Справа № 200/2517/25
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2026-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
О К Р Е М А У Х В А Л А
09 березня 2026 року Справа №200/2517/25
Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при розгляді заяви позивача про визнання протиправним рішення та дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовною заявою
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просив суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 06 березня 2025 року із зарахуванням: до страхового та пільгового стажу за Списком №1, постановою №202 період роботи з 30.08.1993 по 09.01.1995 (гірничим робітником по ремонту гірничих виробок); до пільгового стажу за провідними професіями періоди роботи: з 16.01.1995 по 11.08.1995 (прохідником), з 13.10.2004 по 02.12.2004 (учнем гірничого робітника очисного вибою), з 01.01.2005 по 31.05.2005 (гірничим робітником очисного вибою); до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 29.12.2005 по 31.12.2009 (гірничим робітником підземним); до пільгового стажу за Списком №1, постановою №202 періоди роботи: з 01.09.2009 по 11.07.2017 (гірничим робітником підземним по ремонти гірничих виробок), з 14.11.2019 по 30.12.2019, з 01.04.2020 по 25.04.2020, з 24.05.2020 по 12.07.2020, з 04.06.2022 (гірничим робітником підземним по ремонти гірничих виробок); до страхового стажу період роботи з 01.02.2025 по 05.03.2025.
Рішення суду набрало законної сили 19.01.2026 року, виконавчі листи видано 20.10.2025 року.

02 березня 2026 року до суду від позивача до суду надійшла заява про визнання протиправними рішення 00 від 06.02.2025 про призначення пенсії ОСОБА_1 , прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області при виконанні рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.09.2025 у справі №200/2517/25; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області виконати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.09.2025 у справі №200/2517/25 в повному обсязі, зокрема: зарахувати період роботи з 01.07.2014 року по 11.07.2017 року до Списку №1 та за постановою №202; зарахувати періоди з 16.01.1995 по 11.08.1995, з 13.10.2004 по 02.12.2004, з 01.01.2005 по 31.05.2005 до пільгового стажу за провідними професіями з коефіцієнтом 1,25; здійснити правильний розрахунок пільгового стажу ОСОБА_1 (підрахунок стажу між датами).

Позивач зазначає, що період роботи з 01.07.2014 року по 11.07.2017 року, всупереч рішенню суду у справі №200/2517/25, зараховано лише в частині періоду з 01.07.2014 по 11.07.2014, період роботи з 12.07.2014 по 11.07.2017 не зарахований, ані до пільгового, ані до страхового стажу. Також, у рішенні судом установлено, що позивач у періоди з 16.01.1995 по 11.08.1995, з 13.10.2004 по 02.12.2004, з 01.01.2005 по 31.05.2005 працював прохідником, учнем гірника очисного вибою, гірником очисного вибою, тобто за професіями, які віднесено до провідних. Виходячи зі змісту позовних вимог позивач вважає, що відповідачем протиправно не зараховано у кратному обчисленні 1,25 ці періоди його роботи, що підтверджується формою РС-право. Проте, з розрахунку стажу убачається, що зазначені вище періоди, всупереч висновку суду, зараховані в одинарному розмірі (без застосування кратності). Крім того, розрахунок стажу відповідачем зроблено неправильно, за підрахунком відповідача пільговий стаж роботи ОСОБА_1 становить 15 років 5 місяців 28 днів (рядок у рішенні «в тому числі: Робота за Списком №1). Разом з тим, навіть за підрахунком зазначених у розрахунку стажу періодів роботи за пільговими професіями, такий стаж складає 16 років 11 місяців 24 дні. Отже, розрахунок стажу визначений у формі PC-право не відповідає фактичному періоду між зазначеними датами, та як наслідок такий стаж неправильно визначено у рішенні про призначення пенсії.

На підтвердження доводів заяви позивач надав до суду форму РС-право, рішення про призначення пенсії № 00 від 06.02.2026 року.

Дослідивши доводи заяви представника позивача та надані позивачем докази суд встановив наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року у справі № 200/2517/25 відповідача зобов`язано зарахувати до пільгового стажу за Списком №1, Постановою №202 періоди роботи з 01.07.2014 року по 11.07.2017 року з урахуванням висновків суду викладених у рішенні, які полягали в тому, що згідно записів трудової книжки у період з 01.07.2014 року по 11.07.2017 року, проте вказаний період зараховано тільки до страхового стажу. Водночас, професія за якою працював позивач у період з 01.07.2014 року по 11.07.2017 року належить як до Списку № 1, так і до Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202. Відтак, період з 01.07.2014 року по 11.07.2017 року протиправно не зарахований відповідачем до пільгового стажу позивача як за Списком № 1, так і за Постановою 202 за даними трудової книжки.

Також суд встановив, що позивач у періоди з 16.01.1995 по 11.08.1995, з 13.10.2004 по 02.12.2004, з 01.01.2005 по 31.05.2005 працював прохідником, учнем гірника очисного вибою, гірником очисного вибою, тобто за професіями, які віднесено до провідних, Ураховуючи зміст Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбаченим статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для переведення пільгового стажу за провідною професією до пільгового стажу за Списком № 1 або Постановою № 202, необхідно кількість повних років за провідною професією помножити на 1,25.

