Справа № 357/3418/26
Суддя: Кошель Б. І.
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/3418/26
Провадження № 2-а/357/249/26
У Х В А Л А

05 березня 2026 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. розглянувши адміністративний позов за заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2026, головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду.

Вивчивши матеріали справи суддя прийшов до висновку, що адміністративна справа підлягає направленню за підсудністю, виходячи з наступного.

Статтею 1 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що Кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб,прав та інтересів юридичних осіб від порушень збоку суб`єктів владних повноважень.

Згідно пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до частини другої статті 20 цього Кодексу, окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Частиною першою статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України визначено перелік справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Так, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо:

оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій;

уточнення списку виборців;

оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів у сфері медіа, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників суб`єктів у сфері медіа, що порушують законодавство про вибори та референдум;

оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:

примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства;

примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні, або особами без громадянства;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років";

6) адміністративні справи за позовними заявами територіального центру комплектування та соціальної підтримки з приводу тимчасового обмеження громадян України у праві керування транспортним засобом під час мобілізації.

В даному адміністративному позові позивач просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №71 від 15.12.2023 року про відмову у призначенні пенсії по інвалідності; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 07.11.2023; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити виплату заборгованості з пенсії за період з 07.11.2023 по день фактичного призначення; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області видати пенсійне посвідчення; стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

Отже, даний позов не відноситься до предметної юрисдикції Білоцерківського міськрайонного суду Київської області як місцевому загальному суду в силу положень ч. 1 ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства України.

А тому суддя приходить до висновку, що дана справа не підсудна Білоцерківському міськрайонному суду Київської області.

Кодексом адміністративного судочинства України не визначено алгоритму дій суду у випадку подання позову із порушенням правил предметної підсудності, в зв`язку з чим, відповідно до положень частини шостої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за доцільне застосувати аналогію закону.

Згідно з частиною шостою статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Пунктом 2 частини першої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Як вбачається з норм Кодексу адміністративного судочинства України, питання щодо передачі адміністративної справи на розгляд іншого суду, якщо при поданні позову до суду було порушено предметну юрисдикцію, не врегульовано, тому суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону і при передачі даної справи до Київського окружного адміністративного суду керуватися нормами статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначено підстави і порядок передачі адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого при порушенні територіальної юрисдикції (підсудності).

Отже, з урахуванням того, що згідно частини першої статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України дана справа не відноситься до предметної юрисдикції Білоцерківського мськрайонного суду Київської області, відповідно до частини другої статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне направити зазначену справу на розгляд Київському окружному адміністративному суду.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ч. 8 ст. 29 КАС України, передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Відповідно до ст. 30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Керуючись ст. 20, 25, 26, 29, 171, 243, 248 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії передати за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду (місцезнаходження: б-р Лесі Українки, 26-а, м. Київ, 01133).

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення (підписання), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

СуддяБ. І. Кошель