Справа № 280/8636/25
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2026-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2026 року м. Дніпросправа № 280/8636/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року (суддя Семененко М.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року позов задоволено частково.

Суд вирішив визнати протиправними та скасувати рішення №45 від 22.09.2025, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 час роботи за фактичною тривалістю у період з 01.06.1983 по 10.12.1993 відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 10.03.1985.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 06.02.2001 по 19.08.2002 та з 05.09.2005 по 18.02.2011 згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 10.03.1985.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 14.09.2025, подану ОСОБА_1 , та прийняти рішення з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Відповідачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Головним управлінням проведено розрахунок стажу позивачу згідно вимог чинного законодавства, таким чином в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки у Позивача відсутній необхідний страховий стаж.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.09.2025 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

У відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою управління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (із подальшими змінами та доповненнями) (далі-Порядок 22-1) передбачено, що з 01 квітня 2021 року органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Заява позивача від 14.09.2025 про призначення пенсії за віком в порядку екстериторіальності розглянута ГУ ПФУ в Чернівецькій області.

Рішенням від 22.09.2025 №45, прийнятим ГУ ПФУ в Чернівецькій області, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. В обґрунтування рішення зазначено, що право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності, зокрема, страхового стажу з 01.01.2025 по 31.12.2025 від 22 років до 32 років. Вік заявника 63 роки. Страховий стаж заявника становить: 9 років 3 місяці 17 днів. До страхового стажу не зараховано: період роботи в колгоспі з 01.06.1983 по 10.12.1993 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 10.03.1985, оскільки відсутня інформація про встановлений та вироблений мінімум роботи в колгоспі. Для зарахування даного періоду роботи необхідно надати уточнюючу довідку про фактично відпрацьований мінімум роботи в колгоспі, видану архівною установою на підставі первинних документів; період навчання у 1984-1985 роках, оскільки у свідоцтвах №001845 та №001916 не зазначено дату початку навчання; період роботи з 16.02.2001 по 19.08.2002, оскільки некоректно зазначено місяць наказу про звільнення та в реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація про сплату внесків; період роботи з 05.09.2005 по 18.02.2011 згідно даних персоніфікованого обліку, оскільки в довідці про присвоєння ідентифікаційного номера прізвища заявника НОМЕР_2 не відповідає паспортним даним НОМЕР_3 . Прийнято рішення у призначенні пенсії відмовити в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем правомірність оскарженого рішення не було доведено.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частинами 1- 3 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

Частиною 2 статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи в колгоспі з 01.06.1983 по 10.12.1993 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 10.03.1985.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників визначався постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 «Про трудові книжки колгоспників».

Згідно п.п. 1, 2 Постанова № 310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Відповідно до п.п. 5, 6 Постанови № 310, до трудової книжки колгоспника заносились наступні дані, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання; причини невиконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві; на підставі чого внесено запис (дата і номер), відомості про нагородження та заохочення.

Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладено на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасність та правильність заповнення трудових книжок несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа (п. 13 Постанови № 310).

Згідно з пунктом 14 Постанови правління колгоспів вживають заходи щодо строгого дотримання встановленого порядку ведення трудових книжок, забезпечення кадрів працівників, які ведуть трудові книжки, підготовленими до такої роботи особами, забезпечують належне зберігання архівних документів, які стосуються трудової діяльності колгоспників.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно із записами №1-9 трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 10.03.1985 позивача:

- 01.06.1983 прийнятий до членів колгоспу «Зоря комунізму» (Протокол №6 від 20.06.1983), прийнятий на посаду тракториста (протокол №6 від 20.06.83);

- 11.12.1993 колгосп «Зоря комунізму» реорганізований у КСП «Зоря» Розівського району Запорізької області. (протокол №12 від 11.12.1993);

- 29.02.2000 припинено членство в КСП «Зоря комунізму» Розівського району Запорізької області у зв`язку з реорганізацією господарства. п. 1 ст. 40 КЗпП України. (протокол №1 від 25.02.2000);

- 06.02.2001 прийнятий в члени КСП «Зоря» Розівського району Запорізької області та призначений на роботу енергетиком. (протокол №4 від 06.02.2001);

- 19.08.2002 звільнений з роботи за згодою сторін. ст. 36 п. 1 КЗпП України та виключений із членів КСП «Зоря» у зв`язку з ліквідацією господарства. (протокол №5 від 19.08.2002);

- 03.09.2002 розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно до ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». (наказ №1043 від 03.09.2002);

- 28.08.2003 закінчена виплата допомоги по безробіттю відповідно до п.п. 12 п. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття»;

- 05.09.2005 прийнятий на посаду санітарки Урицького ФП з оплатою згідно штатного розпису. (наказ №60-о від 05.09.2005);

- 18.02.2011 звільнено за угодою сторін (ст. 36 п. 1 КЗпП України). (наказ №15-о від 18.02.2011)

Суд вірно встановив, що за даними трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 10.03.1985, у спірний період з 01.06.1983 по 10.12.1993 позивач працював у колгоспі «Зоря комунізму».

Щодо інформації про встановлений та вироблений мінімум роботи в колгоспі.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Суд першої інстанції встановив, що згідно із записами, внесеними до трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 10.03.1985 (аркуші 18-19), наявна інформація про трудову участь позивача у громадському господарстві, зокрема:

- за 1983 рік: 225 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 270;

- за 1984 рік: 218 відроблених трудодні при встановленому мінімумі трудоднів 280;

- за 1985 рік: 290 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 300;

- за 1986 рік: 300 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 300;

- за 1987 рік: 317 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 290;

- за 1988 рік: 307 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 290;

- за 1989 рік: 310 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 290;

- за 1990 рік: 306 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 290;

- за 1991 рік: 310 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 270;

- за 1992 рік: 364 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 290;

- за 1993 рік: 333 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 290.

Суд вірно встановив, що позивачем надано трудову книжку колгоспника, в якій містяться відомості про трудову участь в громадському господарстві, прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі та обсяг його виконання.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині означеного спірного періоду) містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому посилання відповідача на відсутність інформації про встановлений та вироблений мінімум роботи в колгоспі не відповідає фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відмовляючи в зарахуванні до страхового стажу позивача часу роботи позивача у період з 01.06.1983 по 10.12.1993 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 10.03.1985, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення врахував відсутність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 01.06.1983 по 10.12.1993 у колгоспі «Зоря комунізму» у повному обсязі, як просить позивач, оскільки наданими до матеріалів справи письмовими доказами не доведено факт виконання позивачем встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві в повному обсязі.

За висновками суду першої інстанції, час роботи позивача у колгоспі Зоря комунізму у період з 01.06.1983 по 10.12.1993 може бути зарахований до страхового стажу позивача лише за фактичною тривалістю, а тому в цій частині позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 06.02.2001 по 19.08.2002.

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993р. №301 «Про трудові книжки працівників», заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93, № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктом 1.2 Інструкції № 58 передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Пунктом 2.1 Інструкції № 58 передбачено, що трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до п.2.6 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до п.2.8 Інструкції № 58 якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Відповідно до п. 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Суд першої інстанції вірно взяв до уваги, що обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на роботодавця.

Відповідач зазначив, що періоди роботи позивача, згідно трудової книжки колгоспника серія НОМЕР_1 від 10.03.1985: з 16.02.2001 по 19.08.2002, не враховано до страхового стажу позивача, з посиланням на некоректне зазначення місяця наказу про звільнення та відсутність в реєстрі застрахованих осіб інформації про сплату внесків.

