Справа № 420/25646/25
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2026-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Божинська А.О.,

сторін:

від позивача Огороднікова І.І. за ордером,Цимбалюк М.В. за довіреністю

від відповідача Маюрова В.В. за випискою, Перунов Д.А. за випискою,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «СТАЛЬКАНАТ» (, місце знаходження: 65007, м. Одеса, вул. Водопровідна, буд. 16) до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (, місце знаходження: 65015, Одеська область, м. Одеса, просп. Шевченка, буд. 15/1) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 30 липня 2025 року надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «СТАЛЬКАНАТ» (, місце знаходження: 65007, м. Одеса, вул. Водопровідна, буд. 16) до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (, місце знаходження: 65015, Одеська область, м. Одеса, просп. Шевченка, буд. 15/1), відповідно до якої та поданої уточненої позовної заяви, позивач просить:

Скасувати податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податку № 6від 07.05.2025 року.

Ухвалою від 06 серпня 2025 року головуючим суддею по справі Караваном Р.В. відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання.

На підставі розпорядження № 655 від 11.12.2025 року та відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 11.12.2025 року, розгляд справи призначено судді Юхтенко Л.Р.

Ухвалою від 16 грудня 2025 року прийнято до провадження та розгляду адміністративну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «СТАЛЬКАНАТ» (, місце знаходження: 65007, м. Одеса, вул. Водопровідна, буд. 16) до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (, місце знаходження: 65015, Одеська область, м. Одеса, просп. Шевченка, буд. 15/1) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Розгляд справи № 420/25646/25 розпочато спочатку. Продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження у справі № 420/25646/25 та призначено підготовче засідання.

На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що на підставі акту про результати планової виїзної документальної перевірки ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТАЛЬКАНАТ» від 02.04.2025 року № 197/34-00-07-06/44437592 позивачу видано податкове повідомлення - рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податку № 6 від 07.05.2025 року, яким збільшено податкове зобов`язання з податку на прибуток підприємств на 12 263 119 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 3 065 779,75 грн.

Позивач не погоджується з прийнятим податковим повідомленням рішенням, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з таких підстав.

Так, представник позивача зазначає, що відповідно до висновків акту перевірки податкове повідомлення-рішення від 07.05.2025 року № 6 обґрунтоване, що «документальною перевіркою ПРАТ «СТАЛЬКАНАТ» встановлено безпідставне віднесення до складу «Загальновиробничих витрат» (рахунок 91 бухгалтерського обліку) звітних періодів 2022 рік, 2023 рік, три квартали 2024 року, витрат пов`язаних з проведенням капітальних ремонтів виробничих потужностей (споруд та виробничого обладнання) підприємства, які повинні відноситися до капітальних робіт та збільшувати вартість основних фондів, внаслідок чого занижено «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до міжнародних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» на загальну суму 68 128 439 грн., у тому числі: 2022 рік - 20 898 638 грн.; 2023 рік - 17 483 038 грн.; три квартали 2024 року - 29 746 763 грн., чим порушено вимоги п. 7, п.10, п. 13, п. 14 МСБО 16 «Основні засоби» та пункту 29, п. 30, п. 31, 32 Методрекомендацій № 561, пунктів 44.1 44.2 статті 44 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року №275 5-Уі зі змінами та доповненнями;

Вказані порушення призвели до заниження податку на прибуток підприємства у загальній сумі 12 263 119 грн., у тому числі: - за 2022 рік - 3 761 755 грн. - за 2023 рік - 3 146 947 грн., - за три квартали 2024 року - 5 3 54 417 грн.».

Але такі висновки контролюючого органу є помилковими, оскільки фінансовий результат ПрАТ «СТАЛЬКАНАТ» до оподаткування визначається відповідно до міжнародних стандартів фінансової звітності.

Як зазначено у р. 4.2 даного позову, витрати на ремонт або технічне обслуговування ОЗ, понесені для відновлення або збереження майбутніх економічних вигід, визнаються витратами звітного періоду відповідно до норм МСБО (IAS) 16.

Так, облікова політика ПрАТ «СТАЛЬКАНАТ» затверджена відповідно МСБО, МСФО, (IFRS/IAS):«Облікова політика на 2024 рік затверджена Наказом №1 від 02.01.2024 «Про облікову політику відповідно МСБО, МСФО, (IFRS/IAS) ПРАТ «СТАЛЬКАНАТ»» - продовжено дію Наказу №1 від 02.01.2023 «Про облікову політику відповідно МСБО, МСФО, (IFRS/IAS) ПрАТ «СТАЛЬКАНАТ»» на 2024 рік».

Наведене підтверджується і обліковою політикою ПрАТ «СТАЛЬКАНАТ», затвердженою, зокрема, Наказом від 01.01.2022 року № 1 «Про облікову політику згідно МСБО, МСФЗ (IFRS/IAS)» від та додатками до нього, Наказ від 02.01.2023 року № 1 «Про облікову політику згідно МСБО, МСФЗ (IFRS/IAS)» та додатки до нього та Наказом від 02.01.2024 року № 1 «Про облікову політику згідно МСБО, МСФЗ (IFRS/IAS)» від та додатками до нього.

У зв`язку з тим, що МСФЗ не висувають конкретні вимоги до документування обліку і складання звітності, платники податків при переході на ведення обліку за МСФЗ при затвердженні облікової політики мають право самостійно розробити і впровадити систему документообігу, внутрішні методики ведення обліку за об`єктами (ділянками).

Саме така система документообігу і була запроваджена ПрАТ «СТАЛЬКАНАТ».

Представник позивача зазначає, що відповідно до п. 10 МСБО (IAS) 16 «Основні засоби» витрати на основні засоби на час їх виникнення необхідно оцінювати за принципом визнання. Принципи визнання перелічені у п. 7 МСБО (IAS) 16 та представлені як:

? існування ймовірності, що майбутні економічні вигоди, пов`язані з об`єктом, надійдуть до суб`єкта господарювання;

? собівартість об`єкта можна достовірно оцінити.

Витрати на основні засоби поділяються на первісні та подальші витрати. Подальші витрати відповідно до п. 10 МСБО (IAS) 16 представлені як витрати, понесені на:

? збільшення об`єкта основних засобів,

? заміну частини об`єкта основних засобів,

? обслуговування об`єкта основних засобів.

Порядок відображення в обліку подальших витрат на основні засоби розглядається у п. 12, п. 13, п. 14 МСБО (IAS) 16.

Витрати, що збільшують балансову вартість, виникають у разі, коли вони (1) пов`язані з заміною окремих компонентів або їх частин, а також, якщо (2) існує вірогідність отримання суб`єктом в майбутньому економічних вигід понад нормативні показники, спочатку розраховані для наявних об`єктів основних засобів.

Прибуток або збиток, що виникає від припинення визнання об`єкта основних засобів, слід визнавати як різницю між чистими надходження від вибуття, у разі їх наявності, та балансовою вартістю об`єкта.

Таким чином, представник позивача зазначає, що навіть якщо визнавати певні види ремонтних робіт капітальними, в даному випадку, контролюючим органом невірно застосований підхід щодо неврахування та висновку про завищення всіх витрат. Адже в такому випадку має бути застосована формула:

Прибуток = Чисті надходження від вибуття - Балансова вартість нового об`єкту

Всі інші подальші витрати визнаються як витрати періоду, в якому вони були понесені. Як правило, до них відносяться витрати на ремонт і обслуговування об`єктів основних засобів, які не покращують нормативні показники функціонування об`єктів основних засобів. Головною ознакою цих витрат є те, що вони не можуть бути визначені як окремі компоненти основних засобів.

Представник позивача зазначає, що у параграфі 12 МСБО 16 визначено, що всі подальші витрати, які відносяться до об`єкта ОЗ, який уже був визнаний, повинні:

- відноситися на балансову вартість ОЗ, якщо суб`єкт господарювання з великою часткою імовірності отримає майбутні економічні вигоди, що перевищують первісно розраховані нормативні показники існуючого активу (капіталізуються);

- бути визнані як витрати в тому періоді, у якому були понесені (не капіталізуються).

До витрат, що капіталізуються, відносяться:

- зміна модифікації об`єкта ОЗ, яка збільшує строк його корисної служби або підвищує його потужність;

- вдосконалення деталей і вузлів машин для досягнення значного поліпшення якості продукції, що випускається;

- упровадження нових виробничих процесів, що забезпечують значне скорочення раніше розрахованих виробничих витрат.

До витрат, що не капіталізуються, відносяться: витрати на ремонт або технічне обслуговування ОЗ, понесені для відновлення або збереження майбутніх економічних вигід.

У Додатку № 1 до наказу ПрАТ «СТАЛЬКАНАТ» від 02.01.2023 № 1 «Облікова політика з метою бухгалтерського обліку на 2023 рік», відповідно до якого бухгалтерський облік здійснюється відповідно до МСБО (IAS) 16 «Основні засоби»:

«…До поточних ремонтів відносити обсяг ремонтних робіт, який жодним чином не змінює площу приміщення, його конструкцію та функціональне призначення самого приміщення та направлені лише на підтримання експлуатаційних якостей приміщення,

Згідно з п. 55 МСБО 16 амортизацію не припиняти, коли актив не використовують або він вибуває з активного використання, поки актив не буде замортизовано повністю. МСБО 16 не передбачає припинення нарахування амортизації на період реконструкції, модернізації та іншого поліпшення ОЗ.

