Справа № 168/1194/25
Суддя: Хаврона О. Й.
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 168/1194/25
Провадження № 2-а/168/3/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого-судді Хаврони О.Й.,

за участі: секретаря Островерхої Т.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в селищі Стара Вижівка в залі суду у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач просить визнати незаконною та скасувати постанову від 11.12.2025 серії ЕГА №1935804 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором сектору поліцейської діяльності №3 (с.Стара Вижівка) Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області Зубчиком А.О., а провадження у даній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На обґрунтування позову зазначає, що у постанові зазначено, що вказаною постановою він визнай винним за ст. 183 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення в виді штрафу в розмірі 850 грн.

Згідно з оскарженою постановою він близько 15.42 год. 11.12.2025 р. здійснив завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, а саме працівників поліції, зателефонувавши на спеціальну лінію «102» та повідомив про факт, якого насправді не було.

Вважає постанову незаконною, умислу на вчинення неправдивого виклику працівників полиці у нього не було. При приїзді працівники поліції бачили автомобіль бус - «Фольксваген», номерні знаки не пам`ятає, (хоча на лінію «102» державний реєстраційний номер повідомляв), який знаходився в провулку воріт позивача, перешкоджав вільному виходу позивача через хвіртку та вільному проїзду (виїзду) до сусідських дворів. Крім цього у випадку надзвичайної ситуації спецтранспорт (пожежні, швидка допомога та ін.) не мали б змоги проїхати та надати допомогу до будинків, які розташовані в провулку. Працівники поліції, повинні були це зафіксувати та вжити заходів до водія, який на його думку в порушення п.п. «д» п.15.10 Правил дорожнього руху України (де зазначено, що стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів) поставив автомобіль на стоянку.

Так, 11 грудня 2025 року близько 15 години 40 хвилин він з велосипедом виходив з свого подвір`я, яке знаходиться в провулку по вул. Соборності. Перед хвірткою знаходився припаркований автомобіль бус-«Фольксваген» який перешкоджав вільному виходу з подвір`я, а також безперешкодному проїзду транспортних засобів по провулку до сусідів. О 15 год. 42 хв. він зателефонував на лінію «102» та повідомив, що в провулку з порушенням Правил дорожнього руху України розташований бус «Фольксваген», зазначивши державний реєстраційний номер, який перешкоджає вільному виходу його з подвір`я та можливості руху транспортних засобів по провулку, зокрема до сусідніх будинків.

Приблизно о 15 год. 50 хв. до його подвір`я під`їхав екіпаж поліцейських, які оглянули автомобіль, між ними відбулась розмова, де позивач показував, що припаркований автомобіль перекриває вихід з подвір`я, а також перекриває рух до сусідів. Поліцейські пробули на місці близько 10 хвилин, після чого поїхали в невідомому напрямку. Будь-яких заходів, в тому числі замірів поліцейські не проводили. Чи проводилась ними відеофіксація в цей час, його не повідомляли. Приблизно через 5 хвилин до автомобіля «Фольксваген» підійшов власник і через декілька хвилин сів в автомобіль та поїхав.

О 16 годині 18 хвилин поліцейські повторно приїхали до його подвір`я (хоча він їх не викликав і на лінію 102 повторно не звертався після їх від`їзду) та поліцейський Зубчик А.О. по телефону № НОМЕР_1 викликав на вулицю з вимогою надати паспортні дані. Після цього ним було складено безпідставну постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП. Він не пам`ятає, чи складався відносно його протокол про адміністративне правопорушення за ст.183 КУпАП чи будь-які інші документи, оскільки був схвильований внаслідок безпідставного звинувачення поліцейським у ніби-то неправдивому виклику. При винесенні постанови поліцейським, права передбачені ст. 268 КУпАП не роз`яснювались, чим порушено право на захист. Оскільки вважав, що постанова являється незаконною, то відмовився від її отримання. Крім цього, в постанові не зазначено в чому на думку поліцейського полягав незаконний виклик.

15 грудня 2025 року звернувся з письмовою заявою до сектору поліцейської діяльності №3 (с.Стара Вижівка) про надання йому копії постанови та копій відеозапису поліцейських, оскільки вирішив оскаржувати незаконну постанову поліцейського. Постанову отримав 20.12.2025 простим поштовим листом, хоча в постанові зазначено, що остання 14.12.2025 року надіслана йому рекомендованим листом.

Вважає, що в його діях немає складу правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, завідомо неправдивого виклику не здійснив, а повідомив про вчинене правопорушення.

Ухвалою судді від 23.12.2025 позовна заява залишена без руху.02.01.2026 р. позивач усунув недоліки позову.

Ухвалою судді від 02.02.2026 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Позивачу відмовлено в клопотанні про витребування доказів від 27.01.2026 як такому, що не стосується предмету спору в цій справі.

Від відповідача ГУНП у Волинській області надійшов відзив на адміністративний позов. Представник позивача вважає позов необґрунтованим та просить відмовити в задоволенні позову з таких підстав.

На лінію «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що за адресою : Волинська область, смт.Стара Вижівка, вул.Соборності 36 (колишня вул.Жовтнева) наявний факт керування транспортного засобу Volkswagen д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Подія зареєстрована в ЄО за №35640.

Як вбачається зі звукозапису вказаного телефонного дзвінка, пояснення гр. ОСОБА_1 різняться, мають непослідовний характер, зокрема щодо кольору авто, номерних знаків. На запитання оператора щодо причин вважати, що вказані особи перебувають в стані алкогольного сп`яніння, позивачем не надано чіткої відповіді.

Наряд поліції прибув на місце події. Працівниками поліції встановлено особу водія транспортного засобу Volkswagen д.н.з. НОМЕР_2 . Поліцейським сектору поліцейської дільниці №3 (с.Стара Вижівка) Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області старшим сержантом поліції Зубчиком Андрієм Олексійовичем за допомогою технічного засобу газоаналізатора «Drager ALCOTEST» проведеного огляд вищевказаного водія на стан сп`яніння та встановлено, що останній не перебуває в стані алкогольного сп`яніння (результат тесту - 0,00 %о), що підтверджується відеозаписом з боді камери поліцейського.

На місці події позивачем змінено пояснення, останній почав вказувати на факт перекриття виїзду автомобілем Volkswagen чорного кольору, що створює перешкоду для інших учасників руху.

Пояснення гр. ОСОБА_1 не відповідали обстановці, позивач неодноразово змінював свою позицію відносно обставин, поведінка є непослідовною та суперечливою, що свідчить про надуманість факту та завідомо неправдивий характер повідомлення.

Під час спілкування поліцейські встановили, що гр. ОСОБА_1 перебуває з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, порушення мовлення. Позивач висловлювався нецензурною лайкою.

Під час спілкування вбачається неприязне ставлення гр. ОСОБА_1 до водія т.з Volkswagen д.н.з. НОМЕР_2 , наявність особистісного конфлікту.

Виклик позивача носить суб`єктивний характер, що спростовується об`єктивними доказами у справі.

Після прибуття екіпажу, працівниками поліції оцінено обстановку, встановлено відсутність події, про яку зазначено у виклику, а саме про водіння т.з в стані алкогольного сп`яніння. Так, повідомлена інформація є неправдивою та факти викладені у виклику гр. ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, є підстави вважати, що позивач здійснив виклик поліції безпідставно.

Так, на місці події працівником поліції було складено відповідні матеріали відносно ОСОБА_1 , винесено постанову серії ЕГА № 1935804 від 11.12.2025 року про накладення адміністративного стягнення за ст. 183 КУпАП у виді штрафу 850 грн.

Інспектором поліції ознайомлено позивача з постановою, права особи, що притягається до відповідальності, складено протокол, що є додатком до постанови. Постанова складена з дотримання норм закону.

У судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав наведених у ньому. Дав пояснення про те, що зателефонував на лінію «102» лише один раз, а саме з приводу того, що автомобіль перегородив проїзд по його вулиці, працівники поліції приїхали і не вжили жодних заходів для усунення порушення. Більше не телефонував на лінію «102». Після дослідження звукозапису телефонного дзвінка на лінію «102», який наданий відповідачем до відзиву на позов (де повідомляється про керування в стані сп`яніння особою), категорично заперечив факт такого дзвінка, ствердив, що це не його голос, і кому належить цей голос і чому особа повідомила обставини, які попередньо він повідомив, не може пояснити. Номер телефону, яким він користується, відповідає тому, з якого було здійснено дзвінок о 15.45 год на лінію «102». Щодо огляду працівниками поліції на стан сп`яніння водія транспортного засобу, який заблокував проїзд на його вулиці, оцінив це відео критично, вважає, що ним не доведено факт огляду саме цього водія. Підтвердив, що оскаржувану постанову відмовився отримувати в день її складення, в подальшому звертався в поліцію з проханнями про її отримання, але отримав її поштою 20.12.2025, до суду звернувся 22.12.2025. Чому оскаржив постанову до суду не в десятиденний строк, пояснити не може. Пояснив, що не має юридичної освіти, копія постанови була не читабельна, тому не розібрався з порядком оскарження, водночас чому до позову додана копія постанови, яка є повністю читабельною і належної якості не може пояснити. Вважає, що суд повинен все таки взяти до уваги цей позов, незважаючи на пропуск строку на звернення до суду. Вважає, що працівники поліції неналежно виконували свої обов`язки, приховали факт першого виїзду на його виклик. Водночас повідомив, що з його мобільного телефону ніхто інший не міг подзвонити. Повідомив, що алкоголь в цей день вживав, але після того, як поїхали працівники поліції.

У судове засідання представник відповідача ГУНП у Волинській області не прибув, у поданій заяві просить розглянути справу за його відсутності та відмовити в позові.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали та доводи відзиву, докази у справі, суд доходить такого висновку.

За змістом ст. 222 КУпАП органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ст.183 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що постановою від 11.12.2025р. серії ЕГА № 1935804, винесеною інспектором з РППСПД №3 (сел Стара Вижівка) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області Зубчиком А.О., позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Відповідно до вказаної постанови, позивач 11.12.2025 о 15.42 год., здійснив завідомо неправдивий виклик спеціальних служб а саме працівників поліції, зателефонувавши на спеціальну лінію 102, та повідомив про факт, якого не було, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП.

Судом був досліджений наданий відповідачем до відзиву звукозапис телефонного дзвінка на лінію «102», з якого встановлено, що на лінію «102» зателефонував чоловік та повідомив, що певні особи, щодо яких він раніше сьогодні телефонував, випили алкоголь та «роз`їжджаються», повідомив марку мікроавтобуса. На запитання оператора чи він повідомляє про те, що хтось керує транспортним засобом в стані сп`яніння, він відповів ствердно, назвавши адресу та підтвердив марку транспортного засобу.

З дослідженого наданого відповідачем до відзиву відеозапису з відображенням огляду на стан сп`яніння водія встановлено, що водій мікроавтобуса в стані сп`яніння не перебуває.

З (наданого відповідачем до відзиву) запису, на якому зафіксовано процес складення постанови щодо позивача встановлено, що позивачу було повідомлено про причину складення постанови, про факт звернення з його мобільного телефону на лінію «102», а саме з повідомленням про керування певною особою транспортним засобом в стані сп`яніння, також продемонстровано відео оглядом на стан сп`яніння водія та попереджено про винесення постанови. Від підпису та отримання постанови позивач відмовився, тому працівник поліції повідомив, що надішле постанову поштою.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Ч.2 ст.77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до норм КАС суд зобов`язаний повно і всебічно дослідити обставини справи.

Також в ст. 2 КАС визначено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: офіційне з`ясування всіх обставин у справі, який визначає основні риси і обсяг дій адміністративного суду за його власною ініціативою. Суд не зв`язаний тільки документами та заявами про докази, які внесені сторонами. Це дає змогу врівноважити можливості людини, яка зазвичай не обізнана в тонкощах юриспруденції та суб`єкта владних повноважень.

Ст.183 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Диспозиція ст. 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони публічної безпеки та порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб (матеріальний склад).

Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Дії правопорушника спрямовані на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як пожежна охорона, поліція, швидка медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. Виклик, як правило, робиться по телефону, однак слід зазначити, що спосіб виклику значення немає.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

У КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Навіть у випадку, коли особа звертаючись із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, то вказана обставина також не може сама по собі бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Тобто, зі змісту вказаних норм слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Таким чином, у ході дослідження доказів встановлено, що позивач повідомив поліцію про вчинення певними особами правопорушення, факт якого не підтвердився. Вказана обставина також не може сама по собі бути підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності без з`ясування мети його телефонного виклику поліції.

Отже, для встановлення наявності складу правопорушення в діях позивача необхідно виходити з мети позивача в момент здійснення виклику поліції.

Щодо мети дзвінка позивача на лінію «102», то позиція позивача є непослідовною та нечіткою.

Так, позивач в судовому засіданні, після прослуховування вказаного звукозапису, заперечив, що телефонував з таким повідомленням на лінію «102», стверджує, що на доданому звукозаписі звучить не його голос, а кому цей голос належить - не знає, і про вказаний дзвінок взагалі йому нічого не відомо. Сумнівається, що він міг повторно туди телефонувати, не пам`ятає такого факту, оскільки був в неадекватному стані, а саме роздратований бездіяльністю працівників поліції, які не вжили ніяких заходів для усунення порушення та поїхали. Все таки сумнівається, що телефонував повторно. Наполягає, що телефонував лише один раз і повідомив про те, що заблоковано проїзд по його вулиці. Після цього працівники поліції приїхали за викликом і не вжили жодних заходів. Водночас, чому з його номеру телефону був повторний виклик на лінію «102» та чому під час того виклику повідомлено про час і місце імовірного порушення, не може пояснити.

Враховуючи те, що номер телефону, з якого здійснено телефонний виклик на лінію «102», відповідає номеру мобільного телефона, яким користується позивач (номер якого позивач особисто назвав в судовому засіданні), зі змісту дзвінка встановлено, що особа, котра здійснює виклик, повідомила, що вже раніше телефонувала, називає ту ж саму адресу, що і під час попереднього дзвінка, суд вважає доведеним факт здійснення позивачем телефонного повідомлення на лінію «102» з повідомленням про те, що водій транспортного засобу керує в стані сп`яніння, хоча позивач такий факт заперечує.

З огляду на позицію позивача в судовому засіданні суд дійшов висновку, що позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП з дотриманням вимог закону, в спосіб, який передбачений нормами КУпАП.

Відповідно до положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, як було вже зазначено вище, суд приходить до висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини 2 статті 77 КАС України, довів правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та спростував твердження позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Правовідносини з приводу строків звернення до адміністративного суду унормовані статтею 122 КАС України.

Так, відповідно до частини першої вищенаведеної статті Кодексу позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України. Приписами частини другої статті 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Щодо визначення, власне, поважності причин пропуску строку звернення до суду, то суд звертає увагу, що законодавством не встановлено перелік випадків, які можуть розцінюватись судом як поважні причини пропуску строків, а тому, відповідно, вирішення цього питання знаходиться у виключній компетенції суду, до якого з адміністративним позовом звертається позивач.

Разом з тим, поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду є наявність обставин, які створили об`єктивні перешкоди для звернення особи з адміністративним позовом і подолання яких для цієї особи було неможливим або ускладненим.

Оскаржена позивачем постанова винесена 11.12.2025 р., позивач звернувся до суду із позовом 22.12.2025 р., тобто з незначним пропуском строку звернення до суду, а тому вказаний строк необхідно поновити з огляду на відсутність в позивача юридичної освіти і знань щодо порядку оскарження, та з метою не допущення надмірного формалізму при прийнятті позову.

Судові витрати стягненню не підлягають з огляду на відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Головне управління національної поліції у Волинській області, вул. Винниченка, 11, м.Луцьк, Луцький район, Волинська область, .

Повне рішення складене 05.03.2026 року.

Суддя О. Й. Хаврона