За приписами ч. 5 ст. 114 Закону №1058-IV, при призначенні пенсії на підставі ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, періоди, визначені ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV підлягають зарахуванню до пільгового стажу визначеного 2 ст. 114 Закону №1058-IV на більш пільгових умовах.

Однак судом установлено, що зазначені вище періоди обліковані у одинарному розмірі (без застосування кратності).

Дослідивши обставини спірних правовідносин суд дійшов висновку, що розрахунок страхового та пільгового стажу наведений відповідачем в оскаржуваному рішенні здійснений з низкою порушень, а саме незарахування періодів до пільгового стажу за Списком № 1, а також не здійснення взаємозарахування таких періодів за Постановою № 202, а також провідних професій із застосуванням кратності, не надано оцінку періодам простою та відпустками без збереження заробітної плати.

Підсумовуючи аналіз правомірності рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу в контексті приписів ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем без використання в повній мірі наданих йому повноважень в частині витребування необхідних документів у роботодавця та позивача, без урахування усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання принципу пропорційності та з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивач і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, отже оскаржуване рішення відповідача не є таким, що прийнято з врахуванням принципів добросовісності та розсудливості.

З наданої позивачем Форми РС-право суд встановив, що період стажу 12.07.2014 року по 11.07.2017 року не зараховано ні до страхового, ні до пільгового стажу за Списком № 1, Постановою № 202, періоди з 16.01.1995 по 11.08.1995, з 13.10.2004 по 02.12.2004, з 01.01.2005 по 31.05.2005 зараховано в одинарному розмірі без застосування кратності.

Рішення суду в цій частині не виконано.

Щодо перерахунку стажу позивача суд зазначає, що загальна тривалість стажу позивача не була предметом судового розгляду та при розгляді справи не досліджувалась, питання про визначення стажу у конкретному розмірі позивачем не порушувалось, відтак, у суду відсутні підстави для здійснення контролю відносно визначення відповідачем загальної тривалості пільгового стажу позивача.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Статтею 370 КАС України установлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відтак, у пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 (справа щодо конституційності окремих положень Кримінально-процесуального кодексу України) Конституційний Суд України дійшов висновку, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової. З огляду на це, посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

В пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п.40).

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" від 26 квітня 2005 року, "Крищук проти України" від 19 лютого 2009 року).

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 зазначив, що статті 382 та 383 Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Поряд з цим, суд зазначає, що за положеннями ст. 383 КАС України, суд не наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача-суб`єкта владних повноважень на вчинення будь-яких дій.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 383 КАС України, за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Відповідно ч. 4 ст. 249 КАС України, згідно якої в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

На виконання приписів означеної норми, суд зазначає, що відповідачем було порушено ст. 129-1 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV, ч. 5 ст. 114 Закону №1058-IV, приписи Постанови Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року, Постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461, Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202, п. 4.2. розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, ст. 370 КАС України, не враховано Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбаченим статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суть порушення наведених приписів нормативно-правових актів викладена вище та деталізована у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року у справі № 200/2517/25.

Водночас, суд вважає, що визнання протиправним та скасування рішення про призначення пенсії позивачу призведе до погіршення становища позивача, оскільки не зважаючи на вчинення відповідачем низки порушень при виконанні рішення суду, позивачу на підставі рішення відповідача призначено пенсію, в свою чергу, скасування рішення про призначення пенсії призведе до відновлення правового становища, яке існувало до призначення пенсії позивачу, та ситуації, у якій підстави для виплати пенсії позивачу від моменту призначення до поточної дати будуть відсутні.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що підстави для визначення загальної тривалості стажу позивача у конкретному розмірі та визнання протиправним та скасування рішення про призначення пенсії відсутні.

Відтак, заява позивача підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 249 КАС України, з метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Керуючись ст.ст. 241, 248, 249, 294, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про визнання протиправними рішення, дій та бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у порядку статті 383 КАС України задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області при виконанні рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року у справі № 200/2517/25, яка полягає в не зарахуванні:

- до пільгового стажу за провідними професіями періодів роботи: з 16.01.1995 по 11.08.1995 (прохідником), з 13.10.2004 по 02.12.2004 (учнем гірничого робітника очисного вибою), з 01.01.2005 по 31.05.2005 (гірничим робітником очисного вибою) з урахуванням висновків суду та Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбаченим статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із застосуванням коефіцієнту кратності 1,25;

- до пільгового стажу за Списком №1, постановою №202 періодів роботи: з 12.07.2014 по 11.07.2017.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області вжити заходи направлені на усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судових рішень.

Установити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Закарпатській області 30-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали для надання до суду доказів вжиття заходів направлених на усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судового рішення.

Повний текст ухвали складений та підписаний 09 березня 2026 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її року проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається, за сторінкою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса сторінки http://court.gov.ua/).

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко