Справа № 240/18787/25
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/18787/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Попова Оксана Гнатівна

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

05 березня 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Курка О. П. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирської митниці на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АА Транс Логістик" до Житомирської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирської митниці про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 11.06.2025 між Prince B.V. (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АА Транс Логістик" (далі - ТОВ "АА Транс Логістик") (покупець) укладено договір №11-06/2025, згідно якого продавець продає, а покупець купує уживані транспортні засоби, технічно справні, переважно для власних потреб, а також для подальшого перепродажу третім особам.

Кількість, модель, тип, рік випуску, ідентифікаційний VIN номер, та умови передачі узгоджуються у додатках до цього договору (п. 1.3).

Поставка здійснюється на умовах - EX WORKS (EXW).

Згідно п.3.1 покупець відповідно до цього договору купує уживані транспортні засоби, технічно справні, за рахунком: №8999 від 11.06.2025 за ціною 13 900,00 Євро. Ціни встановлені у євро, без ПДВ, Валютою договору - євро.

Оплата ціни уживаних транспортних засобів провадиться покупцем на розрахунковий рахунок продавця шляхом 100% переплати, якщо інше не погоджено сторонами. Зобов`язання з оплати вважається виконаним покупцем від дати отримання коштів розрахункового рахунку продавця.

З метою декларування вказаного товару позивач подав до Житомирської митниці Державної митної служби митну декларацію №25UA08U3 від 04.07.2025.

Разом з вказаною митною декларацією, на підтвердження заявленої митної вартості, позивачем було надано:

- контракт №11-06/25 від 11.06.2025;

- додаток №1 (Специфікацію) до нього;

- рахунок-фактуру (інвойс) №2025281 від 30.06.2025;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 27.11.2018;

- платіжну інструкцію про оплату №37 від 18.06.2025 на суму 13900,00 Євро;

- довідку про транспортні витрати від 04.07.2025;

- фото автомобіля;

- сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження UA.018.018850-25 від 04.07.2025;

Також, на вимогу митного органу, згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України, позивачем додатково надано експортну декларацію країни відправлення №25NL760ITS8KPASDA7 від 30.06.2025 з ціною товару, вказаною декларантом у митній декларації №25UA08U3, роздруківка скрин-шоту об`яви продавця із зазначення ціни продажу, рахунок-проформу №8999 від 11.06.2025, калькуляцію транспортних витрат, що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України.

Однак, 07.07.2025 Житомирською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA101000/2025/000154/2 та картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2025/000724.

Позивач, не погоджуючись із такими рішеннями, вважаючи зазначені рішення про коригування митної вартості протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернулася до суду з даним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VI від 13.03.2012 (далі МК України).

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною четвертою статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця /частина п`ята статті 58 Митного кодексу України.

За приписами пункту 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин), митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною п`ятою цієї статті, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до частини шостої зазначеної статті, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України визначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

У той же час, як визначено частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За обставин цієї справи між сторонами виник спір щодо правомірності рішень митного органу про відмову у митному оформленні товарів та коригування митної вартості товарів.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина друга статті 2 КАС України).

Виходячи із системного аналізу наведених вище положень статті 54 Митного кодексу України, суд дійшов висновку, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Єдиними підставами, що надають митному органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме - у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Судом встановлено, що 11.06.2025 між Prince B.V. (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АА Транс Логістик" (далі - ТОВ "АА Транс Логістик") (покупець) укладено договір №11-06/2025, згідно якого продавець продає, а покупець купує уживані транспортні засоби, технічно справні, переважно для власних потреб, а також для подальшого перепродажу третім особам.

Кількість, модель, тип, рік випуску, ідентифікаційний VIN номер, та умови передачі узгоджуються у додатках до цього договору (п. 1.3).

Поставка здійснюється на умовах - EX WORKS (EXW).

Згідно п.3.1 покупець відповідно до цього договору купує уживані транспортні засоби, технічно справні, за рахунком: №8999 від 11.06.2025 за ціною 13 900,00 Євро. Ціни встановлені у євро, без ПДВ, Валютою договору - євро.

Оплата ціни уживаних транспортних засобів провадиться покупцем на розрахунковий рахунок продавця шляхом 100% переплати, якщо інше не погоджено сторонами. Зобов`язання з оплати вважається виконаним покупцем від дати отримання коштів розрахункового рахунку продавця.

З метою декларування вказаного товару позивач подав до Житомирської митниці Державної митної служби митну декларацію №25UA08U3 від 04.07.2025.

Разом з вказаною митною декларацією, на підтвердження заявленої митної вартості, позивачем було надано:

- контракт №11-06/25 від 11.06.2025;

- додаток №1 (Специфікацію) до нього;

- рахунок-фактуру (інвойс) №2025281 від 30.06.2025;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 27.11.2018;

- платіжну інструкцію про оплату №37 від 18.06.2025 на суму 13900,00 Євро;

- довідку про транспортні витрати від 04.07.2025;

- фото автомобіля;

- сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження UA.018.018850-25 від 04.07.2025;

Також, на вимогу митного органу, згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України, позивачем додатково надано експортну декларацію країни відправлення №25NL760ITS8KPASDA7 від 30.06.2025 з ціною товару, вказаною декларантом у митній декларації №25UA08U3, роздруківка скрин-шоту об`яви продавця із зазначення ціни продажу, рахунок-проформу №8999 від 11.06.2025, калькуляцію транспортних витрат, що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України.

Однак, 07.07.2025 Житомирською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA101000/2025/000154/2 та картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2025/000724.

В пункті 33 рішення про коригування митної вартості товарів викладені обставини та джерела інформації, якими користувались митні органи для визначення митної вартості товарів.

Так, за змістом оскаржуваного рішення встановлено, що документи, подані для митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а саме:

- у договорі №11-06/2025 від 11.06.2025 та рахунку-фактурі (iнвойсі) №2025281 від 30.06.2025 продавцем зазначено юридичну особу «Prince B.V.», однак у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 27.11.2018 не вказано особу, яка є його власником. Виявлені обставини створюють обґрунтовані сумніви щодо права юридичної особи «Prince B.V.» відчужувати транспортний засіб та визначати ціну його продажу. Документ, що вказує на юридичний зв`язок продавця, юридичної особи «Prince B.V.», з транспортним засобом, право розпоряджатися транспортним засобом та визначати ціну продажу, до митного оформлення не надано.

- відповідно до пункту 1.3. договору №11-06/2025 від 11.06.2025 «Кількість, модель, тип, рік випуску, ідентифікаційний VIN номер, та умови передачі узгоджуються у додатках до цього договору». Митним органом встановлено, що у додатку 1 до Договору №11-06/2025 від 11.06.2025 зазначено ідентифікаційний номер сідельного тягача DAF XF480 XLRTEN4300G242115, який не відповідає номеру наявного у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 27.11.2018 та рахунку фактурі (iнвойсі) №2025281 від 30.06.2025.

- копія митної декларації країни відправлення №25NL760ITS8KPASDA7 від 30.06.2025 не може бути використана для підтвердження заявленої митної вартості з наступних підстав: відправником товару зазначена юридична особу «Prince Trucks», яка відповідно до товаросупровідних документів не є власником товару та продавцем (юридична особа «Prince B.V.»); модель транспортного засобу - DAF XF480, зазначеної в декларації №25NL760ITS8KPASDA7 від 30.06.2025 не відповідає моделі вказаної у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 27.11.2018 - DAF XF480 FT; вага товару у свідоцтві зазначена на рівні - 8380 кг., в експортній декларації - 8550 кг.

- згідно із ст. 254 Митного кодексу України митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок. Відомості про ціну продажу товару, викладені у документі під кодом 2800 №342897617 від 27.11.2018 не може бути використаний під час перевірки числових значень заявленої митної вартості, так як вказаний документ наданий на іноземній мові

- до митного оформлення автотранспортну накладну (CMR) долучено не було, що унеможливлює використати даний документ як належний доказ фактичної країни відправлення товару та достовірність декларування умов поставки товару, а також здійснення перевірки розрахунку транспортних витрат понесених покупцем. Ураховуючи, відсутність у поданих до митного оформлення документів автотранспортної накладної (CMR) митний орган позбавлений можливості здійснити перевірку інформації викладеної в Калькуляції щодо розміру транспортних витрат. В додатково наданій Калькуляції (без дати та вихідного номера) позивачем вказано відстань перевезення товару від міста Wuert (Нідерланди) до пункту перетину кордону «Дорогуск» - 1435 км. Проте, відповідно до п.2 Контракту №11-06/2025 від 11.06.2025 умови поставки - EX WORKS (EXW), оплата за поставку товару до пункту призначення за рахунок покупця. Місце знаходження покупця/ позивача: м. Київ, провулок Гната Хоткевича, 2А, що відображено у митні декларації №25UA08U3 від 04.07.2025. Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу митному органу подається калькуляція транспортних витрат, що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Додатково надана калькуляція вартості доставки (без номера та дати) не може бути використана для підтвердження транспортних витрат, так як не містить інформацію про розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

- довідка про транспортні витрати, видана ТОВ «АА ТРАНС ЛОГІСТИК» для пред`явлення на митницю від 04.07.2025 не може бути використана як належний та допустимий доказ фактично понесених покупцем витрат на транспортування товару до митного кордону України, у зв`язку із тим, що не відображає відомостей, передбачених вищевказаними наказом Міністерства фінансів України. Відповідно до довідки про транспортні витрати від 04.07.2025 та додатково наданої Калькуляції витрати по доставці до кордону України становлять 30 000 грн. Відповідно до відомостей, викладених у рахунку-фактурі № 2025281 від 30.06.2025 місцем знаходження продавця транспортного засобу є м. Weurt (Нідерланди). Відстань від м. Weurt (Нідерланди) до митного кордону України п/п «Дорогуск» становить 1435 км. Отже, з моменту продажу автомобіль своїм ходом подолав відстань 1435 км до кордону України. Вартість дизельного палива на митній території Нідерландів складає близько 1,62 євро, що підтверджується інформацією із сайту: www.lardi-trans.com, www.my-trans.com. Витрати палива автомобіля DAF XF480 з об`ємом двигуна 12902 см3 в заміському режимі складають близько 20,3 л на 100 кілометрів. (сайт: www. MECHTRONICS.by). Отже, вартість палива для транспортування оцінюваного транспортного складає 23 020 грн. Ураховуючи вищевикладене, вказано, що відомості про витрати на транспортування оцінюваного транспортного засобу не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України є складовою митної вартості.

- надану додатково інформацію з мережі Інтернет неможливо взяти до уваги у зв`язку з неможливістю ідентифікувати сідельний тягач DAF XF106.480 з транспортним засобом поданим до митного оформлення, а саме: не зазначено ідентифікаційний номер (VIN).

- додатково наданий до митного оформлення рахунок-проформа №8999 від 11.06.2025 не взято до уваги при визначенні митної вартості товару, так як вказаний документ не підписаний та не скріплений печаткою жодної особи, без підтвердження отримання електронним зв`язком (п.7.7. Контракту), що свідчить про відсутність схвалення даного документа за вказаними умовами продажу, у тому числі, щодо ціни товару.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України: контракт №11-06/25 від 11.06.2025; додаток №1 (Специфікацію) до нього; рахунок-фактуру (інвойс) №2025281 від 30.06.2025; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 27.11.2018; платіжну інструкцію про оплату №37 від 18.06.2025 на суму 13900,00 Євро; довідку про транспортні витрати від 04.07.2025; фото автомобіля; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження UA.018.018850-25 від 04.07.2025. Також, на вимогу митного органу, згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України, позивачем додатково надано експортну декларацію країни відправлення №25NL760ITS8KPASDA7 від 30.06.2025 з ціною товару, вказаною декларантом у митній декларації №25UA08U3, роздруківка скрин-шоту об`яви продавця із зазначення ціни продажу, рахунок-проформу №8999 від 11.06.2025, калькуляцію транспортних витрат, що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України.

На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Зокрема, договірна ціна поставленої партії чітко вказана в специфікації до договору №11-06/2025 від 11.06.2025 та рахунку-фактурі (інвойсу) №2025281 від 30.06.2025 та додатково підтверджується наданими платіжними інструкціями. Всі числові дані, зазначені в цих документах, повністю підлягають обчисленню і прийняті митним органом щодо інших товарів, які декларувалися.

Проте, відповідач, відповідно до аргументів рішення про коригування митної вартості, акцентує увагу на порівнянні митної вартості задекларованого товару у автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор» з ймовірними дорожчими варіантами, а не на будь-яких недоліках в документах.

Стосовно зауважень відповідача у оскаржуваному рішенні про те, що продавець товару не відповідає його власнику, який зазначено відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 27.11.2018, слід зазначити, що позивач вступав у правовідносини лише з продавцем фірма «Prince B.V.», інформація щодо правовідносин між продавцем та іншими особами позивачу невідома. Крім того, ця обставина не може слугувати беззаперечним доказом щодо визначення невірної ціни товару.

Додатково суд зауважує, що під час розгляду справи відповідач не надав суду доказів на підтвердження того, що імпортований транспортний засіб перебуває у розшуку чи належить іншим особам. Наведене, на переконання суду, спростовує сумніви митного органу про те, що іноземна компанія «Prince B.V.» не мала повноважень на реалізацію автомобіля.

Щодо посилань контролюючого органу, що у додатку 1 до Договору №11-06/2025 від 11.06.2025 зазначено ідентифікаційний номер сідельного тягача DAF XF480 XLRTEN4300G242115, який не відповідає номеру наявного у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 27.11.2018 та рахунку фактурі (iнвойсі) №2025281 від 30.06.2025, що являє собою наявні розбіжності, суд зазначає наступне.

Так, у додатку 1 до Договору №11-06/2025 від 11.06.2025 зазначено ідентифікаційний номер сідельного тягача DAF XF480 XLRTEN4300G242115. В той час, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 27.11.2018 та рахунку фактурі (iнвойсі) №2025281 від 30.06.2025 зазначено ідентифікаційний номер сідельного тягача DAF XF480 XLRTEН4300G242115

Вказані розбіжності свідчать виключено про описку допущену при оформлені додатку 1 до Договору №11-06/2025 від 11.06.2025, однак вказане жодним чином не підтверджує факт того, що розрахунок митної вартості декларантом здійснено неправильно та не свідчить про відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, що може бути підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, беручи до уваги приписи ч. 6 ст. 54 МК України.

Наведені у вищевказаних документах відомості щодо поставленого товару однозначно дають можливість ідентифікувати товар, що є предметом поставки.

Вищевказані документи не містили жодних розбіжностей щодо ціни товару, містили однакові та всі необхідні відомості, що стосувались сторін договір поставки та поставленого товару, однак митним органом це не враховано та всупереч ст. 53 МК України не взято до уваги.

Щодо зауваження митного органу до експортної митної декларації, суд зауважує, що митна декларація країни відправлення за змістом ч. 2 ст. 53 МК України не є основним документом, який підтверджує митну вартість товарів. Відповідно до п. 7 частини третьої ст. 53 Митного кодексу копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів. Крім цього, декларант не впливає на заповнення експортної декларації і тому подає її митниці в такому вигляді, в якому отримав від відправника.

Надана декларантом митна декларація країни відправлення має форму електронного документа та містить усі необхідні ідентифікатори створення цього електронного документу країною відправлення, зокрема QR-кодовий ідентифікатор, що в свою чергу надає митному органу право, відповідно до приписів п. 5 ч. 5 ст. 54 МКУ, перевірити її автентичність, а в разі наявності відповідних сумнівів, звернутися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Стосовно не надання позивачем перекладу на українську мову документу під кодом 2800 №342897617 від 27.11.2018, суд зазначає, що відповідно до ст.254 Митного кодексу України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок. Законодавчого визначення поняття "мова міжнародного спілкування" не існує. Так само немає чітко визначеного переліку іноземних мов, які є мовами міжнародного спілкування. Якщо керуватися звичаями ділового обороту, то до мов міжнародного спілкування відносяться мови найпоширеніші у світі та закріплені в міжнародному праві, мови, які офіційно застосовуються міжнародними організаціями - об`єднаннями держав відповідно до міжнародного права і на основі міжнародного договору. Таким чином, бельгійська мова, якою було складено митна декларація країни відправлення від 112.02.2025 за №25PL341010000KBB3 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу), є іноземними мовами міжнародного спілкування. Вимоги митного органу щодо перекладу цих документів не відповідають приписам ст.254 Митного кодексу України.

