Справа № 160/35211/25
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2026-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2026 року м. Дніпросправа № 160/35211/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року в адміністративній справі №160/35211/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління пенсійного фонду в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 38373,38 грн (тридцять вісім тисяч триста сімсот сімдесят три гривні 38 коп) невиплаченої суми пенсії за період з 01.03.2023р. по жовтень місяць 2025 року;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління пенсійного фонду в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 150000,00 грн (сто п`ятдесят тисяч гривень) моральної шкоди.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення коштів.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскаржив її в апеляційному порядку.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апелянт зазначає, що виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року перебуває під судовим контролем. А відтак, наявні підстави стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління пенсійного фонду в Дніпропетровській області на користь позивача кошти невиплаченої суми пенсії за період з 01.03.2023 року по жовтень місяць 2025 року.

Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 312 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовлячи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції дійшов висновку, що з огляду на те, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року у справі № 160/31302/23 набрало законної сили, є таким, що прийнято судом у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що й в цьому адміністративному позові, то слід відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року у справі №160/31302/23 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 пенсії відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ із збільшенням пенсії на 1% за кожен рік роботи понад стаж 20 років для чоловіків. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ, із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку, починаючи з 01.03.2023.

За позицією позивача, згідно рішення про перерахунок пенсії № 37 від 02.08.2024 року перерахунок пенсії позивачу зроблено за двоскладовою формулою, на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV, надалі «Закон № 1058-IV», тоді як суд першої інстанції у мотивувальній частині рішення прямо зазначив про недопустимість застосування такого підходу до перерахунку пенсії позивача.

Слід зауважити, що розгляд поданого позову передбачає надання правової оцінки порядку виконання відповідачем рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року у справі № 160/31302/23.

Разом з цим, згідно ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 року у справі № 160/31302/23, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідно до статті 382 КАС України в тримісячний строк з моменту отримання копії цієї ухвали суду, подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду по адміністративній справі №160/31302/23.

Отже, виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року перебуває під судовим контролем.

Натомість, частина перша статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною першою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, Кодексом адміністративного судочинства України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та, за наслідками розгляду даного звіту, як один з можливих варіантів - накладення штрафу (статті 382); визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383); визнання протиправними рішень, дій або бездіяльності органу виконавчої служби, приватного виконавця (стаття 287).

Слід звернути увагу, що зазначені вище положення Кодексу мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Контроль за правомірністю рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за Кодексом адміністративного судочинства України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Проаналізувавши предмет позову, такий фактично спрямований на виконання іншого судового акта, а саме рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року у справі № 160/31302/23.

Відтак, обраний позивачем у цій справі спосіб захисту фактично є однією із форм контролю за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року у справі № 160/31302/23.

За таких обставин, є наявність у спірних правовідносинах обставин, з якими стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він мав звертатись до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідною заявою, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками постанови Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15.

За приписами пункту 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

З урахуванням того, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року у справі № 160/31302/23, набрало законної сили, є таким, що прийнято судом у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що й в цьому адміністративному позові, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року в адміністративній справі №160/35211/25 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року в адміністративній справі №160/35211/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко