Справа № 420/35941/25
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2026-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 березня 2026 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши поза межами судового засідання заяву позивача про забезпечення позову у справі №420/35941/25,-

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської ради, у якій представник позивача просить суд:

визнати незаконним та скасувати рішення Білгород - Дністровської міської ради від 29.07.2025 року № 1608-УІІІ «Про внесення змін до переліку об`єктів комунальної власності Білгород - Дністровської міської територіальної громади»;

стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена на суддю Аракелян М.М.

В обґрунтування вимог позову, зокрема, зазначено, що на території міста Білгород - Дністровський є рекреаційна зона - сквер Михайлівський. Даний сквер знаходиться в центрі міста і є зоною відпочинку для багатьох містян та їх дітей. Сквер обладнаний фонтаном, танцювальним майданчиком, зеленими насадженнями та відповідно до ДБН є зоною рекреаційного призначення, про що є відповідна відмітка в генеральному плані міста. 29 липня 2025 року Білгород - Дністровською міською радою ухвалено рішення № 1608-УІІІ «Про внесення змін до переліку об`єктів комунальної власності Білгород - Дністровської територіальної громади», яким орган місцевого самоврядування елемент, який є в чинному і законному паспорті як єдиний об`єкт рекреаційного призначення із відповідними спорудами: літ. В - ротонда, літ. Г - танцювальний майданчик, № 1 ворота, № 2 огорожа, № І замощення, № II замощення, № III замощення, вирішив розподілити на окремі об`єкти із присвоєнням окремої адреси.

Рішення стосується об`єкта загального користування - елементу благоустрою з рекреаційним призначенням танцювальний майданчик з естрадою 350 м2 в сквері Михайлівський, який є складовою частиною скверу Михайлівський загальною площею 11 817 м. Міською радою незаконно ухвалено рішення щодо перейменування елементу благоустрою - «танцювальний майданчик з естрадою» на «нежитлові приміщення» з танцювальним майданчиком, попри те, що зазначений об`єкт розташований у рекреаційній зоні згідно Генерального плану міста І рішенням міської ради від 03.11.2023 року № 1038- VIII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування МЦ «Благоустрій» для утримання та обслуговування Михайлівського скверу, код виду цільового призначення 07.08. Дане рішення ухвалено без громадських слухань, без належного обговорення та належного обґрунтування. Пояснювальна записка відсутня. Погодження та належне законодавче обґрунтування головного архітектора міста - відсутнє.

Ухвалою суду від 27.10.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін; призначено підготовче засідання у справі; зобов`язано Білгород-Дністровську міську раду опублікувати оголошення про відкриття провадження у справі у виданні, в якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений.

02.03.2026 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, у якій просить суд:

- зупинити дію рішення Білгород-Дністровської міської ради від 28.07.2025 року №1608-8 «Про внесення змін до переліку об`єктів комунальної власності»;

- Білгород - Дністровській міський раді до набрання законної сили рішенням суду у даній справі заборонити:

приймати рішення щодо передачі у користування (у тому числі на праві узуфрукта) спірного об`єкта;

укладати будь- які договори щодо спірного майна громади;

вчиняти дії, спрямовані на державну реєстрацію речових прав або обтяжень щодо цього об`єкта.

- заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно здійснювати реєстраційні дії щодо зазначеного об`єкта.

В обґрунтування заяви, зокрема, було зазначено, що відповідач без жодного підтверджуючого документа перетворив елемент благоустрою в «нежитлові приміщення», надав окрему адресу і наразі готує передачу на праві узуфрукта (право користування з можливістю отримання доходів). Спірне питання позову «Про внесення змін до Переліку об`єктів комунальної власності» був ухвалений без матеріалів, без пояснювальної записки, без належного обгрунтування і не розглядався профільною комісією ЖКГ. 05.03.2026 року на сесію міської ради винесено проект рішення «Про передачу на праві узуфрукту комплексу будівель та споруд по АДРЕСА_1 », що фактично стосується зазначеного об`єкта (туалет 2 на 1,5 та роздягальня 3 на 2 у складі естради), яким вже надано окрему адресу. Згідно інформації з ДРРП, отриманою позивачем 26.02.2026 року йому вже присвоєно номер нерухомого майна № 040 і зазначений тип об`єкта, як комплекс будівель та споруд загальною площею 27.4 кв.м. Одночасно на 05.03.2026 року призначено судове засідання у даній адміністративній справі, яке перебуває в стадії підготовчого провадження. Отже, відповідач вчиняє дії, спрямовані на подальше відчуження (обтяження речовим правом узуфрукту) спірного об`єкта, що є предметом оскарження у даній справі і кримінального провадження. Спірний об`єкт розташований на ділянці рекреаційного призначення, яке не змінювалося у встановленому законом порядку. Водночас відповідачем здійснюється штучна зміна правового статусу елемента благоустрою на «нежитлові приміщення» з подальшою передачею на праві узуфрукту. Така правова конструкція створює реальну загрозу комерціалізації об`єкта рекреаційної інфраструктури та порушення прав територіальної громади на вільне користування об`єктом благоустрою. Відбувається зміна правового режиму об`єкта без зміни правового режиму земельної ділянки, що суперечить принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній майна згідно ст. 120 ЗК України. Невжиття заходів забезпечення призведе до зміни фактичного та правового стану об`єкта, що істотно ускладнить або зробить неможливим ефективний захист прав позивача та публічного інтересу

Ухвалою суду від 04.03.2026 року відмовлено у забезпеченні позову у справі №420/35941/25 за заявою ОСОБА_1 (вх.№22079/26 від 02.03.2026 року).

05.03.2026 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, у якій просить суд:

- зупинити дію рішення Білгород-Дністровської міської ради від 28.07.2025 року №1608-8 «Про внесення змін до переліку об`єктів комунальної власності»;

- Білгород - Дністровській міський раді до набрання законної сили рішенням суду у даній справі заборонити:

приймати рішення щодо передачі у користування (у тому числі на праві узуфрукта) спірного об`єкта;

укладати будь- які договори щодо спірного майна громади;

вчиняти дії, спрямовані на державну реєстрацію речових прав або обтяжень щодо цього об`єкта.

- заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно здійснювати реєстраційні дії щодо зазначеного об`єкта.

В обґрунтування заяви з посиланням на норми ст.ст.150-154 КАС України крім доводів, наведених у заяві про забезпечення позову зазначено, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11.12.2025 у справі №990/14/25 нагадала, що у справі «Лелас проти Хорватії» Європейський суд з прав людини звернув увагу на те, що держава, чиї органи влади не дотримувалися власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу. Також на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (справа ЄСПЛ «Тошкуце та інші проти Румунії») і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Отже, незаконні дії відповідача можуть призвести до серйозних помилок у вигляді ухвалення незаконних рішень під час розгляду даної справи у суді,що в подальшому призведе до чергових правопорушень, що є недопустимим у демократичній державі та відповідно до практики ЄСПЛ. Забезпечення позову у запропонований ОСОБА_1 спосіб надасть змогу мінімізувати ризик помилок з боку органу місцевого самоврядування, а також у разі встановлення судовим рішенням порушень з боку органу місцевого самоврядування зупинить отримання вигоди від своїх правопорушень всупереч інтересам територіальної громади.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та додані докази, суд дійшов наступного.

Згідно ч.1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

У відповідності до ч.1 ст.152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити:

1) найменування суду;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно із ч.2 ст.152 КАС України якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а також відомі заявнику: реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Частиною 4 цієї ж статті визначено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 7 статті 154 КАС України визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

З матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається, що вона відповідає положенням ст.152 КАС України. Підстав для повернення заяви про забезпечення позову заявнику без розгляду суд не убачає.

Згідно ч.2 ст.150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 1 ст.151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У відповідності до ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З матеріалів, доданих до заяви про забезпечення позову, вбачається, що Білгород-Дністровською міською радою підготовлений проєкт рішення «Про передачу на праві узуфрукта комунального майна, комплексу будівель та споруд по вул.Михайлівська,52-а», згідно якого Рада має вирішити питання:

1. Передати МІСЬКОМУ ЦЕНТРУ «БЛАГОУСТРІЙ» () у користування на праві узуфрукта комунального майна, об`єкт майна комунальної власності з реєстраційним номером 040 комплекс будівель та споруд, загальною площею 27,4 кв.м. за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, м. Білгород-Дністровський, вулиця Михайлівська, 52-А.

2. Встановити, що зазначене в п. 1 цього рішення комунальне майно передасться на праві узуфрукта:

2.1 з цільовим призначенням використання майна для забезпечення виконання статутних завдань МІСЬКОГО ЦЕНТРУ «БЛАГОУСТРІЙ»;

2.2. з правом отримання плодів, продукції і доходів від користування таким майном.

2.3. безстроково, з правом володіння і користування комунальним майном, без права відчуження майна переданого на праві узуфрукта, без права передавати його у довічну власність або довічне управління, вносити його до статутного капіталу юридичних осіб, виділяти його для спільної діяльності, а також не може вчиняти щодо такого майна інші дії, наслідком яких може бути його відчуження або зміна цільового призначення.

3. Право узуфрукта комунального майна встановлене пунктом 2 цього рішення може бути припинено рішенням сесії Білгород-Дністровської міської ради з власної ініціативи власника майна або з ініціативи узуфруктарія, а також у інших випадках передбачених законодавством.

4. Зобов`язати МІСЬКОЙ ЦЕНТР «БЛАГОУСТРІЙ» () протягом місяця з моменту прийняття цього рішення вжити в установленому порядку заходи з проведення державної реєстрації права узуфрукта комунального майна, відповідно до п. І цього рішення, здійснити оцінку майна та врахувати його на балансовому обліку.

5. Зобов`язати МІСЬКОЙ ЦЕНТР «БЛАГОУСТРІЙ» (код ЄДРПОПХ 26015743) щорічно подавати до Білгород-Дністровської міської ради станом на 31 грудня звітного року письмовий звіт про використання переданого майна за формою затвердженою Кабінетом Міністрів України.

6. Рішення набирає чинності з дня його офіційного оприлюднения на офіційному веб-сайті Білгород-Дністровської міської територіальної громади.

7. Контроль за виконанням даного рішення покласти на постійну комісію з питань житлово-комунального господарства, транспорту, зв`язку та управління комунальною власністю (Олександр МОРОЗОВ).

Розпорядженням Міського голови Білгород- Дністровської міської ради №57-01-03 від 20.02.2026 року зобов`язано скликати п`ятдесят першу сесію Білгород- Дністровської міської ради VIII скликання 05.03.2026 року о 10.00 годині в приміщенні міської ради.

Рекомендувати для розгляду на пленарному засіданні п`ятдесят першої сесії міської ради, зокрема, наступне питання: Про передачу на праві узуфрукта комунального майна, комплексу будівель та спору по вул.Михайлівська, 52-А (п.2.37 Розпорядження).

Наразі суду невідомо, чи відбулось 05.03.2026 року засідання п`ятдесят першої сесії Білгород- Дністровської міської ради VIII скликання та які рішення на ній були прийняті, якщо воно відбулось.

ОСОБА_1 просить суд зупинити дію рішення Білгород-Дністровської міської ради від 29.07.2025 року №1608- VII «Про внесення змін до переліку об`єктів комунальної власності».

Це рішення є нормативно-правовим актом, що суд визначив в ухвалі про відкриття провадження у справі, та спір про його оскарження розглядається за нормами ст.264 КАС України.

Відповідно до ч.5 ст.151 КАС України зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.

Так, у заяві про забезпечення позову позивачем не обґрунтована очевидна протиправність оскаржуваного рішення, така протиправність є спірною та підлягає встановленню під час розгляду справи по суті, а не на стадії підготовчого засідання.

Запропоновані позивачем заходи забезпечення позову спираються на припущення позивача щодо можливості подальшої передачі майна третій особі на певному речовому праві.

Суд знов звертає увагу на те, що позивачкою не обґрунтовано, що саме її права та інтереси порушуються оскарженим рішенням як особи, яка звернулася з даним позовом до суду.

Суд також звертає увагу, що ч.5 ст.151 КАС України встановлює особливості забезпечення позову у справах про оскарження нормативно-правових актів, а саме:наявність сукупності двох ознак одночасно (очевидна протиправність оскаржуваного рішення та доведення порушення прав та інтересів особи, яка звернулася з позовом до суду).

Відповідне обґрунтування у заяві ОСОБА_1 відсутнє.

Отже виходячи з положень ч.5 ст.151 КАС України заява про забезпечення позову є необґрунтованою, у зв`язку із чим суд відмовляє позивачу у забезпеченні позову.

Керуючись ст.ст.150, 151, 154, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у забезпеченні позову у справі №420/35941/25 за заявою ОСОБА_1 (вх.№23707/26 від 05.03.2026 року).

Відповідно до ч.ч.8,9 ст.154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного заходу забезпечення позову іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги.

Суддя М.М. Аракелян