Справа № 600/2549/25-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2026-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 березня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/2549/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернівецького окружного адміністративного суду перебувала справа №600/363/25-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Так, позивач просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплаті пенсії її збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, у відповідності до положень п.2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції, чинній до 01.10.2017, а саме без застосування ч.2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (двоскладової формули при її обчисленні) починаючи з 14.04.2025 року ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії із її збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, у відповідності до положень п.2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції, чинній до 01.10.2017, а саме без застосування ч.2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (двоскладової формули при її обчисленні) починаючи з 14.04.2025 року.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2026 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплати пенсії із її збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років у відповідності до положень пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII в редакції, яка діяла до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 починаючи з 14 квітня 2025 року із її збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, у відповідності до положень пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII, в редакції, яка діяла до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII, та провести ОСОБА_1 виплату пенсії з урахуванням раніше проведених виплат.

Представником позивача подано до суду заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №600/2549/25-а.

В обґрунтування поданої заяви вказано про те, що після набрання законної сили рішення суду у даній справі Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомлено представника позивача листом про те, що внаслідок виконання рішення суду у справі №600/2549/25-а розмір пенсії позивача зменшиться, у зв`язку з чим недоцільним є обчислення розміру пенсії на умовах, визначених частиною другою статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням положень статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», враховуючи максимальне обмеження частини пенсії розміром 168,00 грн. Такі твердження представник позивача вважає безпідставними, адже, на його думку, пенсійним органом не враховано того, що пенсія позивачу була призначена під час дії Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у тій редакції, яка передбачала пільгове обчислення понаднормативного стажу без умови призначення пенсії на підставі частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно, перерахунок пенсії позивача на виконання рішення суду у справі №600/2549/25-а повинен здійснюватися за кожен повний рік стажу роботи понад установлений мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії шляхом її збільшення на 1% заробітку на рік.

Ухвалою суду від 06 лютого 2026 року задоволено заяву представника ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у даній справі. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подати безпосередньо до Чернівецького окружного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня отримання цієї ухвали звіт про виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року у справі №600/2549/25-а.

На виконання вказаної ухвали суду представником Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подано до суду звіт про виконання судового рішення, в якому вказано на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року у справі №600/2549/25-а ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з урахуванням покладених судом зобов`язань. Після проведеного перерахунку розмір пенсії позивача з 14 квітня 2025 року становив 5550,22 грн.

Водночас у звіті зазначено, що відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 року №821, якою затверджено Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, видатки на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду здійснюється в межах бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік. Тому, відповідно до зазначеної постанови, сума боргу з виплати пенсії ОСОБА_1 , перерахованої на виконання рішення суду у справі №600/2549/25-а, становить 11450,25 грн.

Розглянувши поданий представником Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області звіт про виконання судового рішення у справі №600/2549/25-а, суд зазначає наступне.

Згідно з абзацом 1 частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Порядок розгляду адміністративним судом звіту про виконання судового рішення визначений, зокрема, статтею 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини першої статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Як вбачається з доданих до звіту про виконання судового рішення матеріалів, на виконання рішення суду у справі №600/2549/25-а Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 14 квітня 2025 року та встановлено доплату за понаднормовий стаж в сумі 1083,62 грн. Сума пенсії ОСОБА_1 після проведеного перерахунку на виконання рішення суду становить 5550,22 грн.

Водночас, як зазначено у звіті Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, наразі у пенсійному органі обліковується борг з виплати пенсії ОСОБА_1 у сумі 11450,25 грн. Суми пенсії, донараховані на виконання судових рішень, що виплачуються за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету, обліковуються в автоматизованих системах обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах). Відповідно, видатки на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду здійснюється в межах бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік.

Вказане, на переконання суду, свідчить про те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області фактично не було виплачено позивачу суму перерахованої пенсії у зв`язку з відсутністю відповідних бюджетних асигнувань з Державного бюджету України.

Стосовно наведеного суд звертає увагу на таке.

Згідно з частинами першою, другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

За приписами пунктів 20, 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Пунктом 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2 (далі Положення №28-2) передбачено, що Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, забезпечує, зокрема, своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Цим же пунктом Положення №28-2 встановлено, що Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій.

Відповідно до підпункту 4 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року №280 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року №1279 «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги», яка набрала чинності 01 квітня 2021 року) Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Згідно з абзацом 2 пункту 7 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31 серпня 2009 року №21-2 (далі Порядок №21-2), видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі - рішення суду), плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.

Пунктом 3 Розділу VII Порядку №21-2 встановлено, що проєкт бюджету Пенсійного фонду на плановий рік протягом двох тижнів з дня прийняття закону про Державний бюджет України на відповідний рік надсилається Міністерству соціальної політики України для погодження Міністром соціальної політики України відповідно до вимог Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 2007 року №950 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09 листопада 2011 року №1156).

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що головним розпорядником коштів державного бюджету, що виділяються на забезпечення пенсійних виплат за відповідною бюджетною програмою, є Міністерство соціальної політики України, а Пенсійний фонд України є відповідальним виконавцем і розпорядником коштів нижчого рівня.

Тобто, пенсійні виплати здійснюються територіальних управлінь Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Пенсійного фонду та інших джерел, визначених законодавством. Фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості за рішеннями суду, відбувається в порядку черговості виконання рішень суду за датою набрання ними законної сили.

Водночас суд зауважує, що виділення коштів з державного бюджету на фінансування бюджетної програми з виплати пенсій (у тому числі заборгованостей з пенсійних виплат, нарахованих на виконання рішень судів) не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України, а тому невиконання судового рішення в частині виплати стягувачу нарахованої суми заборгованості відбувається з причин, які не залежать від територіального органу Пенсійного фонду України.

Фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення територіальним органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області відсутня можливість самостійно формувати бюджет та виділяти кошти із державного бюджету на фінансування пенсій. Покладені судом зобов`язання на суб`єкта владних повноважень в частині саме виплати нарахованих сум пенсії можуть бути виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на територіальний орган Пенсійного фонду України, лише після надходження відповідних коштів з Державного бюджету України.

Верховний Суд у своїй постанові від 31 серпня 2023 року по справі №560/16807/21 наголосив, що оскільки територіальний орган Пенсійного фонду України є органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, то він повинен враховувати приписи статті 116 Бюджетного кодексу України, які забороняють взяття бюджетних зобов`язань за відсутності відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків за відсутності бюджетних призначень, та Порядку, яким узгоджено механізм забезпечення виконання взятих на себе державою зобов`язань з приписами бюджетного законодавства.

Відтак, невиконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду в Чернівецькій області в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Суд враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, необхідно виважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про наявність вини, тобто умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях посадової особи суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення саме цієї посадової особи від виконання рішення суду.

Між тим, як неодноразово наголошував Верховний Суд у своїх постановах від 24 січня 2018 року у справі №405/3663/13-а, від 21 листопада 2018 року у справі №373/436/17, від 07 листопада 2019 року у справі №420/70/19, від 19 лютого 2020 року у справі №821/1491/17, від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19, від 15 травня 2020 року у справі №812/1813/18, від 21 травня 2020 року у справі №310/6910/16-а та ін., невиконання боржником (пенсійним органом) судового рішення в частині виплати грошових коштів стягувачу (пенсіонеру) за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Указаної позиції також дотримується і Сьомий апеляційний адміністративний суд у постановах від 19 травня 2025 року (справа №560/2110/23), від 08 липня 2025 року (№240/5682/21), від 16 вересня 2025 року (справи №240/19751/20, №240/2483/20), від 03 листопада 2025 року (справа №240/4587/22), від 24 листопада 2025 року (справа №560/12122/22) та ін.

Розглянувши звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про виконання судового рішення від 18 липня 2025 року у справі №600/2549/25-а, суд зауважує, що обставини, повідомлені у поданому до суду звіті, свідчать про те, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень було вжито належних заходів, спрямованих на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року у справі №600/2549/25-а, яке набрало законної сили. Зокрема, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в межах своїх повноважень були вчинені дії, пов`язані з проведенням перерахунку пенсії, однак її невиплата у повному розмірі після проведеного перерахунку зумовлена виключно відсутністю необхідних бюджетних асигнувань, які мали би бути виділені з державного бюджету на цю мету. Обставини фактичної не виплати ОСОБА_1 пенсії пов`язані виключно з відсутністю фінансування на ці потреби, а не з умисним невиконанням судового рішення з боку Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Поряд з цим суд зауважує, що предметом спору у справі №600/2549/25-а була саме відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у проведенні ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії із збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, у відповідності до положень п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції, чинній до 01.10.2017, а саме без застосування ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (двоскладової формули при її обчисленні). Тобто, під час вирішення спору у справі №600/2549/25-а підлягало вирішенню питання лише про наявність права у ОСОБА_1 на перерахунок пенсії із збільшенням її розміру на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років.

Відповідно, у межах правовідносин, які були предметом розгляду в адміністративній справі №600/2549/25-а, суд не надає оцінку діям Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, які пов`язані безпосередньо з алгоритмом перерахунку пенсії ОСОБА_1 (включаючи показники, які брались пенсійним органом до уваги при вчиненні зазначених дій), у тому числі й відповідності таких дій актам законодавства, які регулюють порядок розрахунку та виплати пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній до 01.10.2017).

Суд зазначає, що у разі, якщо ОСОБА_1 не погоджується саме із сумою пенсії, яка визначена на виконання рішення суду по справі №600/2549/25-а, він не позбавлений права оскаржити вчинені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області дії у вказаній частині у встановленому законом порядку. Правомірність здійснення такого перерахунку може бути перевірена судом при вирішенні відповідного спору.

З огляду на викладене, суд приймає звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про виконання судового рішення у справі №600/2549/25-а.

Керуючись статтями 243, 248, 382, 382-2, 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про виконання судового рішення у справі №600/2549/25-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Апеляційну скаргу на дану ухвалу може бути подано до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя О.П. Лелюк