Суд вірно взяв до уваги, що така інформація суперечить змісту розрахунку страхового стажу для призначення пенсії, з якого вбачається, що до страхового стажу позивача не зараховано весь період роботи у КСП Зоря з 06.02.2001 по 19.08.2022, а не з 16.02.2001 по 19.08.2002, к вказує відповідач у спірному рішенні.

Матеріали справи містять копію трудової книжки колгоспника серія НОМЕР_1 від 10.03.1985, відповідно до якої позивач:

- 06.02.2001 прийнятий в члени КСП «Зоря» Розівського району Запорізької області та призначений на роботу енергетиком (протокол №4 від 06.02.2001);

- 19.08.2002 звільнений з роботи за згодою сторін. ст. 36 п. 1 КЗпП України та виключений із членів КСП «Зоря» у зв`язку з ліквідацією господарства. (протокол №5 від 19.08.2002).

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що записи щодо прийняття та звільнення з роботи в оскаржуваний період, які містяться у вказаній трудовій книжці, містять номер та дату наказу на підставі яких такі бути внесені, засвідчені підписом уповноваженої особи, яка здійснила такий запис та печаткою підприємства та не містять виправлень або ознаки підчисток.

Суд вірно встановив, що зміст трудової книжки колгоспника серія НОМЕР_1 від 10.03.1985 спростовує твердження відповідача щодо некоректного зазначення місяця наказу про звільнення, оскільки наказ про звільнення винесений датою звільнення позивача.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-ІV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, яке діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з ст. 20 Закону №1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 106 Закону № 1058-ІV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.

Суд вірно зазначив, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки воно здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за період з 1 січня 2004 року по 1 квітня 2005 року не може бути підставою для позбавлення позивача права на пенсійне забезпечення.

Щодо періоду роботи з 05.09.2005 по 18.02.2011.

Відповідач в оскаржуваному рішенні зазначив, що вказаний період не зарахований до страхового стажу позивача згідно даних персоніфікованого обліку, оскільки в довідці про присвоєння ідентифікаційного номера прізвища заявника РукавЄЦ не відповідає паспортним даним НОМЕР_3 .

Як встановив суд першої інстанції, відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 має реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , при цьому, згідно Довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, яка видана на ім`я ОСОБА_1 , вказано такий самий реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суд вірно врахував, що, зараховуючи позивачу страховий стаж за період з 11.12.1993 по 29.02.2000 та з 03.09.2002 по 28.08.2003 за відомостями Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_4 (який виданий на особу з прізвищем « ОСОБА_2 » 01.03.1999), відповідач при цьому відмовляється зараховувати до страхового стажу позивача період трудової діяльності з 05.09.2005 по 18.02.2011 за тим самим реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_4 , з посиланням на розбіжності у написанні прізвища позивача у паспорті та довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскільки щодо інших період роботи позивача розбіжності у написанні прізвища позивача у паспорті та довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру не були для органу Пенсійного фонду України перешкодою для їх зарахування до страхового стажу позивача, суд дійшов висновку, що відповідач таким чином фактично визнав належність позивачу реєстраційного номеру облікової картки платника податків НОМЕР_4 , а тому не мав підстав не зараховувати до страхового стажу позивача спірний період з 05.09.2005 по 18.02.2011.

Як було встановлено судом, позивач на момент звернення за призначенням пенсії за віком мав вік 63 роки, а тому за наявності страхового стажу від 22 років до 32 років мав право на призначення пенсії за віком, а за встановленими обставинами справи відповідач зарахував до страхового стажу позивача 9 років 3 місяці 17 днів.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права є зобов`язання пенсійного органу зарахувати до страхового стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за віком, періодів роботи з 01.06.1983 по 10.12.1993 (за фактичною тривалістю), з 06.02.2001 по 19.08.2002 та з 05.09.2005 по 18.02.2011 згідно трудової книжки колгоспника серія НОМЕР_1 від 10.03.1985, а також повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Доводи апеляційної скарги вказаного не спростовують.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України Чернівецькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 04 березня 2026 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш