Справа № 204/815/25
Суддя: Ханієва Ф. М.
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/815/25
Провадження № 2-а/0203/14/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2025 року Центральний районний суд міста Дніпра в залі суду в місті Дніпрі у складі:

головуючого судді - Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання - Клімової Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

11.02.2025 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська на підставі ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2025 року про передачу справи для розгляду за належною територіальною підсудністю, з урахуванням ухвали суду від 19.06.2025 із занесенням до протоколу судового засідання про зміну найменування установи відповідача, надійшли матеріали адміністративної справи №204/815/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якому позивач просить суд:

- скасувати постанову №303 від 15 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він не погоджується з оскаржуваною постановою №303 від 15 січня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Оскільки, за твердження позивача, необхідність в уточненні його даних була відсутня, бо він вчасно оновив та уточнив свої персональні дані через додаток «Резерв+», а саме 18.05.2024 року на виконання Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку». При цьому позивач стверджує, що він не отримував повістку та повідомлення від АТ «Укрпошта» та не був належним чином проінформований про наявність повістки.

З огляду на викладене вище, позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

14.03.2025 року в системі «Електронний суд» відповідач подав до суду відзив на позов із запереченнями проти позовних вимог, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач зазначив, що всупереч вимогам Правил військового обліку №1487 станом на день складання оскаржуваної постанови позивач не з`являвся до відповідача для проходження ВЛК, як вимагає законодавство України, щодо виконання громадянами військового обов`язку та дотримання правил військового обліку, що безперечно підтверджується відсутністю в матеріалах справи відповідної довідки військово-лікарської комісії щодо позивача, яка складається та видається військовозобов`язаному на виконання норм Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ від 17.11.2008 року №402. Також представник відповідача стверджує, що навіть станом на теперішній час позаштатну військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач не пройшов, що безперечно підтверджується відсутністю в матеріалах справи відповідної довідки військово-лікарської комісії щодо позивача, яка складається та видається військовозобов`язаному на виконання норм Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ від 17.11.2008 року №402.

На думку представника відповідача, зазначене свідчить про те, що в 60-тиденний строк з 19.05.2024 року позивач не оновив своїх облікових даних, чим порушив вимоги Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», відповідно до яких крайня дата оновлення особистих даних приходиться на 16.07.2024 року.

Так, відповідач вказує, що у пред`явленому позові позивач не заперечує той факт, що він, будучи військовозобов`язаним, протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, на виконання абз. 6 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року не уточнив своїх облікових даних щодо стану здоров`я, що безперечно підтверджується і відповідною відміткою на скріншоті із застосунку «Резерв+», наданим позивачем, у стрічках «Постанова ВЛК - Придатний, Дата ВЛК - 08.10.2001».

Отже, позивачем не доведено, що він, будучи військовозобов`язаним, був звільнений від виконання обов`язку, з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року уточнити свої облікові дані у встановленому порядку. Перебування на військовому обліку чи наявність відстрочки (бронювання) не звільняє позивача від обов`язку уточнити свої персональні дані, в тому числі і щодо стану свого здоров`я, проходження ВЛК, у встановленому порядку у вказаний період. Зазначене порушення з боку позивача призвело до необхідності виклику позивача до відповідача шляхом направлення повістки №1142973, створеної автоматично реєстром, рекомендованим листом. Проте лист було повернуто АТ «Укрпошта» на адресу відповідача з відміткою: «Адресат відсутній за вказаною адресою», що також підтверджує необхідність уточнити позивачу свої персональні дані. У подальшому, 03.12.2024 року в реєстрі був створений електронний запит Е519666 до Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області щодо розшуку позивача у зв`язку з його неприбуттям за викликом до відповідача у строк та місце, що зазначені в повістці. Саме відсутність в Реєстрі інформації про стан здоров`я позивача стала підставою для його виклику до відповідача за повісткою №1142973, в якій зазначено: «Для уточнення даних», за якою позивач не з`явився та це призвело до винесення оскаржуваної постанови.

Відповідач вважає, що позивач не виконав обов`язок щодо уточнення своїх інших персональних даних, а саме щодо проходження ВЛК, та він є таким, що належним чином був оповіщений про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Тому відповідач, вбачаючи в діях позивача ознаки об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, притягнув його до адміністративної відповідальності. Будь-який інший вид стягнення, крім штрафу, санкцією статті 210-1 КУпАП не передбачено.

З наведених підстав, представник відповідача вважає, що оскаржувана постанова відповідає вимогам законодавства України, та просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

18.03.2025 року в системі «Електронний суд» представник позивача подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила про те, що зі змісту оскаржуваної постанови видно, що суть правопорушення полягає в тому, що 13.11.2024 року військовозобов`язаному ОСОБА_1 , 1982 року народження, було надіслано повістку №1142973 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 23.11.2024 року о 09:00 годині для уточнення даних, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №305. У відзиві відповідач посилається на те, що позивачу необхідно було уточнити свої персональні дані про стан здоров`я, хоча жодної інформації в оскаржуваній постанові про це не зазначається.

Крім того, представник позивача звернула увагу на те, що відповідно до витягу з електронного кабінету військовозобов`язаного «Резерв+», дані позивача було уточнено вчасно. У повістці №1142973 чітко зазначено мету виклику - для уточнення персональних даних. Отже, підстава притягнення до адміністративної відповідальності не відповідає обставинам, викладеним у відзиві, а також меті виклику позивача для уточнення персональних даних. Відтак позивач притягнутий до відповідальності за дії, які він не вчиняв, оскільки отримав повістку про виклик для уточнення своїх персональних даних, при цьому вважав, що оновив свої облікові дані своєчасно через додаток «Резерв+». З наданих доказів відповідача видно, що позивач викликався тільки для уточнення даних, що вже були уточнені, відповідно до вимог чинного законодавства. Позивачу не направлялась повістка про проходження військово-лікарської комісії (ВЛК), навіть, коли позивач з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 йому не було вручено жодної повістки для проходження військово-лікарської комісії (ВЛК).

З урахуванням вищезазначеного, представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

18.06.2025 року в системі «Електронний суд» представник позивача подала до суду нормативно-правове обґрунтування по справі №204/815/25, в якому посилається, зокрема, на положення пунктів 68, 69, 74, 74-1 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. №560, Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-XII, та зазначає, що позивач не отримував повістку від АТ «Укрпошта» та був притягнутий до відповідальності за дії, які він не вчиняв, оскільки отримав повістку про виклик для уточнення персональних даних, при цьому вважав, що він оновив свої облікові дані своєчасно через додаток «Резерв+». При цьому резервісти або військовозобов`язані, у яких відсутні скарги на стан здоров`я, на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду не направляються. Відповідачу було достеменно відомо про стан медичного огляду позивача, датований 08.10.2001 року, і тільки 23.11.2024 року позивач викликався для уточнення даних - проходження ВЛК, як про це заявляє представник відповідача. З наданої представником відповідача облікової картки до військового квитка, серія НОМЕР_1 , ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 08.05.2002 року, а відомості про стан медичного огляду позивача датовано 08.10.2001 року.

10.10.2025 року представник позивача подала до суду письмові пояснення по суті спору на виконання ухвали суду від 20.08.2025 року, в яких зазначила, що надані стороною позивача письмові докази відповідають вимогам закону та є належними доказами у розумінні ст. ст. 73, 94 КАС України, підтверджують факт проходження позивачем у 2023 році військово-лікарської комісії.

Крім того, представник позивача звернула увагу на те, що відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МО України від 14.08.2008 №402, пункту 3.8 постанови, ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються довідками ВЛК (додаток 4 до цього Положення). У разі прийняття постанови про придатність до військової служби, документи з результатами проходження військовозобов`язаним медичного огляду (картка обстеження та медичного огляду, висновки лікарів, супровідні документи) доставляються до районного (міського) ТЦК та СП за місцем перебування військовозобов`язаного на обліку не пізніше наступного дня після закінчення медичного огляду. Електронний документ з постановою ВЛК щодо придатності військовозобов`язаного до проходження військової служби передається з ІКС до бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

При цьому представник позивача повідомила, що позивач не проходить військову службу, оскільки користується правом на відстрочку від призову під час мобілізації, відповідно до пункту 12 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На підставі зазначеної норми позивач має оформлену та чинну відстрочку, що підтверджується відповідними документами, про які достеменно відомо відповідачу, та що підтверджується довідкою від 13.02.2025 року. Позивач не може вважатися таким, що ухиляється від служби, бо він реалізує своє законне право на відстрочку. Обов`язок доказування наявності чи відсутності підстав для відстрочки покладений на компетентний орган (ТЦК та СП), а не на самого позивача.

З огляду на викладене, позивач правомірно не проходить військову службу у зв`язку з наданням йому відстрочки, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Під час судового засідання позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили суд їх задовольнити у повному обсязі, пояснивши, що позивач вчасно оновив персональні дані, а повістку про необхідність проходження ВЛК він не отримував. При цьому повістку про уточнення облікових даних засобами поштового зв`язку він не отримував, довідку ВЛК йому не вручали. Позивач також повідомив, що він здавав всі необхідні документи та зазначив всі дані до того, як з`явився застосунок «Резерв+». Позивач проходив ВЛК, але висновок ВЛК не був внесений до «Резерв+». У 2023 році позивачу були вручені певні повістки та він з`являвся, проходив ВЛК. Крім того, 15.01.2025 року позивач з`явився на розгляд справи, але йому повідомили, що ВЛК не потрібно проходити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та просила суд відмовити у їх задоволенні. За твердженнями представника відповідача, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження позовних вимог. Повістка була направлена на адресу позивача, проте конверт з поштовим вкладенням повернувся на адресу відповідача з відміткою: «Адресат відсутній за вказаною адресою». При цьому позивач не оновив свої облікові дані щодо стану його здоров`я та проходження ним ВЛК, натомість у відповідача відсутній обов`язок направляти повістку на адресу позивача про проходження ВЛК. У військовозобов`язаного є обов`язок проходити ВЛК кожні 5 (п`ять) років. Тому позивача і викликали повістками, а згодом автоматично подано у розшук до поліції, бо він не з`явився. Як пояснила представник відповідача, система самостійно формує відповідні повідомлення, а листи вже ніхто не пише. У день розгляду справи 15.01.2025 року позивач самостійно з`явився до відповідача та стосовно нього був складений протокол та постанова. Проте позивач приховав свій мобілізаційний ресурс, а тому оскаржувана постанова є правомірною та скасуванню не підлягає.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 27.02.2025 року було прийнято до провадження адміністративну справу №204/815/25 та відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою суду від 29.04.2025 року із занесенням до протоколу судового засідання було прийнято відмову сторони позивача від клопотання про витребування доказів від 20.01.2025 року, подане разом з позовом від 22.01.2025 року.

Ухвалою суду від 19.06.2025 року із занесенням до протоколу судового засідання було змінено найменування відповідача з: ІНФОРМАЦІЯ_1 , на: ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою суду від 23.07.2025 року із занесенням до протоколу судового засідання було прийнято відмову сторони позивача від клопотання про визнання недостовірним письмового доказу від 21.07.2025 року.

Ухвалою суду від 23.07.2025 року із занесенням до протоколу судового засідання було частково задоволено клопотання сторони позивача про відмову у задоволенні клопотання відповідача від 21.07.2025 року про приєднання документів, а саме копії рішення по справі №204/2970/25, що не набрала законної сили, та не брати до уваги її зміст при ухваленні рішення у справі, роз`яснено порядок подання доказів та долучення додаткових письмових доказів до матеріалів справи, оцінки доказів, порядок врахування змісту судових рішень в подібних правовідносинах в якості судової практики, врахування висновків ВС, відповідно до вимог ст. ст. 79, 90, 242 КАС України.

Ухвалою суду від 20.08.2025 року було частково задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів та витребувано від позивача ОСОБА_1 оригінали документів про проходження позивачем ОСОБА_1 у 2023 році військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ВЛК) та результатів її проходження, у разі неможливості письмово повідомити суд із зазначенням причин та місцезнаходження витребуваних доказів; витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_5 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ; адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; тел. НОМЕР_3 ; електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_6 ) роздруківку з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо дати уточнення позивачем ОСОБА_1 своїх даних, в т.ч. з наявністю у стрічці «Звірка контактних даних» відповідної інформації про це; у задоволенні іншої частини вимог клопотання представника відповідача про витребування доказів - відмовлено.

10.10.2025 року представник позивача надала суду письмові пояснення на виконання ухвали суду від 20.08.2025 року, про які вказано вище. В іншій частині ухвала суду від 20.08.2025 року не була виконана ІНФОРМАЦІЯ_7 , хоча була отримана адресатом - ІНФОРМАЦІЯ_7 - 22.08.2025 року засобами електронного зв`язку, що підтверджується довідкою від 22.08.2025 року, та повторно - 13.10.2025 року засобами електронного зв`язку, 17.10.2025 року засобами поштового зв`язку, що підтверджується довідкою від 13.10.2025 року, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 17.10.2025 року. Причини неможливості виконання ухвали суду від 20.08.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_7 суду не повідомив.

У чергове судове засідання, призначене на 13.11.2025 року об 11:00 годині, з`явились позивач та його представник.

Відповідач, який був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, подав 13.10.2025 року через систему «Електронний суд» на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Суд, заслухавши думки позивача та його представника, на підставі положень ч. 9 ст. 80, ст. 205 КАС України розглянув справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі письмовими доказами.

Під час судового розгляду справи по суті суд заслухав усні пояснення учасників справи по суті спору, дослідив письмові докази, що містяться в матеріалах справи, оглянув оригінали доказів, наданих сторонами, під час судових засідань, та 13.11.2025 року о 17:30 годині у судовому засіданні без фіксування судового процесу та без проголошення підписав рішення суду, відповідно до вимог ч. 4 ст. 250 КАС України.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу №21 від 15.01.2025 року про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, складеного відповідальним виконавцем адміністративного ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшим солдатом ОСОБА_2 , стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянин ОСОБА_1 з`явився 15.01.2025 року о 10:00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , як особа, яка порушує встановлені правила військового обліку. Військовозобов`язаний ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з 08.05.2002 року. Військовозобов`язаному ОСОБА_1 13.11.2024 року було надіслано повістку №1142973 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 23.11.2024 року о 09:00 годині для уточнення даних, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №305. Далі ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, про причину неявки не повідомив, як це передбачено чинним законодавством.

03.12.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 було подано у розшук військовозобов`язаного ОСОБА_1 . Звернення №Е5196666 до ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області. Відповідно до п. 3 постанови КМУ від 08.10.2024 року №1147 «Зміни, що вносяться до Правил надання послуг поштового зв`язку» та пп. 2 п. 41 постанови КМУ від 16.05.2024 року №560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», документи вважатимуться отриманими з моменту їхнього повернення або відмови від отримання.

Отже, військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив вимоги п. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», в частині: «у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки», ст. 17 Закону України «Про оборону», відповідальність за що передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, враховуючи те, що зазначені дії, вчинені в умовах особливого періоду. Вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

ОСОБА_1 роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10:30 годині 15.01.2025 року. Протокол був вручений ОСОБА_1 , що підтверджується його особистим підписом, разом з додатками до нього, зокрема, облікова картка, повістка №1142973, опис вкладення до рекомендованого поштового відправлення №305. ОСОБА_1 підписав протокол із зауваженнями, зазначивши, що повістку та повідомлення від Укрпошти він не отримував.

Відповідно до постанови №303 за справою про адміністративне правопорушення від 15.01.2025 року, складеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 стосовно військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в ході розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 з`явився 15.01.2025 року о 10:00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , як особа, яка порушує встановлені правила військового обліку. Військовозобов`язаний ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з 08.05.2002 року. Військовозобов`язаному ОСОБА_1 13.11.2024 року було надіслано повістку №1142973 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 23.11.2024 року о 09:00 годині для уточнення даних, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №305. Далі ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, про причину неявки не повідомив, як це передбачено чинним законодавством.

03.12.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 було подано у розшук військовозобов`язаного ОСОБА_1 . Звернення №Е5196666 до ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області. Відповідно до п. 3 постанови КМУ від 08.10.2024 року №1147 «Зміни, що вносяться до Правил надання послуг поштового зв`язку» та пп. 2 п. 41 постанови КМУ від 16.05.2024 року №560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», документи вважатимуться отриманими з моменту їхнього повернення або відмови від отримання.

Отже, військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив вимоги п. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», в частині: «у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки», ст. 17 Закону України «Про оборону», відповідальність за що передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Враховуючи, що зазначені дії вчинені в умовах особливого періоду, військовозобов`язаний ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та постановлено притягнути військовозобов`язаного ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, накласти на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Копію оскаржуваної постанови №303 від 15.01.2025 року було вручено особисто позивачу - 15.01.2025 року.

Відповідно до облікової картки до військового квитка, серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 вказані облікові дані останнього, зокрема, адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , ступінь придатності: придатний, відомості про медичний огляд: 08.10.2001 року Кіровського РВК, визнаний придатним, взято на військовий облік - 08.05.2002 року у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

13.11.2024 року рекомендованим листом засобами поштового зв`язку на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , була направлена повістка від 13.11.2024 року №1142973, за змістом якої ОСОБА_1 повідомлено про те, що йому слід з`явитися за адресою явки: АДРЕСА_3 , 23.11.2024 року о 09:00 годині, при ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до відомостей з сайту АТ «Укрпошта» щодо поштового відправлення №305, 18.11.2024 року відбулась невдала спроба його вручення, а 29.11.2024 року - відправлення повернулось відправнику: відсутність адресата за вказаною адресою.

Також у судовому засіданні були оглянуті безпосередньо надані представником відповідача оригінали поштових документів щодо поштового відправлення №305, зокрема, поштового конверту, який повернувся на адресу відповідача.

Відповідно до відомостей з паспорта громадянина України позивача, серії НОМЕР_5 , останній зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з 26.03.1998 року.

Відповідно до відповіді на адвокатський запит АТ «Укрпошта» №1.03.009.004.-2758-25 від 24.01.2025 року, рекомендований лист №305 від 15.11.2024 року з позначкою «Повістка ТЦК» на ім`я ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ), відправником якого є ІНФОРМАЦІЯ_10 , надійшов 16.11.2024 року до відділення №38 м. Дніпро, доставлявся в день надходження листоношею відділення за зазначеною адресою. Вручити дане відправлення не надалось можливим, так як двері ніхто не відчинив, повідомлення про надходження рекомендованого листа залишено в щілині дверей. Повідомлення про надходження даного відправлення, у вигляді смс-повідомлення не направлялося, оскільки на відправленні не було зазначено номера телефону адресата.

Відповідно до роздруківок із застосунку «Резерв+» військово-обліковий документ Міністерства оборони України, відносно позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , сформовані 22.12.2024 року та 23.04.2025 року, відповідно, ОСОБА_1 станом на 22.12.2024 року був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 з відмітками: постанова ВЛК - придатний; дата ВЛК - ІНФОРМАЦІЯ_11 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ; телефон: НОМЕР_6 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_12 ; дані уточнено вчасно, дата уточнення даних: 18.05.2024 року; станом на 23.04.2025 року - в ІНФОРМАЦІЯ_13 з відмітками: постанова ВЛК - придатний; дата ВЛК - ІНФОРМАЦІЯ_14 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ; телефон: НОМЕР_6 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_12 ; дані уточнено вчасно, дата уточнення даних: 11.04.2025 року (а.с. 18, 123 Том 1).

23.07.2025 року позивач звертався до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про видачу довідки про проходження ним ВЛК у червні 2023 року (а.с. 220 Том 1).

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.02.2025 року №146/263, була надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 12 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на строк до 08.05.2025 року (а.с. 249 Том 1).

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до положень статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно із частиною 1 статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з положеннями статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

У повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються:

1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка;

2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку;

3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

4) місце, день і час явки за викликом;

5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку;

6) реєстраційний номер повістки;

7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

Відповідно до абзацу 3 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідно до абзацу 8 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Статтею 210-1 КУпАП встановлена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1 ст. 210-1 КУпАП).

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2 ст. 210-1 КУпАП).

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 3 ст. 210-1 КУпАП).

При цьому, відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який неодноразово був продовжений.

Отже, на момент винесення відповідачем оскаржуваної постанови в Україні діяв особливий період, що є підставою для застосування ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до пункту 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009, рекомендовані листи з позначкою Повістка ТЦК під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК.

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Відповідно до положень пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (далі - Порядок №560), належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Відповідно до пункту 69 Порядку №560, особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово-лікарську комісію.

Громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), можуть бути направлені на медичний огляд шляхом вручення їм повісток за наявності підстав для проходження медичного огляду відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (зокрема у разі відсутності дійсного рішення військово-лікарської комісії про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану та/або наявності інших підстав, передбачених законодавством), а також направлені на такий огляд у разі, коли такі громадяни самостійно виявили бажання пройти медичний огляд.

Згідно з пунктом 74 Порядку №560, військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформоване за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Направлення, сформоване за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, надсилається в електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з урахуванням вимог пункту 74-3 цього Порядку.

Відповідно до пункту 74-1 Порядку №560, під час вручення роздрукованого направлення військовозобов`язаним та резервістам під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

За наявності підстав для проходження медичного огляду направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду в електронній формі формується з використанням відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, протягом одного календарного дня з дня подання військовозобов`язаним або резервістом такого запиту з урахуванням вимог абзацу першого пункту 74-1 цього Порядку.

Сформоване за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів направлення надсилається до електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного та резервіста.

Аналіз викладених вище норм та встановлених обставин справи вказує, що за змістом оскаржуваної постанови позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за дії, вчинені в особливий період, а саме за неприбуття до відповідача за повісткою про виклик для уточнення даних.

Під час судового засідання представник відповідача наголошувала на тому, що позивачу слід було уточнити і інші персональні дані, в тому числі щодо стану здоров`я, а це можна підтвердити тільки після проходження ВЛК, для визначення ступеню придатності до військової служби. З цього приводу суд наголошує на тому, що чинним законодавством передбачений інший порядок для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, та, відповідно, для викликів до закладів РТЦК з цього приводу, про що вказано вище. Проте для здійснення такого заходу позивач до РТЦК не викликався, у повістці щодо спірних правовідносин чітко зазначена мета виклику позивача до ТЦК та СП, а саме: уточнення даних (а.с. 101 Том 1).

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що підстава притягнення позивача до адміністративної відповідальності не відповідає у повній мірі зазначеній підставі у протоколі №21 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 15.01.2025 року, а також меті виклику позивача: для уточнення даних. Відтак позивач був притягнутий до відповідальності за дії, які він не вчиняв, оскільки отримав повістку про виклик для уточнення даних та вважав, що він вже оновив свої облікові дані своєчасно, через додаток «Резерв+». Це підтверджується відповідними роздруківками із застосунку «Резерв+» військово-обліковий документ Міністерства оборони України, відносно позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , сформованими 22.12.2024 року та 23.04.2025 року, відповідно.

Так, ОСОБА_1 станом на 22.12.2024 року був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 з відмітками: постанова ВЛК - придатний; дата ВЛК - ІНФОРМАЦІЯ_11 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ; телефон: НОМЕР_6 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_12 ; дані уточнено вчасно, дата уточнення даних: 18.05.2024 року. При цьому станом на 23.04.2025 року - в ІНФОРМАЦІЯ_13 з відмітками: постанова ВЛК - придатний; дата ВЛК - ІНФОРМАЦІЯ_14 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ; телефон: НОМЕР_6 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_12 ; дані уточнено вчасно, дата уточнення даних: 11.04.2025 року.

Суд бере до уваги і те, що відповідно до військово-облікового документа з мобільного додатку «Резерв+» та наданої відповідачем облікової картки до військового квитка, серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 08.05.2002 року, а стан медичного огляду позивача датований 08.10.2001 року.

Тим більше 23.07.2025 року позивач звертався до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про видачу довідки про проходження ним ВЛК у червні 2023 року (а.с. 220 Том 1), проте така не була йому надана, як він пояснив у судовому засіданні. При цьому позивачу, відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.02.2025 року №146/263, була надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 12 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на строк до 08.05.2025 року (а.с. 249 Том 1).

Крім того, суд враховує те, що повістка про виклик позивача, що сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, була направлена відповідачем на адресу проживання позивача: АДРЕСА_2 , засобами поштового зв`язку за допомогою поштового оператора зв`язку АТ «Укрпошта» рекомендованим поштовим відправленням за №305. Проте поштове відправлення було повернуто відправнику з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою - 29.11.2024 року. Відтак у розумінні пункту 41 Порядку №560, позивач вважається належно оповіщеним про виклик на 23.11.2024 о 09:00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_2 лише 29.11.2024 року (день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання).

Тому позивач несвоєчасно був оповіщений про виклик на 23.11.2024 о 09:00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ним не було порушено абз. 3 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» або п. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», як про це вказано в оскаржуваній постанові, під час дії особливого періоду.

Водночас, з огляду на примітку до ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання Міністерством оборони України як держателем такого реєстру відомостей про особу шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами, то особу не може бути притягнуто до відповідальності за неповідомлення таких відомостей, а резервісти або військовозобов`язані, у яких відсутні скарги на стан здоров`я, на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду не направляються (пункт 69 Порядку №560).

Тому у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення стосовно позивача.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд дійшов висновку, що відповідачем не доведена вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, а також не доведено наявності об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, бо позивач своєчасно уточнив свої персональні дані.

З урахуванням цього, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та адміністративне стягнення накладено на позивача безпідставно.

Тому у суду наявні правові підстави для скасування оскаржуваної постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення і закриття провадження у справі.

Суд зазначає, що згідно з положеннями статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 08.07.2020 року, справа №463/1352/16-а, провадження №К/9901/21241/18, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до положень частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статті 17, частини 5 статті 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України», Суд вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Суд, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до положень статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб`єкта владних повноважень.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведена наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тому оскаржувана постанова №303 від 15.01.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, винесена ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача - закриттю.

З приводу вирішення питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору, суд зазначає таке.

Відповідно до положень статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання позовної заяви про скасування постанови про адміністративне правопорушення належить сплачувати судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб (постанова ВП ВС від 18.03.2020 року у справі №543/775/17).

Станом на 01.01.2025 року 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 605,60 грн.

При цьому порядок повернення судового збору регламентований, зокрема ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI, та Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787.

Так, відповідно до вимог п. 1 ч. 1, частин 2, 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі , зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

З огляду на викладене, позивач має право звернутися до суду з клопотанням про повернення переплаченої частини судового збору у розмірі 605,60 грн (квитанція про сплату судового збору №3301-2790-9055-1276 від 20.02.2025 року у загальному розмірі 1211,20 грн міститься в матеріалах адміністративної справи №204/815/25).

V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про судові витрати.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, та з урахуванням вимог ст. 139 КАС України, з відповідача як суб`єкта владних повноважень за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 262, 286, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Скасувати постанову №303 від 15.01.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, винесену ІНФОРМАЦІЯ_3 , якою на ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_7 ), було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_7 ) про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_6 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_7 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ф.М. Ханієва