Справа № 260/6930/25
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2026-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 березня 2026 рокум. Ужгород№ 260/6930/25

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинець Д.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69005, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вул. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84121 ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач - 2), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 3), яким просить суд:

1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головного управління Пенсійного фонду України Донецькій області про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії, неврахуванні до стажу роботи, що дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону від 16.12.1993 №3723-ХІІ п.п. 10, 12 Прикінцевих тта перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, періодів її роботи в державних органах 17.11.1986 року по 16.10.1995 року та періоди роботи в митних органах з 23.10.1995 року по 25.01.2019 року, а також довідок виданих Закарпатською митницею Державної митної служби України про складові заробітної плати Для державного службовця від 08 серпня 2025 року №7-7-22/33-1231, №7-7-22/33-1230 та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 18.08.2025 року №14 та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.08.2025 року без номера про відмову ОСОБА_1 в переході з пенсії та віком призначеної згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу";

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області перевести ОСОБА_1 з 11.08.2025 року на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону від 16.12.1993 №3723-XIІ п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII з урахуванням до стажу державного службовця періодів її роботи в державних органах з 17.11.1986 року по 16.10.1995 року та періодів роботи в митних органах з 23.10.1995 року по 25.01.2019 року, а також довідок про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 08 серпня 2025 року №7-7-22/33-1231 та про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, та яка палату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що проведи класифікацію посад державної служби яку було класифіковано, або працювала у державних органах які не провели класифікацію посад державної служби від 08 серпня 2025 року №7-7-22/33-1230.

3) стягнути судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач отримує пенсію за віком. З метою переходу на інший вид пенсії, позивач звернулася до органу Пенсійного фонду України із відповідною заявою, однак у задоволенні такої було відмовлено з мотивів не поширення дії Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889 на посадових осіб органів Державної митної служби України. Вказану відмову вважає протиправною та такою, що суперечить нормам Митного кодексу України, відповідно до яких пенсійне забезпечення осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Закону України «Про державну службу».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2025 року, ця адміністративна справа була розподілена судді Рейті С.І.

Ухвалою судді від 02.09.2025 року вказану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю останньої вимогам ст. 161 КАС України та позивачу встановлено п`ятиденний строк для усунення вказаних недоліків. Недоліки позовної заяви усунуті в строк, встановлений судом.

З урахуванням заяви про усунення недоліків, позовна заява відповідає вимогам ст.ст.160, 161, 172 КАС України, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства за правилами спрощеного позовного провадження, підсудна Закарпатському окружному адміністративному суду, підстав для відмови у відкритті провадження у справі, залишення позовної заяви без руху та її повернення немає.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.09.2025 року відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

Згідно з ч. 13 ст. 31 Кодексу адміністративного судочинства України, справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, визначених цим Кодексом.

У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 з посади у відставку розпорядженням керівника апарату Закарпатського окружного адміністративного суду №56 від 01.01.2026 ця адміністративна справа передана для призначення повторного автоматизованого розподілу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.01.2026 року, дану адміністративну справу передано на розгляд судді Іванчулинцю Д.В.

07 січня 2026 року ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду було прийнято до провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.

01 жовтня 2025 року відповідачем 3, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, подано до суду, через підсистему «Електронний суд», відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти позовних вимог та вважає їх необґрунтованими. Зазначено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області та з 04.01.2021 року отримує пенсію за віком відповідно до Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У серпні 2025 року вона зверталася із заявами про переведення на пенсію державного службовця відповідно до Закон України «Про державну службу», однак за результатами розгляду заяв за принципом екстериторіальності спочатку Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, а згодом і Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняли рішення про відмову у такому переведенні.

У відзиві зазначено, що право на пенсію державного службовця пов`язується з наявністю стажу державної служби на посадах, визначених законодавством, однак посади в митних органах не віднесені до посад державної служби, оскільки їх працівникам присвоюються спеціальні звання відповідно до Митний кодекс України. Оскільки ОСОБА_1 з 1997 року працювала в органах митної служби та мала спеціальні звання, ці періоди роботи не зараховуються до стажу державної служби, а станом на 01.05.2016 вона не займала посади державного службовця. У зв`язку з цим відповідач 3 вважає, що підстав для переведення позивачки на пенсію за віком державного службовця немає, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

03 жовтня 2025 року відповідачем 2, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, подано до суду, через підсистему «Електронний суд», відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Зазначено, що з 01.04.2021 органи Пенсійний фонд України застосовують принцип екстериторіальності під час розгляду заяв про призначення або перерахунок пенсій, відповідно до якого заяви опрацьовуються бек-офісами територіальних органів незалежно від місця проживання особи. У зв`язку з цим заява позивача від 11.08.2025 про переведення на пенсію державного службовця відповідно до Закон України «Про державну службу» була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яке прийняло рішення про відмову від 18.08.2025, а повторна заява від 20.08.2025 була розглянута Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке також відмовило у переведенні на інший вид пенсії.

Крім того, відповідач зазначає, що відповідно до законодавства право на пенсію державного службовця пов`язується з наявністю стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Однак позивач працювала в органах митної служби, де посадовим особам присвоюються спеціальні звання згідно з Митного кодексу України, тому такі періоди роботи не зараховуються до стажу державної служби відповідно до Закону України «Про державну службу». У зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби відповідач 2 вважає, що підстав для переведення позивача на пенсію державного службовця немає, а вимоги щодо нарахування пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату є передчасними та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

06 жовтня 2025 року до суду подано відзив на позовну заяву від відповідача 1, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, у якому заперечує проти позовних вимог та вважає їх необґрунтованими. Відповідач 1 вказує, що після набрання чинності у 2016 році Закону України «Про державну службу» пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до загального пенсійного законодавства, а право на пенсію державного службовця зберігається лише за умови наявності визначеного стажу державної служби, віку та страхового стажу. Також у відзиві зазначено, що з 01.04.2021 року під час розгляду заяв про призначення або перерахунок пенсій застосовується принцип екстериторіальності, відповідно до якого заяви можуть розглядатися будь-яким територіальним органом Пенсійного фонду.

Крім того, відповідач зазначає, що позивач зверталася із заявами про переведення на пенсію державного службовця, однак вони були розглянуті за принципом екстериторіальності іншими органами, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, які прийняли рішення про відмову.

Підставою для відмови стало те, що позивач працювала в органах митної служби, де їй присвоювалися спеціальні звання, а не ранги державного службовця, тому відповідні періоди роботи не зараховуються до стажу державної служби. У зв`язку з цим відповідач 1 зазначає, що не приймав рішення про відмову у призначенні пенсії, а лише повідомив позивачку про результати розгляду її заяв іншими територіальними органами Пенсійного фонду, тому підстав для визнання його дій протиправними немає.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , 11.08.2025 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (відповідач 1) із заявою про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003, на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 та пункту 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015. До заяви були додані необхідні документи: трудова книжка, паспорт, РНОКПП, а також довідки Закарпатської митниці про складові заробітної плати від 08.08.2025 №7-7-22/33-1231 та №7-7-22/33-1230.

За принципом екстериторіальності було визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області як орган, що розглядатиме заяву. Рішенням №14 від 18.08.2025 ГУ ПФУ в Запорізькій області (відповідач 2) відмовило у переведенні на інший вид пенсії, посилаючись на відсутність правових підстав, зазначивши, що відповідно до даних трудової книжки НОМЕР_2 позивач працювала у Державній митній службі України з 01.04.1997 по 25.01.2019 та мала спеціальне звання.

У зв`язку з цим 20.08.2025 позивач звернулася до відповідача 1 із заявою про повторний розгляд, вказавши на невідповідності між записами трудової книжки та висновками відповідача 2, а також на відсутність визначення стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, зокрема щодо роботи в Ужгородському РКЛКСМУ, Ужгородському райвиконкомі, Ужгородській райдержадміністрації та райраді у період з 17.11.1986 по 16.10.1995.

За принципом екстериторіальності було визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області як орган, що розглядатиме заяву. Рішенням від 27.08.2025 ГУ ПФУ в Донецькій області (відповідач 3) відмовило у переведенні на пенсію, зазначивши, що стаж роботи позивача на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, становить 10 років 10 місяців. У рішенні також вказано, що дія Закону №889-VIII не поширюється на осіб, яким присвоєно спеціальне звання, а тому періоди роботи на відповідних посадах не зараховуються до стажу державної служби. Крім того, зазначено, що станом на 01.05.2016 позивач не працювала на посаді державного службовця, оскільки відповідно до записів трудової книжки на цю дату працювала в Чопській та Закарпатській митниці ДФС.

Позивач не погоджується з указаними рішеннями та вважає, що має законні підстави для переведення на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-XII та пункту 10 Прикінцевих положень Закону №889-VIII, оскільки до 16.10.1995 працювала в державних органах Ужгородського району на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, а з 23.10.1995 по 25.01.2019 на посадах у митних органах Чопської та Закарпатської митниць.

Позивач зазначає, що 30.03.1994 прийняла Присягу державного службовця в Ужгородській райдержадміністрації (запис №12 у трудовій книжці), а 01.04.1994 їй присвоєно 11 ранг державного службовця (розпорядження №141 від 06.04.1994, запис №13). У подальшому, наказом Чопської митниці Міндоходів від 24.07.2013 №201-к (запис №37 у трудовій книжці) підтверджено 11 ранг державного службовця станом на 20.06.2013. Таким чином, стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, становить не менше 20 років, що є достатнім для переведення на пенсію за віком.

Позивач вважає безпідставними доводи відповідачів 2 і 3 щодо не зарахування періодів служби в митних органах до стажу державної служби, оскільки саме неврахування цих періодів стало підставою для відмови у переведенні на інший вид пенсії попри подані документи та довідки Закарпатської митниці від 08.08.2025 №7-7-22/33-1231 та №7-7-22/33-1230.

Не погоджуючись з зазначеними відмовами відповідачів 2 та 3, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Ст. 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Спірні правовідносини виникли з приводу відмови органу Пенсійного фонду України перевести позивача на інший вид пенсії, зокрема, пенсію державного службовця.

01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 (далі Закону №889), яким врегульовано, в т.ч. питання пенсійного забезпечення державних службовців.

За нормами ст. 90 Закону №889 пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Поряд з цим, згідно з п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889 державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889).

Отже, при наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 15.12.2020 року у справі №560/2398/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01 травня 2016 року регулювалися нормами ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 (далі Закон №3723).

Так, ч. 1 зазначеної статті передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Отже, необхідною умовою для отримання вказаного виду пенсії є наявність у особи спеціального стажу на посадах державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723 та спеціальними актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_3 , ОСОБА_1 :

- запис №5, 01.06.1981 прийнята на роботу комсоргом по групі шкіл Ужгородського РКЛКСМУ, згідно Наказу від 21.05.1981;

- запис №6, 01.09.1985 призначена на роботу по сумісництву на посаду вчителя хімії Ужгородської районної заочної СШ, згідно наказу №342-К від 30.08.1985;

- запис №7, 17.11.1986 звільнити від обов`язків комсорга по групі шкіл у зв`язку з переходом на роботу в райвиконком, згідно наказу від 20.11.1986;

- запис №8, 17.11.1986 призначена на посаду інструктора райвиконкому, згідно розпорядження №85 від 17.11.1986;

- запис №9, 20.04.1987 переведена на посаду завідуючої загальним відділом Ужгородського райвиконкому, згідно розпорядження №16 від 20.04.1987;

- запис № 10, 06.05.1992 звільнена від зайнятої посади у зв`язку з припиненням діяльності райвиконкома по переводу в районну державну адміністрацію, згідно розпорядження №10 від 06.05.1992;

- запис №11, 06.05.1992 призначена по переводу керуючого управлінням справами Ужгородської районної державної адміністрації, згідно розпорядження №10 від 06.05.1992;

- запис №12, 30.03.1994 прийнято присягу державного службовця;

- запис №13, 01.04.1994 присвоєно 11 ранг державного службовця;

- запис №14, 02.08.1994 у зв`язку з припиненням діяльності Райдержадміністрації у відповідності до рішення райвиконкома №1 від 02.08.1994 р. звільнена із займаної посади по переводу в Районну Раду, згідно розпорядження №9 від 02.08.1994;

- запис №15, 02.08.1994 призначена в порядку переводу консультантом організаційного відділу секретаріату Ужгородської районної Ради, згідно розпорядження №12 від 02.08.1994;

- запис №16, 16.10.1995 звільнена в порядку переведення в Чопську митницю (пункт 5 ст. 36 КЗпП України), згідно розпорядження №84 від 16.10.1995.

Чопська митниця

- запис №17, 23.10.1995 призначена на посаду старшого інспектора сектору MOП та режиму Чопської митниці Державного митного комітету України, згідно наказу №265 від 23.10.1995;

- запис №18, 16.08.1996 призначена на посаду начальника режимно-секретної частини Чопської митниці Державного митного комітету України, згідно наказу №112 від 13.08.1996;

- запис №19, 31.05.1997 звільнена з посади начальника сектору митниці, у зв`язку з ліквідацією установи, згідно наказу від 10.04.1997;

Чопська митниця. Державна митна служба України

- запис №21, 01.04.1997 призначена на посаду старшого інспектора з мобілізаційних питань та режимно-секретної роботи митниці, згідно наказу №75-ос від 11.04.1997;

- запис №22, 04.01.1999 призначена старшим інспектором режимно-секретної роботи митниці, згідно наказу №1-ос від 04.01.1999:

- запис №23, 08.06.1999 присвоєно персональне звання «Інспектор митної служби 1 рангу», згідно наказу №246-к від 08.06.1999;

- запис №24, 17.11.2000 присвоєно персональне звання Радник митної служби ІІІ рангу, згідно наказу №543-к від 17.11.2000;

- запис №25, 22.01.2001 призначена на посаду головного інспектора з режимно-секретної та мобілізаційної роботи, згідно наказу №11-ос від 22.01.2001;

- запис №26, 14.08.2003 присвоєно персональне звання «Радник митної служби 2-го рангу», згідно наказу « 498-к від 14.08.2003;

- запис №27, 01.04.2004 присвоєно спеціальне звання інспектор митної служби 1 рангу, згідно наказу №267-к від 30.03.2004;

- запис № 28, 25.06.2005 присвоєно спеціальне звання радник митної служби ІІІ рангу, згідно наказу №1080-к від 29.06.2005;

- запис №29, 30.06.2005 призначена на посаду головного інспектора режимно-секретної роботи митниці, згідно наказу №378-к від 30.06,2005;

- запис №30, 29.03.2006 призначена на посаду начальника сектору із захисту державної таємниці та спеціального документального зв`язку, згідно наказу 120-к від 28.03.2006;

- запис №31, 24.05.2006 присвоєно спеціальне звання радник митної служби ІІ рангу, згідно наказу №450-к від 24.05.2006;

- запис №32, 18.08.2006 переведена на посаду головного інспектора із захисту державної таємниці та спеціального документального зв`язку, згідно наказу № 380-к від 31.07.2006;

- запис № 36, 20.06.2013 переведена на посаду головного спеціаліста із захисту державної таємниці та спеціального документального зв`язку Чопської митниці Міндоходів, згідно наказу №116-к від 20.06.2013;

- запис №37, 20.06.2013 підтверджено 11 ранг державного службовця, згідно наказу « 201-к від 24.07.2013;

- запис №38, 13.12.2013 переведена на посаду головного державного інспектора спеціаліста із захисту державної таємниці та спеціального документального зв`язку Чопської митниці Міндоходів, згідно наказу №472-к від 13.12.2013;

- запис №39, 20.12.2013 переведена на посаду начальника відділу охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації Чопської митниці Міндоходів, згідно наказу №532-к від 20.12.2013:

- запис №40, 24.12.2013 присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митної справи ІІ рангу», згідно наказу №535-к від 24.12.2013;

Трудова книжка серії НОМЕР_4 від 12.01.2015

Державна фіскальна служба України. Закарпатська митниця ДФС.

- запис №42, 12.01.2015 призначена у порядку переведення на посаду завідувача сектору охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації Закарпатської митниці ДФС, згідно наказу №6-о від 12.01.2015;

- запис №43, 01.12.2016 переведена на посаду начальника відділу охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації Закарпатської митниці ДФС, згідно наказу №1155-о від 01.12.2015;

- запис №44, 24.09.2018 переведена на рівнозначну посаду заступника начальника відділу складського обліку вилученого майна та розпорядження ним управління матеріально-технічного забезпечення та розвитку інфраструктури Закарпатської митниці ДФС, згідно наказу « 822-о від 18.09.2018.

- запис №45, 25.01.2019 припинено державну службу у зв`язку з нез`явленням на службу більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності, відповідно до частини другої статті 87 ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, згідно наказу №66-о від 23.01.2019.

Отже, стаж роботи позивача на посадах у митних органах станом на 25.01.2019 становить більше 23 років, 3 місяців, 3 дні.

Разом з тим, ГУ ПФУ в Запорізькій області та ГУ ПФУ в Донецькій області оскарженими рішеннями відмовилися врахувати такий період роботи до спеціального страхового стажу позивача при вирішенні питання можливості переведення його на пенсію за нормам Закону України «Про державну службу» з тих мотивів, що на працівників Державної митної служби України не поширюється дія Закону №889.

Проте суд не може погодитися з таким висновком відповідача з огляду на наступне.

Статтею 37 Закону №3723 визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно п. 8 розділу ХІ Закону №889 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Пунктом 1 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (постанова втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016) було регламентовано, що ним визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Відповідно до п. 2 Порядку №283, до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Пунктом 4 Порядку №283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

У постанові від 26.06.2018 у справі №735/939/17 у подібних правовідносинах Верховний Суд вказав, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню Порядок №283.

Спеціальним законом, що визначає статус працівників митної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності є Митний кодекс України.

Стаття 154 Митного кодексу України 1991 року передбачала, що службовим особам митних органів України присвоюються персональні звання відповідно до займаних посад і стажу роботи.

Статтею 430 Митного кодексу України 2002 року визначено, що пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України «Про державну службу».

Відповідно до абз. 1 ч. 1 пт. 588 Митного кодексу України, пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Аналізуючи наведені положення Митного кодексу України та пункту 2 Порядку №283, суд дійшов висновку, що період проходження служби посадовими особами митних органів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» і в тому разі, якщо таким особам присвоювалися спеціальні звання під час проходження служби.

Аналогічний підхід застосування означених норм права висловлений Верховним Судом у постанові від 03.07.2018 року (справа №586/965/16-а) та від 18.03.2021 року (справа №500/5183/17).

Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії з урахуванням положень пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889 та ст. 37 Закону №3723, а тому відповідач 2 та відповідач 3 протиправно відмовили позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

З огляду на викладене, суд вважає рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області №14 від 18.08.2025 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а також рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 27.08.2025 протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Частиною 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Судом встановлено, що позивач звернулася із заявою про переведення на пенсію державного службовця 11 серпня 2025 року, а тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення на пенсію слід проводити саме з цієї дати.

Поряд з цим не підлягає задоволенню позовна вимога в частині зобов`язання відповідачів перевести позивача на пенсію за віком на підставі довідок Закарпатської митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №7.7-22/33-1231 та №7.7-22/33-1230 від 08 серпня 2025 року, з огляду на те, що при прийнятті оскарженого рішення орган пенсійного фонду не розглядав належність таких довідок, оскільки відмовив у переведенні за відсутності достатнього страхового стажу.

Отже, ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на перехід на пенсію державного службовця.

Відповідно питання щодо порядку проведення розрахунку розміру майбутньої пенсії є похідними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Закарпатській області перевести на пенсію за віком, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як встановлено судом, позивач, звернулася до пенсійного органу із заявою про переведення її із пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 на пенсію за віком відповідно до статі і 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 та пункту 10 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" №889-VІII від 10.12.2015

При цьому, як вище констатовано судом, станом на 11.08.2025 (дату звернення до органів Пенсійного фонду України із заявою) позивач набула право на призначення пенсії за вказаною нормою.

Суд зазначає, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності останнім структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Донецькій області, рішенням якого позивачу остаточно відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо переводу позивачу пенсії за віком має вчинити саме територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що остаточно вирішував питання про призначення пенсії за віком, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Донецькій області.

Висновки аналогічного характеру викладено Верховним Судом у постанові від 07.05.2024 у справі №460/38580/22, які суд враховує в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України при вирішенні цієї справи.

Відтак, суд доходить висновку, що саме Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області слід зобов`язати перевести ОСОБА_1 з 11.08.2025 року на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону від 16.12.1993 №3723-XIІ п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII з урахуванням до стажу державного службовця періодів її роботи в державних органах з 17.11.1986 року по 16.10.1995 року та періодів роботи в митних органах з 23.10.1995 року по 25.01.2019 року.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69005, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вул. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84121 ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №14 від 18 серпня 2025 року.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27 серпня 2025 року.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести ОСОБА_1 з 11.08.2025 року на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону від 16.12.1993 №3723-XIІ п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII з урахуванням до стажу державного службовця періодів її роботи в державних органах з 17.11.1986 року по 16.10.1995 року та періодів роботи в митних органах з 23.10.1995 року по 25.01.2019 року.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69005, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вул. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84121 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

7. В задоволенні решти частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець