Справа № 420/6150/25
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/6150/25

Категорія: 112010200 Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту:06.01.2026р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2025 року визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФ України в Запорізькій області від 28 січня 2025 року №42 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058-ІV) на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу"; зобов`язано ГУПФ України в Запорізькій області перевести ОСОБА_1 з 27 червня 2024 року з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV на пенсію за віком за Законом України "Про державну службу" із врахуванням заробітної плати згідно довідок Одеської митниці від 26 квітня 2024 року №105 та №106.

19 грудня 2025 року за вх. №134358/25 до суду від представника стягувача ОСОБА_1 , адвоката Дзісь А.Р., надійшла заява про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення суду, у якій заявник просив суд:

- змінити спосіб виконання рішення суду щодо зобов`язання ГУПФ України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату з 27 червня 2024 пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком за Законом України "Про державну службу" із врахуванням заробітної плати згідно довідок Одеської митниці від 26 квітня 2024 року № 105 та № 106;

- стягнути з ГУПФ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 пенсійну виплату за період з 27 червня 2024 року по 31 липня 2025 в сумі 173 418,91 грн.

В обґрунтування заяви зазначено, що рішення суду в частині виплати доплати залишається не виконаним.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до ГУПФ в Запорізькій області, третя особа без самостійний вимог на стороні відповідача ГУПФ України в Одеській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення (ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року) в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам спірного питання.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що 09 липня 2025 року представником позивача було подано до ГУПФ України в Запорізькій області адвокатський запит щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року у справі №420/6150/25. Листом від 11 липня 2025 року ГУПФ України в Запорізькій області повідомило, що після виконання рішення суду електронна пенсійна справа буде передана для подальшого контролю за належністю до ГУПФ України в Одеській області та подальшого повідомлення ОСОБА_1 . Відповідно до п.1 розділу ІІ Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року №13-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за №991/27436 (зі змінами), з питань, які стосуються даних пенсійної справи (отримання документів з ЕПС), прийом та обслуговування здійснюються в органі Пенсійного фонду України за місцем проживання/перебування на обліку. Судом першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви не враховано, що наведені приписи чинного законодавства свідчать, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Тобто особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права. Отже, в будь-якому разі судове рішення, ухвалене на користь позивача, має бути виконане. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції неправомірних висновків приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви позивача про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі №420/6150/25.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що положення ст. 378 КАС України на ГУПФ України в Одеській області як на боржника по справі №420/6150/25 не розповсюджуються. Враховуючи вищевказане, суд дійшов, що підстави для задоволення заяви в порядку ст. 378 КАС України відсутні.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 14, 77, 370, 378 КАС України.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містяться у ст. 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Враховуючи положення ст.ст. 3, 8, ч.ч.1, 2 ст. 55, ч.ч.1, 2 ст. 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в п.2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. 129-1 Конституції України, а також ст.ст. 14, 370 КАС України.

Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані ст. 378 КАС України.

Відповідно ч.1 ст. 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Частиною 3 ст. 378 КАС України зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень" від 21 листопада 2024 року №4094-IX (далі Закон №4094-IX), який набирав чинності 19 грудня 2024 року, передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Таким чином, починаючи з 19 грудня 2024 року ч.3 ст. 378 КАС України встановлює додаткову самостійну підставу для зміни способу і порядку виконання судових рішень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень такого судового рішення протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили, а також і встановлює конкретний спосіб виконання такого рішення - стягнення відповідних виплат з такого суб`єкта владних повноважень.

Дійсно, як слідує зі змісту ч.1 ст. 378 КАС України, встановити чи змінити спосіб або порядок виконання рішення суду суд може лише за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом) або ж за ініціативою суду.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року по цій справі, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2025 року зобов`язано ГУПФ України в Запорізькій області перевести ОСОБА_1 з 27 червня 2024 року з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком за Законом України "Про державну службу" із врахуванням заробітної плати згідно довідок Одеської митниці від 26 квітня 2024 року №105 та №106.

Згідно відомостей автоматизованої системи діловодства спеціалізованого суду виконавчий лист по справі не видавався.

У поданій заяві представник Єременко Н.О. просив змінити спосіб виконання рішення суду із зобов`язання ГУПФ України в Одеській області вчинити певні дії на стягнення з ГУПФ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суду доплати пенсії за період з 27 червня 2024 по 31 липня 2025 у розмірі 173 418,91 грн.

Заявником до заяви надано копію відповіді ГУПФ України в Одеській області від 11 грудня 2025 року №1500-0309-8/199346 на адвокатський запит щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 по справі №420/6150/25.

Листом від 11 грудня 2025 року заявника повідомлено, що Головним управлінням на підставі рішення суду розпорядженням №94 від 18 липня 2025, ОСОБА_1 з 27 червня 2024 переведено на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу". Сума доплати згідно зазначеного рішення суду за період з 27 червня 2024 по 31 липня 2025 складає 173 793,61 грн. В жовтні-листопаді поточного року виплачено 374,70 грн. Залишок боргу на 01 грудня 2025 становить 173 418,91 грн. Відтак сума коштів, що нарахована на виконання рішення суду від 09 травня 2025 у справі №420/6150/25 виплачуватиметься в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із суб`єктного складу учасників справи №420/6150/25 позивачем є ОСОБА_1 , відповідач ГУПФ України в Запорізькій області, третя особа ГУПФ України в Одеській області.

Колегія суддів зазначає, що позовні вимоги були пред`явлені лише до ГУПФ України в Запорізькій області, відповідно на стадії виконання рішення суду позивач набуває статусу стягувача, відповідача боржника.

Посилання апелянта на те, що після виконання рішення суду електронна пенсійна справа буде передана для подальшого контролю за належністю до ГУПФ України в Одеській області та подальшого повідомлення ОСОБА_1 не спростовує того, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року ГУПФ України в Одеській області не було зобов`язано, оскільки вказаний суб`єкт владних повноважень не був відповідачем у справі.

Таким чином відповідно ГУПФ України в Одеській області не може набувати у справі №420/6150/25 статусу боржника, що вірно вказано судом першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що положення ст. 378 КАС України на ГУПФ України в Одеській області як на боржника по справі №420/6150/25 не розповсюджуються, а тому відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини спірного питання та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.2 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 05 березня 2026 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.