Справа № 240/2764/25
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2026-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2026 року м. Житомир справа № 240/2764/25

категорія 106030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Токаревої М.С., суддів Лавренчук О.В., Липи В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про перегляд ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 у справі №240/2764/25 за виключними обставинами.

Заявник посилається на рішення Великої палати Конституційного Суду України 11 грудня 2025 року № 1-р/2025, згідно із яким частину першу статті 233 Кодексу законів про працю України визнано неконституційною. З огляду на викладене, вважає, що ухвала Житомирського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року у справі № 240/2764/25 про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог за період з 19.07.2022 по 19.05.2023 підлягає перегляду у зв`язку з виключними обставинами.

Ухвалою суду від 28 січня 2026 року відкрито провадження за виключними обставинами в адміністративній справі №240/2764/25. Призначено відкрите судове засідання у справі на 11:00 19 лютого 2026 року.

Представник Військової частини НОМЕР_1 подав до суду заперечення на заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами, в якому просив відмовити у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами. Вказав, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 у справі №240/2764/25 фінансовою службою Військової частини НОМЕР_1 позивачу ОСОБА_1 здійснено перерахунок грошового забезпечення з 07.05.2022 по 18.07.2022 включно. За результатами перерахунку позивачу ОСОБА_1 нараховано та замовлено для виплати грошове забезпечення в розмірі 13197, 07 грн. Таким чином вважаємо, що рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 у справі №240/2764/25 є виконаним, а тому у заявника відсутні правові підстави на перегляд ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 у справі №240/2764/25 за виключними обставинами у відповідності до п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України.

У судовому засіданні 19.02.2026 представник ОСОБА_1 просив заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами задовольнити.

Представник військової частини НОМЕР_1 у судове засідання не з`явився, просив розгляд заяви проводити без участі представника.

Відповідно до протоколу судового засідання від 19.02.2026 суд перейшов до розгляду заяви у порядку письмового провадження.

Дослідивши заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у незастосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції, чинній з 29.01.2020 року, при обчисленні в період з 07.05.2022 по 19.05.2023 включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та доплатити за період з 07.05.2022 по 19.05.2023 включно належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, обчисливши їх із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29.01.2020 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 02.12.2021 №1928-IX Про Державний бюджет України на 2022 рік на 01.01.2022, Законом України від 03.11.2022 №2710-IX Про Державний бюджет України на 2023 рік на 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в частині позовних вимог, заявлених за період з 19.07.2022 по 19.05.2023, залишено без розгляду.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 без змін.

При цьому, в обґрунтування заяви про перегляд у зв`язку з виключними обставинами ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 у справі №240/2764/25 представник позивача зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 11 грудня 2025 року №1-р/2025 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину першу статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, колегія суддів зазначає таке.

Частинами першою, другою та третьою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 362 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.

Так, частина п`ята статті 361 КАС України закріплює, що підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами, є: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого було ухвалено судове рішення; 3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.

Приписами частини шостої статті 361 КАС України передбачено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

За правилами частин першої та другої статті 365 КАС України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Заявник посилається на рішення Великої палати Конституційного Суду України 11 грудня 2025 року № 1-р/2025, згідно із яким частину першу статті 233 Кодексу законів про працю України визнано неконституційною.

Так, Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Рішенням Конституційного Суду України від 11 грудня 2025 року № 1-р/2025 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину першу статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат.

Частина перша статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат, визнана неконституційною, утрачає чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У рішенні від 11 грудня 2025 року № 1-р/2025 Конституційний Суд України зробив висновок, що запровадження тримісячного строку для звернення працівника під час дії трудових відносин до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат обмежує гарантоване право особи на своєчасне одержання винагороди за працю та уможливлює невиконання роботодавцем обов' язку з оплати праці, зокрема у випадках, коли працівник звертатиметься до суду пізніше ніж через три місяці з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Отже, з 11.12.2025 скасовано обмеження щодо строку звернення до суду працівника для вирішення трудового спору під час дії трудових відносин, що був встановлений частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України.

Водночас, як слідує з матеріалів справи, позивач з 07.05.2022 по 28.03.2024 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 28.03.2024.

Відносини щодо виплати всіх сум, що належать працівникові при звільненні, врегульовані ч. 2 ст. 233 233 КЗпП України, якою встановлено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

В свою чергу, ч. 2 ст. 233 КЗпП України рішенням Конституційного Суду України від 11 грудня 2025 року № 1-р/2025 такою, що не відповідає Конституції України не визнавалася.

Відповідно до частини четвертої статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами від 24.09.2025 по справі №240/2764/25, оскільки рішення Конституційного Суду України від 11.12.2025 №1-р/2025 не вплинуло на правильність висновків суду під час ухвалення судового рішення, про перегляд якого просить заявник.

Керуючись статтями 243, 248, 256, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 за виключними обставинами в адміністративній справі 240/2764/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Залишити без змін ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 в адміністративній справі №240/2764/25.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий суддя М.С. Токарева

Судді О.В. Лавренчук

В.А. Липа