Справа № 620/9848/25
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2026-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/9848/25 Головуючий у 1 інстанції: Соломко І.І.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Кузьмишиної О.М.

Ключковича В.Ю.

За участю секретаря Данилюк Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 КАС України, адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Головне управління ДПС у Чернігівській області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути в дохід бюджету з фізичної особи ОСОБА_1 кошти у сумі 1 403 929,24 гривень для погашення податкового боргу.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2025 року позов задоволено повністю.

Стягнуто в дохід бюджету з фізичної особи ОСОБА_1 , кошти у сумі 1 403 929 грн. 24 коп. (один мільйон чотириста три тисячі дев`ятсот двадцять дев`ять гривень 24 коп.) гривень для погашення податкового боргу з:

- податку на додану вартість у розмірі 1375876,68 грн. на р/р UA0025001; отримувач - ГУК у Черніг.обл/Чернігів.обл/14060100, код ЄДРПОУ - 37972475, банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.);

- податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 22333,46 грн, на р/р UA0025737; отримувач - ГУК у Черніг.обл/тг м.Прилуки/11010500, код ЄДРПОУ - 37972475, банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.);

- військового збору у розмірі 1300,80 грн. на р/р UA0025001; отримувач - ГУК у Черніг.обл/Чернігів.обл/11011001, код ЄДРПОУ - 37972475, банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.);

- податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у розмірі 3058,30 грн. на р/р UA0025737; отримувач - ГУК у Черніг.обл/тг м.Прилуки/11010100, код ЄДРПОУ - 37972475, банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.);

- адміністративних штрафів та інших санкцій у розмірі 1360,00 грн. на р/р UA0025737; отримувач - ГУК у Черніг.обл/тг м.Прилуки/21081100, код ЄДРПОУ - 37972475, банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.).

Не погодившись із рішенням суду, відповідач - ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт вказує, що підставою для подання адміністративного позову Головним управлінням ДПС у Чернігівській області була заборгованість, що виникла на підставі податкових повідомлень-рішень від 29.10.2024 року. Зазначені податкові-повідомлення рішення були прийняті на основі Акта документальної позапланової невиїзної перевірки від 26.04.2024 року №6204/Ж5/25-01-24-05/. Апелянт наголошує, що суд першої інстанції не взяв до уваги істотні порушення, допущені податковим органом під час проведення перевірки, оформлення її результатів та винесення податкових повідомлень-рішень, що є ключовими обставинами у справі та доводять безпідставність позовних вимог. Так, апелянт стверджує про порушення процедури проведення перевірки та оформлення податкових повідомлень-рішень, недостовірність відомостей щодо вручення Акту перевірки, порушення стоків винесення податкових-повідомлень рішень. Таким чином, апелянт вважає, що податкові повідомлення-рішення, які були складені 29.10.2024 року, винесені з грубим порушенням встановлених законом процедур та строків, передбачених Податковим кодексом України, і не можуть вважатися належною підставою для стягнення податкового боргу. На переконання апелянта, порушення процедури і строків їх винесення позбавляє ці документи юридичної сили, як підстави для примусового стягнення боргу, оскільки, не відповідає вимогам, встановленим законодавством.

19 грудня 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Головного управління ДПС у Чернігівській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

До Шостого апеляційного адміністративного суду від Головного управління ДПС у Чернігівській області надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду засобами відеоконференцзв`язку системи «Електронний суд».

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2026 року клопотання Головного управління ДПС у Чернігівській області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено.

03 березня 2026 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від представника ОСОБА_1 - Зибінської Галини Вікторівни надійшла заява про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно даних Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 29.04.2016, ОСОБА_1 зареєстровано як фізичну особу- підприємця, про що внесено відповідний запис за №0009663.

ФОП ОСОБА_1 перебував на податковому обліку в Прилуцькій ДПІ Головного управління ДПС у Чернігівській області з 29.04.2016.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ФОП ОСОБА_1 припинив державну реєстрацію 15.06.2020, згідно із рішенням про припинення.

За ОСОБА_1 рахується заборгованість в сумі 1403929,24 грн, що підтверджується відомостями податкового органу.

Позивач, вважаючи, що узгоджена сума грошового зобов`язання відповідачем вчасно не погашена, звернувся до суду з вищевказаним позовом про стягнення податкового боргу.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 15.1 ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Положеннями пп. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п. 36.1 ст.36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Як визначено пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно пп. 14.1.156 п. 14.1 статті 14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

За правилами підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно пункту 57.2 статті 54 ПК України, у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Положеннями п. 95.1 ст. 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п. 95.3 ст. 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Норми пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України визначають, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Слід зазначити, що дотримання контролюючим органом вимог пунктів 95.1-95.3 статті 95 ПК України характеризується сукупністю таких обставин, які мали місце на момент звернення до суду з позовом: 1) наявність у відповідача податкового боргу, який не сплачений у добровільному порядку; 2) виконання контролюючим органом обов`язку щодо направлення (вручення) податкової вимоги; 3) після направлення (вручення) податкової вимоги сплинуло 30 днів; 4) до моменту звернення до суду з позовом податкова вимога була чинною (у судовому порядку не скасована); 5) існування податкового боргу з моменту направлення податкової вимоги не припинялось.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на день звернення Головного управління ДПС у Чернігівській області до суду з даним позовом за ФОП ОСОБА_1 обліковувався податковий борг в сумі 1 403 929,24 грн. (773 562,00 грн. - основний платіж; 388 391,00 грн. - штрафні санкції; 241 976,24 грн. - пеня), з них:

- по податку на додану вартість у розмірі 1 375 876,68 грн. (773 562,00 грн. - основний платіж;385 671,00 грн. - штрафні санкції; 216 643,68 грн. пеня);

- по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 22 333,46 грн. (340,00 грн. - штрафні санкції; 21 993,46 грн. - пеня);

- по військовому збору у розмірі 1300,80 грн. (пеня);

- по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у розмірі 3 058,30 грн. (1020,00 грн. штрафні санкції; 2 038,30 грн.);

- по адміністративних штрафах та інших санкцій у розмірі 1360,00 грн. (штрафні санкції).

Так, заборгованість по податку на додану вартість підтверджується наступними документами:

- податковим повідомленням-рішенням від 29.10.2024 № 16742/Ж10/25-01-24-05, прийнятим на підставі висновків акту документальної позапланової невиїзної перевірки від 26.04.2024 року №6204/Ж5/25-01-24-05/, згідно якого, встановлено порушення п. 187.1 ст.187, п. 198.5 ст.198 та п.200.1 ст.200 ПК України, платнику донараховано основного платежу на суму 727 364,00 грн. та штрафних санкцій на суму 181 841,00 грн. (Акт перевірки вручено 06.05.2024, ППР вручено 04.11.2024);

- податковим повідомленням-рішенням від 29.10.2024 №16743/Ж10/25-01-24-05, прийнятим на підставі висновків акту документальної позапланової невиїзної перевірки від 26.04.2024 №6204/Ж5/25-01-24-05/, згідно якого, встановлено порушення п.198.5 ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України, платнику донараховано штрафних санкцій на загальну суму 201 450,00 грн. (198 050,00 грн. + 3 400,00 грн.) (Акт перевірки вручено 06.05.2024, ППР вручено 04.11.2024);

- податковим повідомленням-рішенням від 29.10.2024 №16744/Ж10/25-01-24-05, прийнятим на підставі висновків акту документальної позапланової невиїзної перевірки від 26.04.2024 №6204/Ж5/25-01-24-05/, згідно якого, встановлено порушення п.187.1 ст.187, п.198.5 ст.198 та п.200.1 ст.200 ПК України, платнику донараховано основного платежу на суму 46 198,00 грн. (Акт перевірки вручено 06.05.2024, ППР вручено 04.11.2024);

- податковим повідомленням-рішенням від 29.10.2024 № 16745/Ж10/25-01-24-05, прийнятим на підставі висновків акту документальної позапланової невиїзної перевірки від 26.04.2024 року №6204/Ж5/25-01-24-05/, згідно якого, встановлено порушення пп.49.18.2 п.49.18 ст.49 ПК України, до платника застосовано штрафних санкцій на суму 2 380,00 грн. (Акт перевірки вручено 06.05.2024, ППР вручено 04.11.2024).

Заборгованість по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування та що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, підтверджується наступними документами:

- податковим повідомленням-рішенням від 29.10.2024 №16680/Ж10/25-01-24-05, прийнятим на підставі висновків акту документальної позапланової невиїзної перевірки від 26.04.2024 року №6204/Ж5/25-01-24-05/, згідно якого, встановлено порушення пп.49.18.2 п.49.18 ст.49, п.177.5 ст.177 ПК України, платнику нараховано штрафних санкцій на суму 340,00 грн. (Акт перевірки вручено 06.05.2024, ППР вручено 04.11.2024).

- податковим повідомленням-рішенням від 29.10.2024 № 16689/Ж10/25-01-24-05, прийнятим на підставі висновків акту документальної позапланової невиїзної перевірки від 26.04.2024 року №6204/Ж5/25-01-24-05/, згідно якого, встановлено порушення п.176.2 «б» ст.176 ПК України, платнику нараховано штрафних санкцій на суму 1020,00 грн. (Акт перевірки вручено 06.05.2024, ППР вручено 04.11.2024).

Заборгованість по адміністративним штрафам та іншим санкціям підтверджується наступними документами:

- податковим повідомленням-рішенням від 29.10.2024 №16673/Ж10/25-01-24-05, прийнятим на підставі висновків акту документальної позапланової невиїзної перевірки від 26.04.2024 року №6204/Ж5/25-01-24-05/, згідно якого, встановлено порушення ст.44, п.85.2 ст.85, п.177.10 ст.177 ПК України, платнику нараховано штрафних санкцій на суму 1020,00 грн. (Акт перевірки вручено 06.05.2024, ППР вручено 04.11.2024);

- податковим повідомленням-рішенням від 29.10.2024 №16677/Ж10/25-01-24-05, прийнятим на підставі висновків акту документальної позапланової невиїзної перевірки від 26.04.2024 року №6204/Ж5/25-01-24-05/, згідно якого, встановлено порушення п.63.3 ст.63 ПК України, платнику нараховано штрафних санкцій на суму 340,00 грн. (Акт перевірки вручено 06.05.2024, ППР вручено 04.11.2024).

Матеріали справи свідчать, що, відповідно до норм ст. 59 ПК України, у зв`язку з наявною заборгованістю, контролюючим органом вживались заходи щодо погашення податкового боргу шляхом направлення на адресу ОСОБА_1 податкової вимоги форми «Ф» від 02.08.2016 року №1020-17.

Зазначена податкова вимога була направлена рекомендованим листом за місцезнаходженням відповідача та вручена особисто 29.12.2016 року.

Колегія суддів наголошує на тому, що ОСОБА_1 не надано суду будь-яких доказів оскарження вищевказаних податкових повідомлень-рішень, на підставі яких виникла спірна податкова заборгованість.

Разом з тим, апелянт вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги істотні порушення, допущені податковим органом під час проведення перевірки, оформлення її результатів та винесення податкових повідомлень-рішень, що, на переконання апелянта, є ключовими обставинами у справі та доводять безпідставність позовних вимог.

Так, апелянт стверджує про порушення процедури проведення перевірки та оформлення податкових повідомлень-рішень, недостовірність відомостей щодо вручення Акту перевірки, порушення стоків винесення податкових-повідомлень рішень.

Таким чином, апелянт вважає, що податкові повідомлення-рішення, які були складені 29.10.2024 року, винесені з грубим порушенням встановлених законом процедур та строків, передбачених Податковим кодексом України, і не можуть вважатися належною підставою для стягнення податкового боргу.

Колегія суддів вважає вищевказані доводи апелянта необґрунтованими, оскільки, у межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань. Оцінка податкового правопорушення, встановленого, зокрема, за результатами податкової перевірки відповідача, на підставі якої контролюючим органом прийнятий акт індивідуальної дії, має здійснюватися судом у провадженні за позовом платника податків про оскарження такого акту індивідуальної дії, зокрема, податкового повідомлення-рішення.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеною у постановах від 16 січня 2025 року року у справі № 640/2820/24, від 13 лютого 2025 року у справі № 580/871/24, від 21 березня 2024 року у справі №300/2859/22, від 08 серпня 2024 року у справі № 440/18128/21, від 16 квітня 2024 року у справі № 640/17763/21, від 27 червня 2023 року у справі № 480/13804/21.

Враховуючи вищезазначене, при вирішенні даного спору щодо наявності підстав для стягнення з ОСОБА_1 суми податкового боргу, колегія суддів не надає оцінку діям податкового органу, що мали місце під час проведення перевірки, як і не надає оцінку податковим повідомленням-рішенням, на підставі яких виник податковий борг.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність передбачених чинним законодавством обставин для стягнення з відповідача податкового боргу в розмірі 1 403 929,24 грн.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Головного управління ДПС у Чернігівській області та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Кузьмишина О.М.

Ключкович В.Ю.

Повне судове рішення складено 04.03.2026 р.