2026 року, тобто до спливу строку у 30 днів, визначеного судом першої інстанції, тому наявні підстави для поновлення пропущеного строку оскарження.

Розглянувши клопотання апелянта суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, для поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, необхідно встановити наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які об`єктивно перешкоджали особі вчасно подати апеляційну скаргу.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або ж бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено ст.286 КАС України, згідно з ч.4 якої, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Судом встановлено, що оскаржуване у цій справі додаткове судове рішення прийняте місцевим судом без участі сторін 20 січня 2026 року.

У відповідності до ч. 3 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення у тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється у тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Як зазначено у ч. 5 ст. 252 КАС України додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскарженні.

В даному випадку суд апеляційної інстанції враховує, що додаткове рішення хоч і є окремим процесуальним документом, проте в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України є невід`ємною складовою основного судового рішення.

При цьому, як основне судове рішення так і додаткове судове рішення були ухвалені судом першої інстанції в межах провадження у справі з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Як уже наголошувалося судом вище, у відповідності до ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відтак, саме десятиденний строк застосовується щодо оскарження додаткового судового рішення, ухваленого в межах цієї справи, оскільки додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Враховуючи зазначене, останнім днем подання апеляційної скарги на додаткове рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 20 січня 2026 року, є 30.01.2026.

Натомість апеляційна скарга ІНФОРМАЦІЯ_1 сформована в системі "Електронний суд" 16.02.2026, тобто з пропуском 10-ти денного строку на її подання.

Колегія суддів звертає увагу, що право на апеляційний перегляд судових рішень кореспондується із обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Так, процесуальний строк звернення до суду, насамперед, покликаний забезпечувати принцип правової визначеності та є гарантією захисту прав сторін спору. Процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на певну процесуальну дію та без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав учасників процесу.

На переконання колегії суддів, зазначені у клопотанні доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку звернення є хибними та такими, що не заслуговують на увагу суду, оскільки факт помилкового зазначення в оскаржуваному судовому рішенні порядку та строків його оскарження (протягом тридцяти днів) не може нівелювати положення ст. 286 КАС України, якими чітко та однозначно встановлюються строки оскарження судового рішення у даній категорії справ.

Необхідно зазначити, що строки оскарження судових рішень встановлюються виключно законом та не можуть визначатися судом, на власний розсуд, а відтак і посилатися на строки оскарження, які були помилково зазначені судом першої інстанції, для суб`єкта владних повноважень не є прийнятним, оскільки останній мав чітке розуміння того, що строки оскарження судових рішень у справах з приводу рішень, дій або ж бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності становлять 10 днів з дня його проголошення.

Ба більше, колегія суддів враховує і те, що у межах цієї справи основне судове рішення від 22.12.2025 було оскаржене в апеляційному порядку стороною позивача в межах визначеного ч. 4 ст. 286 КАС України 10-ти денного строку, і представник відповідача був обізнаний із цим фактом, так як приймав участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Тому, в суду не викликає жодних сумнівів в тому, що відповідач не ніг не знати про визначений законом строк оскарження як основного так і додаткового судового рішення цієї категорії справ.

Верховний Суд неодноразово вказував, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звернулась до суду, пов`язані з дійсно істотними перешкодами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Такі обставини мають бути підтверджені належними і допустимими доказами.

Наведене дає підстави для висновку про те, що обставини пропуску строку звернення до суду є оціночними, комплексними і такими, що потребують дослідження в кожному окремому випадку. Питання наявності або відсутності підстав для визнання причин пропуску строку звернення з апеляційною скаргою поважними вирішується судом апеляційної інстанції на підставі фактичних обставин справи, із урахуванням наведених обґрунтувань та наданих доказів. Однак, доведення поважності причин пропуску строку звернення до суду покладається на особу, яка звертається із апеляційною скаргою, та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Подібний висновок також викладений у постанові Верховного Суду від 28.02.2019 р. у справі N 826/17879/17.

Варто зазначити про те, що звернення до суду з апеляційної скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення, то реалізація цього права має відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями КАС України.

Зловживання процесуальними правами не допускається.

На переконання колегії суддів, у даному випадку відповідачем допущено необ`єктивне та необґрунтоване зволікання з поданням апеляційної скарги, оскільки звернення до суду апеляційної інстанції відбулося на двадцять сьомий день після прийняття судом першої інстанції додаткового рішення від 20.01.2026, що, у свою чергу, значно перевищує десятиденний строк, встановлений ст.286 КАС України.

При цьому, апелянтом у заяві (клопотанні) про усунення недоліків не наведено дійсно поважних причин, які б об`єктивно перешкоджали останньому своєчасно звернутися до суду з апеляційною скаргою.

Обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt, згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує. Тобто, реалізація апелянтом права на звернення до суду з апеляційною скаргою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

У п. 46 рішення Європейського суду з прав людини "Устименко проти України" зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу "res judicata", т.б. принципу "остаточності рішення", згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що апелянтом не доведено наявності обставин, що перешкоджали йому звернутись до суду в межах строку, визначеного ч. 4 ст. 286 КАС України, та становили об`єктивно непереборні перешкоди, які пов`язані з дійсними істотними труднощами у реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення, причини пропуску строку апеляційного оскарження зазначені у поданій заяві не є поважними, а тому суд не знаходить підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження додаткового рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 20.01.2026.

Відповідно до пункту частини 1 статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи зазначене, оскільки наведені апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі.

Керуючись ч.4 ст.286, п.4 ч.1 ст.299 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Відмовити у задоволенні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження додаткового рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 20 січня 2026 року.

2. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на додаткове рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 20 січня 2026 року.

3. Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

4. Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач Слободонюк М.В.

Судді Кузьмишин В.М. Канигіна Т.С.