Справа № 320/18810/24
Суддя: Майбоженко А. М.
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/756/34/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року суддя Оболонського районного суду міста Києва Майбоженко А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії АА00017428 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України винесену старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Дорошенко О.В. відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки «VOLVO», д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідно до нотаріально посвідченого договору оренди транспортних засобів зазначений вантажний автомобіль був переданий у тимчасове користування ТОВ «РЕНЖ ОІЛ» строком з 19.04.2023 по 19.04.2028 включно.

23.02.2024 уповноваженою особою Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання на території України, серії АА №00017428, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а саме за те, що вона 17.02.2024 о 08 год 35 хв., за адресою М-30, км 949+608 (М-04, км 186+337) Дніпропетровська область допустила рух транспортного засобу із перевищенням навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 5,183% (0,596тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тон.

Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Вказує, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, оскільки вона не вчиняла вказаного правопорушення.

Адміністративну відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, несе відповідальна особа (особа за якою зареєстровано транспортний засіб) або належний користувач транспортного засобу, на момент вчинення адміністративного правопорушення належним користувачем транспортного засобу «VOLVO» д.н.з. НОМЕР_1 , на дату вчинення правопорушення, було є ТОВ «РЕНЖ ОІЛ» на підставі договору оренди, а позивачка є лише його власником.

Зазначає, що оскаржувану постанову винесено відносно позивачки як фізичної особи, а не фізичної особи-підприємця, та за порушення, яке не вчинялося з її вини і не стосується її підприємницької діяльності.

Крім того, просить поновити пропущений строк на оскарження постанови, оскільки, про постанову вона дізналася 01.04.2024 після надсилання адвокатського запиту 28.03.2024 до відповідача, а 09.04.2024 року отримала на електронну адресу лист про відмову у задоволенні заяви про скасування постанови.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.05.2024 цю адміністративну справу передано за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2025 головуючим суддею визначено Майбоженко А.М.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

31.12.2025 від Державної служби України з безпеки на транспорті через систему «Електронний суд» надійшов відзив, у якому відповідач заперечує проти позову. Вказує, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання на території України відповідає вимогам щодо порядку її прийняття та містить всю необхідну інформацію, передбачену КУпАП, уповноваженою посадовою особою було встановлено подію, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а отже зміст оскаржуваної постанови відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132 -1 КУпАП (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами).

Вважає, необґрунтованими твердження позивача щодо неналежного суб`єкта відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, оскільки за відсутності відомостей про належного користувача у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, уповноваженій посадовій особі, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, надаються відомості про особу, за якою зареєстрований транспортний засіб. Таким чином, особою, за якою зареєстровано транспортний засіб вважається власник транспортного засобу та саме на таку особу відповідно до статті 14-3 КУпАП покладається адміністративна відповідальність за порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Із огляду на відсутність у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, відомостей щодо належного користувача транспортного засобу на момент виявлення події адміністративного правопорушення та винесення оскаржуваної постанови, до адміністративної відповідальності правомірно притягнуто власника транспортного засобу ОСОБА_1 .

Факт перевищення позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених п. 22.5 Правил дорожнього руху доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язано з правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю, а також використання при проведенні останнього належного технічного приладу. Також зазначив, що технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, що підтверджується сертифікатами перевірки типу та сертифікатами відповідності.

Дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

У поданій заяві, позивачка просить поновити строк на оскарження спірної постанови від 23.02.2024, посилаючись на те, що про існування постанови стало відомо лише 02.04.2024, і оскаржено цю постанову до Державної служби України з безпеки на транспорті.

09.04.2024 року представник позивачки отримав лист електронною поштою про відмову у скасуванні постанови. Позов до суду поданий 19.04.2024.

Частиною 1 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Сам по собі інститут строку звернення до адміністративного суду має на меті полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.

Згідно вимог частини 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи викладене, оскільки позивачка вживала заходів щодо оскарження постанови у адміністративному порядку, а матеріали справи не містять відомостей щодо отримання позивачем листа про відмову у задоволенні її скарги засобами поштового зв`язку, при цьому відповідачем не спростовані посилання позивача на обставини, що обумовлюють необхідність поновлення строку звернення до суду, суд вважає, що у позивача внаслідок неотримання нею спірної постанови з дня її винесення існували об`єктивні причини, що унеможливлювали звернення до суду із позовом, а тому процесуальний строк звернення із позовною заявою про оскарження постанови позивачем пропущений з поважних причин, у зв`язку із чим підлягає поновленню.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України визначено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що постановою про адміністративне правопорушення від 23.02.2024 серії АА №00017428, складеною старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Дорошенко О.В., до адміністративної відповідальності притягнуто ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, за те, що 17.02.2024 о 08 год. 35 хв. за адресою: М-30, км 949+608 (М-04, км. 186+337), Дніпропетровська область, вона допустила рух транспортного засобу марки VOLVO, д.н.з. НОМЕР_1 , із перевищенням зазначених у п. 22.5 Правил дорожнього руху нормативних параметрів навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 5,183% (0,596 тони), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тони. До порушника застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу - 17000 грн. Вказане правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі автоматичним приладом для зважування дорожніх транспортних засобів у русі - WIM 20, WAGA- WIM 35, зав №7.

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «VOLVO» д.н.з. НОМЕР_1 видано на ім`я ТОВ «РЕНДЖ ОІЛ» з 15.12.2022 по 23.12.2027, у графі про власність зазначено, що не є власником (а.с.45).

Згідно із нотаріально засвідченим договором оренди транспортних засобів від 19.04.2023 ФОП ОСОБА_1 надала ТОВ «РЕНЖ ОІЛ» в тимчасове користування автомобілі, зокрема і транспортний засіб VOLVO, д.н.з. НОМЕР_1 , на строк із 19.04.2023 по 19.04.2028.

Із фотоматеріалів, на які є посилання в оскаржуваній постанові, із ідентифікатором доступу, вбачається фіксація руху транспортного засобу «VOLVO», д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За приписами статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 №30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху рух транспортних засобів та їх составів по автомобільним дорогам державного значення допускається у разі, коли їх параметри не перевищують навантаження на вісь:

на одинарну вісь - 11,5 т;

на здвоєні осі, якщо відстань між осями: менш як 1 метр - 11,5 т, від 1 до 1,3 метра - 16 т, від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах - 18 т, від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 т - 19 т, від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 т - 23 т, від 1,8 до 2,5 метра для причепів та напівпричепів - 20 т;

на строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями: 1,3 метра або менше - 21 т, понад 1,3 до 1,4 метра - 24 т.

Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами «б» та «в» цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

Згідно з ч. 2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року №1174.

Відповідно до пункту 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Відповідачем на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення долучено до матеріалів справи: 1) фотографії транспортного засобу, здійснені у момент фіксації транспортного засобу під час проїзду через автоматичний пункт; 2) інформаційну картку автоматичного пункту габаритно-вагового контролю, сформовану автоматичним пунктом при фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем; 3) витяг з програми АРМ-аудиту щодо виявленого правопорушення, свідоцтва про повірку приладів для зважування дорожніх транспортних засобі у русі 04/445, 1627, 1626.

Факт правопорушення зафіксовано в автоматизованому режимі засобами вимірювальної техніки, які відповідають вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 2016 року №94. На застосовані в автоматичному режимі засоби вимірювальної техніки у матеріалах справи маються свідоцтва про відповідність та вчасне проходження ними повірки, тому відсутні підстави для сумніву у їхніх показниках.

Згідно з пунктом 3 Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 №512 (далі - Інструкція № 512), під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до додатку 1 до Інструкції № 512 в постанові має міститися виключно інформація про дату, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи, зазначеної у статті 14-3 КУпАП, дата народження, місце проживання (перебування), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті, опис обставин, установлених під час розгляду справи. Зазначення в тексті постанови інших відомостей, положеннями даного нормативно-правового акту не передбачено.

Відомості про загальну масу транспортного засобу, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі зазначені безпосередньо в оскаржуваній постанові в розділі «Фактично зафіксовані параметри ТЗ» в якості додаткових відомостей. Натомість, допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги зазначаються в постанові шляхом посилання на пункт 22.5 Правил дорожнього руху та безпосередньо зазначені в описовій частині постанови.

Таким чином, зміст оскаржуваної постанови АА № 00017428 від 23.02.2024 року відображає усі істотні ознаки складу правопорушення та усі відомості, які містяться в оскаржуваній постанові, відповідають вимогам чинного законодавства та свідчать про доведеність вини позивача у вчиненому правопорушенні. Зокрема, постанова містить інформацію про перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом позивача автомобільними дорогами з перевищенням нормативних вагових параметрів транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги, та дані щодо фактичного навантаження та навантаження з урахуванням похибки.

Щодо доводів позивача про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки транспортний засіб передано в користування іншій особі, суд зазначає таке.

Особа суб`єкта відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП визначається відповідно до ст. 14-3 КУпАП.

Відповідно до ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені ч. 2 ст. 122-2, ч.ч. 2 і 3 ст. 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відомості, які враховуються під час розгляду справи про адміністративне правопорушення надаються з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, ведення якого здійснюється уповноваженими посадовими особами Головного сервісного центру МВС.

Відповідно до положень п. 2 розділу ІІ Інструкції № 512 уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система), необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі (далі - постанова).

У разі якщо адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122-2, ч.ч.2, 3 ст. 132-1 КУпАП, зафіксоване в автоматичному режимі, уповноважені посадові особи встановлюють особу, зазначену у ч. 1 ст. 14-3 КУпАП за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів та Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

За запитом уповноваженої посадової особи (за умови ідентифікації такої посадової особи за допомогою кваліфікованого електронного підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України надають відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».

Щодо обгрунтування позивача про те, що вона не є суб`єктом відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, оскільки відповідно до умов укладеного договору оренди транспортного засобу від 19.04.2023 передала у користування зазначений транспортний засіб іншій особі - ТОВ «РЕНЖ ОІЛ», який і є належним користувачем вказаного транспортного засобу, з огляду на що відсутні підстави притягнення позивачки до адміністративної відповідальності.

Суд не погоджується з таким твердженням позивача, адже нормами чинних нормативно-правових актів не передбачено зміни особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, у разі передачі такого в користування іншій особі.

Відповідно до п. 33 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388 (далі - Порядок №1388) передбачено вичерпний перелік підстав, у разі яких проводиться перереєстрація транспортного засобу.

Відповідно до зазначеного пункту перереєстрація транспортних засобів проводиться в разі отримання свідоцтва про реєстрацію (зокрема за бажанням заявника в електронній формі без виготовлення його на бланку) замість утраченого або непридатного для користування, зміни їх власників, місця реєстрації або найменування власників - юридичних осіб (крім зміни найменування юридичної особи у зв`язку із зміною типу акціонерного товариства або у зв`язку з перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство), місця проживання або прізвища, власного імені, по батькові (за наявності) фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі заміни номерних знаків, отримання чи перезакріплення індивідуальних номерних знаків, зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

За бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом (пункт 16 Порядку №1388).

Відповідно до підп. 4 п. 2 Порядку №1145, належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи (особа, яка виконує повноваження керівника юридичної особи) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру несуть відповідно до статті 14-2 КУпАП відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Підставою для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є електронна заява або заява, сформована та подана заявниками (власник транспортного засобу (його представник за нотаріально посвідченою довіреністю або за дорученням, якщо власником транспортного засобу є юридична особа) та належний користувач), якою визначено належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній або юридичній особі транспортного засобу в користування (пункт 3 Порядку №1145).

Однак, в супереч вищезазначеного, позивачкою доказів її звернення із заявою до сервісного центру МВС про внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу «VOLVO», д.н.з. НОМЕР_1 до Єдиного державного реєстру транспортних засобів не надано, як і не надано тимчасовий реєстраційний талон про право керування іншими особами.

Відповідно, внесенню до Єдиного державного реєстру транспортних засобів підлягають лише власники транспортних засобів (фізичні та юридичні особи) або належні користувачі транспортних засобів, які несуть відповідальність, згідно з правилами встановленими ст. 14-3, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Уповноваженій посадовій особі відповідача на її запит при розгляді справи про адміністративне правопорушення надаються відомості про належного користувача з Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

В свою чергу, передача транспортного засобу в користування іншій особі не є самостійною підставою для внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу за відсутності на те відповідної заяви уповноваженого суб`єкта.

За правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.07.2023 року у справі № 560/514/22: «ані Порядком № 1197, ані абз. 4 п. 16 Порядку № 1371 прямо не передбачено обов`язок власника транспортного засобу внести до Реєстру відомості про належного користувача».

Разом з тим, невнесення відомостей до Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо належного користувача транспортного засобу, призводить до визначення відповідальною особою за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП саме особу, за якою зареєстрований транспортний засіб.

Невнесення відомостей до Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо належного користувача транспортного засобу, незалежно від підстав такого невнесення зумовлює автоматичне визначення відповідальною особою за вчинення адміністративних правопорушень саме особу, за якою зареєстрований транспортний засіб або ж керівника юридичної особи, за якою він зареєстрований.

Судом здійснено запит до Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо надання права використання ТЗ належному користувачу. Згідно даних якого за №2382185 від 25.02.2026 вбачається, що власником транспортного засобу транспортного засобу «VOLVO», д.н.з. НОМЕР_1 з 15.12.2022 є ОСОБА_1

23.12.2022 на цей транспортний засіб видавалося свідоцтво про реєстрацію для поїздки за кордон, де власником також зазначена позивачка, відомості про, будь-якого іншого належного користувача цим транспортним засобом за період з 15.12.2022 до 25.02.2026 відсутні.

Таким чином, з аналізу зазначених вище положень законодавства вбачається, що особою, за якою зареєстровано транспортний засіб, вважається власник даного транспортного засобу та саме на таку особу відповідно до статті 14-3 КУпАП покладається адміністративна відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною 2 статті 132-1 цього Кодексу, за умови відсутності в Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача даного транспортного засобу.

Факт повідомлення позивачем органу, що прийняв постанову про накладення адміністративного стягнення, про обставини, які свідчать про вчинення порушення іншою особою, не спростовують викладених висновків.

Відтак у даному випадку, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність своїх дій та надано обґрунтовані доводи щодо прийняття оскаржуваної постанови, відповідно до норм чинного законодавства.

Також суд зазначає, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 статті 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 статті 77КАС України). Проте, позивачем не було доведено обґрунтованості своїх позовних вимог.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що оскаржувана постанова за своїм змістом повністю відповідає вимогам зазначених нормативно-правових актів та містить необхідну інформацію, згідно з якою уповноваженими посадовими особами Укртрансбезпеки було встановлено подію, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, тому відмовляє у задоволенні позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 14-2, 132-1, 152-1, 248, 251, 255, 258, 265-4, 279-1, 280, 283, 288, 289 КУпАП, ст.ст.5, 15, 72-77, 79, 241-246, 250, 251,286 КАС України,-

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови серії АА №00017428 від 23.02.2024 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.М.Майбоженко