Щодо зауваження відповідача про те, що декларантом до митного оформлення автотранспортну не подано накладну (CMR) суд зазначає, що СМR може бути джерелом відомостей про країну походження товару (частина дев`ята статті 43 МК України), про кількість вантажних місць, їх маркування, номери, зовнішній стан товарів та їх пакування (частина друга статті 191 МК України), про автотранспортний засіб комерційного призначення, що перевозить товари (частина друга статті 221 МК України). Проте, приписами МК України не передбачено, що СМR є джерелом відомостей про митну вартість товарів.

Щодо посилань митного органу, щодо неможливості використання довідки про транспортні витрати від 04.07.2025 та калькуляції вартості доставки, з огляду на відсутність певних реквізитів (розміру тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту у калькуляції), суд враховує наступне.

Декларантом до електронних митних декларацій були додані транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (довідка про транспортні витрати від 04.07.2025, калькуляцію вартості доставки).

Із змісту вказаної довідки встановлено, що транспортні витрати здійснювались безпосередньо ТОВ "АА Транс Логістик" за маршрутом м. Верт (Нідерланди) до кордону п/п Дорогуск, протяжністю 1435 км на загальну суму - 30 000,00 грн., в тому числі: паливно-мастильні матеріали - 12230,00 грн, витрати на відрядження - 3000,00 грн., витрати по оплаті праці - 3720,00 грн., амортизація - 4354,00 грн., накладні витрати - 5450,00 грн., страхування - 1246,00 грн (згідно калькуляції).

Згідно з п. 6 ч. 2ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення" (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за № 984/21296), для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів:

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Варто наголосити, що наказ №599 містить лише приблизний перелік документів, які можуть бути подані декларантом або уповноваженою ним особою для підтвердження витрат на транспортування.

При цьому, посилаючись на дану норму в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару, відповідач застосовує вказаний перелік документів як виключний і безальтернативний, не зважаючи що це лише можливий перелік документів.

Натомість, на підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, до яких можуть належати надані позивачем документи (довідки, договори, акти виконаних робіт тощо).

Верховний Суд в постанові №803/718/17 від 07 липня 2023 року сформував правову позицію, що якщо Законом не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Положення Митного кодексу України не визначають конкретний вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Тому суд вважає безпідставним коригування заявленої декларантом ціни у цьому спорі з підстави відсутності документів підтверджуючих вартість перевезення.

Щодо неврахування митним органом, згідно оскаржуваного рішення, надану інформацію з мережі Інтернет, суд зазначає, що вказаний документ є лише додатковими документом, який надається декларантом на письмову вимогу митного органу і не належить до переліку документів, передбачених ч. 2 ст. 53 МК України, а тому, доводи митного органу жодним чином не може впливати на прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Щодо зауваження відповідача, що додатково наданий до митного оформлення рахунок-проформа №8999 від 11.06.2025 не взято до уваги при визначенні митної вартості товару, так як вказаний документ не підписаний та не скріплений печаткою жодної особи, то суд зазначає, що вказана обставина не впливає на розрахунок митної вартості. Крім того, відсутній підпис/печатка продавця в інвойсі по суті не є розбіжностями, оскільки даний документ не носить суперечностей з іншими поданими документами та відсутність підпису не впливає на можливість або неможливість перевірки числового значення заявленої митної вартості товару.

У постанові від 16.04.2019 у справі №815/6698/17 Верховний Суд вказав, що відсутність на специфікаціях до контракту печатки фірми-відправника, відсутності печатки та підпису відповідальної особи на інвойсі, за наявності інших належних та достатніх доказів, не вказують на їх недійсність, та не впливають на числові значення складових митної вартості товарів.

Отже, суд зазначає, що відсутність підпису на поданому для здійснення митного контролю й оформлення товарів рахунку (іnvoice), складеному нерезидентом, не є невідповідністю в поданих до митного оформлення документах, а відтак не є підставою для відмови в митному оформленні товарів за першим методом.

Суд при цьому зазначає, що матеріали справи не містять, а відповідачем не наведено належних та достатніх аргументів з приводу того, що подані позивачем документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості товару, чи є недостатніми для визначення митної вартості товару за основним методом (ціною договору).

За таких обставин суд критично оцінює позицію відповідача щодо наявності у поданих декларантом документах розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості.

Митним органом зазначено, що за основу для коригування митної вартості придбаного позивачем товару за резервним методом митним органом взято товар за МД №25UA19U5 від 23.05.2025 «Сідельний тягач марка "DAF", модель"XF480FT"-1 шт. Ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_2 . Двигун дизельний. Робочий об"єм циліндрів двигуна 12902 см3. Потужність двигуна 355 кВт. Номер двигуна н/в. Колісна формула 4х2. Календарний рік випуску-2018. Модельний рік випуску-2018. Загальна кількість місць включаючи водія -2. Бувший у використанні. Призначений для перевезення напівпричепів.» - 20 470 євро за одиницю з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Суд зауважує, що вказані декларації не можуть вважатися об`єктивним джерелом інформації в цілях коригування митної вартості товару, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. До того ж, вищезазначені декларації не розкривають умов поставки товару, що безпосередньо впливає на його митну вартість під час митного оформлення.

Вказані митні декларації не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність з товари, що ввозились позивачем. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Проте, у спірних правовідносинах, як з`ясовано судом, митним органом такого порівняння зроблено не було. До суду документів, котрі б висвітлювали характеристики імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, подано не було.

Наявність в базі даних ЄАІС ДФС інформації про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж задекларовано позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на ціну товару (його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.09.2018 по справі № 814/2659/16, від 21.08.2018 по справі № 804/7845/17, від 07.12.2018 по справі №809/4367/15.

Окрім цього, відповідно до п.2.1. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Однак, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару відповідачем не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що є порушенням ч.2 ст.55 МК України.

Зазначена позиція відповідає висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 21.01.2020 у справі №813/5405/15, від 31.01.2020 у справі №804/7761/16.

Отже, висновок митниці про можливість визначення митної вартості оцінюваних товарів на рівні митної вартості раніше імпортованого товару є недоведеним за правилами ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України через відсутність доказів відповідності оцінюваних товарів раніше імпортованим.

Суд зауважує, що у спірних правовідносинах матеріалами справи підтверджено надання позивачем під час митного оформлення товару документів, що містять у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Відповідачем не доведені неповнота, неточність чи недостатність наданих позивачем з митною декларацією документів та наведених в них відомостей для визначення митної вартості товарів за основним методом, наявність установлених частинами першою та другою статті 58 Митного кодексу України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині шостій статті 54 Митного кодексу України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а, отже, і підстав для застосування положень частини третьої статті 57 та частини третьої статті 58 Митного кодексу України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товарів при недоведеності неможливості її визначення за основним.

Правова позиція щодо необхідності доведення відповідачем обставин неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з митною декларацією документів та наведених в них відомостей для визначення митної вартості товарів за основним методом викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №826/23118/15.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не довів, що вартість ввезеного товару, яку взято за основу для коригування вартості згідно зі спірним рішенням, визначено з урахуванням індивідуальних ознак товарів, що можуть свідчити про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність з товаром, ввезеним позивачем та не надано доказів, що ввезення вказаних товарів відбувалось на тих же умовах доставки та з тією ж самою відстанню.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем не надано до суду належних та достатніх доказів правомірності винесеного рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації.

Як встановлено ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Щодо інших доводі, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Житомирської митниці залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Курко О. П. Ватаманюк Р.В.