На період проведення поточного ремонту загальну експлуатацію об`єкту ОЗ не припиняти».

Також представник позивача зазначає, що позивач додає до позовної заяви висновок експерта за результатами проведення судової економічної експертизи від 28.05.2025 року № 28/05-2025, висновки якої підтверджують доводи позивача.

Позиція ПрАТ «СТАЛЬКАНАТ» також підтримана Радою бізнес-омбудсмена, про що свідчить лист від 30 червня 2025 року.

Також представник позивача звертає увагу суду на те, що у Додатку 17.1 Акту перевірки за період « 9 місяців 2024 року» наявні арифметичні помилки у вигляді повторення сум одноразово проведених ремонтних робіт. Таким чином, реально витрачена сума витрат збільшується удвічі у зв`язку з дублюванням сум, що суперечить дійсності.

Окрім цього, на думку представника позивача, контролюючий орган цитує поняття ремонту, поточного ремонту, капітального ремонту з Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», що не припустиме застосування до спірних правовідносин.

Щодо правил НП(С)БО та Методичних рекомендацій № 561, представник позивача зазначає, що навіть якби до ПрАТ «СТАЛЬКАНАТ» застосовувалася облікова політика відповідно до норм НП(С)БО, це б не свідчило про неправомірне включення витрат на ремонт з боку ПрАТ «СТАЛЬКАНАТ» до витрат звітного періоду.

Представник позивача звертає увагу, що в Акті перевірки відсутні жодні відомості, які б свідчили про збільшення майбутніх економічних вигід або поліпшення об`єктів (у розумінні норм НП(С)БО 7). Навпаки, більшість робіт, зазначених у додатках 17 та 17.1 Акту перевірки кваліфіковані саме як «ремонт», що свідчить про правомірність включення таких операцій до витрат звітного періоду.

ПМУ ДПС посилається на пункти з розділу 9 «Облік незавершених капітальних інвестицій». В той же час, жодним чином не доведено, що такі витрати повинні відображатися як капітальні інвестиції.

Виходячи з характеру робіт, які здійснювалися ПрАТ «СТАЛЬКАНАТ», більша частина робіт є ремонтами основних засобів. Жодних свідчень, що зазначені роботи проведені з метою збільшення економічних вигід податковою не наведено. Немає також свідчень, що зазначені ОЗ були будь-яким чином поліпшені: жодних модернізацій, реконструкцій, добудов не відбувалося. Крім того. не наведено жодних свідчень, які покращують нормативні показники функціонування об`єктів основних засобів або те, що вони можуть бути визначені як окремі компоненти основних засобів.

До суду 27 серпня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог, вважає їх безпідставними, посилаючись на те, що документальною перевіркою платника податків було встановлено безпідставне віднесення до складу «Загальновиробничих витрат» (рахунок 91 бухгалтерського обліку) звітних періодів 2022 рік, 2023 рік, три квартали 2024 року, витрат пов`язаних з проведенням капітальних ремонтів виробничих потужностей (споруд та виробничого обладнання) підприємства, які повинні відноситися до капітальних інвестицій та збільшувати вартість основних фондів.

За даними бухгалтерського обліку по рахунку 10 «Основні засоби» на балансі ПрАТ «Стальканат» обліковуються споруди (виробничі цеха) та виробниче обладнання.

ПрАТ «Стальканат» протягом 2022, 2023 та трьох кварталів 2024 року проводило ремонтні роботи виробничих об`єктів та виробничого обладнання як власними силами так і з залученням сторонніх підрядних організацій.

В підтвердження здійснених операцій платником податків під час перевірки було надано акти виконаних робіт та довідки про фактичну вартість наданих послуг сторонніх організацій (Додаток № 17) та калькуляції фактичних витрат РСУ (Додаток № 17.1), а також матеріальні звіти про списання ТМЦ на проведені ремонти власними силами, відповідно до яких на ремонтні роботи виробничих об`єктів списано ТМЦ пов`язані ремонтом виробничих споруд. Згідно з наданих до перевірки актів виконаних робіт та калькуляцій фактичних витрат РСУ, а також згідно з наданих до розгляду заперечень копій первинних документів (договорів, актів виконаних робіт, наказів, тощо) проводились ремонтні роботи споруд цехів, ремонт фундаментів, ремонт приміщень, ремонт крівлі, капітальний ремонт тепловозу, ремонт доріг, ремонт стелі та інше, що за своїм змістом та характеристиками, за результатами дослідження первинних документів, відповідали умовам капітального ремонту.

При цьому, в бухгалтерському обліку операції відображено проведеннями: Дт 91 «Загально виробничі витрати» Кт 631, Кт 20 (з субрахунками); Дт 23 «Виробництво» Кт 91 «Загально виробничі витрати».

Представник відповідача зазначає, що відповідно до пункту 32 розділу VI «Облік ремонту та поліпшення основних засобів» Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів затверджених наказом Міністерства фінансів України від 30.09.2003 № 561, вартість робіт, що приводять до збільшення очікуваних майбутніх вигід від об`єкта основних засобів, включається до капітальних інвестицій з майбутнім збільшенням первісної вартості основних засобів.

Підставою для визнання капітальними інвестиціями витрат, пов`язаних з поліпшенням основних засобів, є зростання внаслідок цих витрат очікуваного терміну корисного використання об`єкта, кількості та/або якості продукції (робіт, послуг), яка виробляється (надається) цим об`єктом.

Прикладами такого поліпшення є: 1) модифікація, модернізація об`єкта основних засобів з метою подовження терміну його корисної експлуатації або збільшення його виробничої потужності; 2) заміна окремих частин устаткування для підвищення якості робіт, послуг; 3) впровадження ефективнішого технологічного процесу, що дасть змогу зменшити витрати; 4) добудова (надбудова) будівлі, що збільшить кількість місць (площу) будівлі, обсяги та/або якість виконуваних робіт (послуг) чи покращить умови їх виконання.

Представник відповідача зазначає, що у разі якщо за наслідками понесених витрат на ремонтні роботи відбулось поліпшення основного засобу, внаслідок чого, зокрема, зростає очікуваний термін корисного використання такого об`єкта, такі витрати слід відносити до капітальних інвестицій.

Тому, відповідач дійшов висновку, що проведені ремонтні роботи належать саме до капітального ремонту, у зв`язку з чим, висновок контролюючого органу про безпідставне віднесення позивачем до складу витрат коштів, витрачених на ремонт основних засобів, є правомірним.

Щодо обліку поліпшення ОЗ, представник відповідача зазначив, що відповідно до п. 48 Методичних рекомендацій №561, затрати з поліпшення об`єктів ОЗ з початку і до закінчення зазначених робіт та введення об`єктів в експлуатацію визнаються незавершеними капітальними інвестиціями (незавершеним будівництвом). Це затрати на будівництво, виготовлення, придбання і поліпшення об`єктів (капітальні інвестиції).

За Інструкцією №291 витрати щодо поліпшення об`єкта ОЗ залежно від їх виду у періоді їх здійснення відображаються за дебетом субрахунків 151 і 152. Після закінчення робіт з поліпшення об`єкта сума витрат збільшує його первісну вартість. Тому накопичена сума за субрахунках 151 або 152 має бути списана у дебет відповідних субрахунків рахунку 10. До того ж суму проведених поліпшень слід відобразити за кредитом позабалансового рахунку 09 (у межах його дебетового залишку). А збільшення залишку на рахунку 09 буде відбуватися на суму нарахованої амортизації необоротних активів. Це необхідно для узагальнення інформації про нараховану амортизацію.

Таким чином, представник відповідача зазначає, що витрати по заміні та ремонту покрівлі, заміні вікон та дверей, ремонт фундаментів, ремонт приміщень, ремонт доріг, ремонт стелі, капітальний ремонт тепловоза та інші, за своїм змістом та характеристиками являються поліпшенням основних засобів що призводять до збільшення очікуваних майбутніх вигід від об`єкта основних засобів та повинні збільшувати їх балансову вартість (Дт 15 «Капітальні інвестиції» Кт 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками».

Також представник відповідача зазначає, що якщо поліпшення виконується підприємством самостійно, то при капіталізації витрати відображаються таким чином: витрати на поліпшення, у міру їх здійснення, накопичуються за Дт 151 «Капітальне будівництво» (якщо це будівельні роботи з поліпшення будівлі або споруди) або Дт 152 «Придбання (виготовлення) основних засобів» (при інших поліпшеннях). При цьому робиться бухгалтерський запис Дт 151, 152 Кт 66, 65, 20 та ін. (оплата праці та ЄСВ працівників, які здійснюють поліпшення, вартість запчастин та ін.). Якщо поліпшення полягає в установленні на об`єкт ОЗ додаткового обладнання, придбаного в постачальника, тоді на вартість обладнання робиться запис Дт 152 Кт 631 або 685. Підставою для визнання капітальними інвестиціями витрат, пов`язаних з поліпшенням основних засобів, є зростання внаслідок цих витрат очікуваного терміну корисного використання об`єкта, кількості та/або якості продукції (робіт, послуг), яка виробляється (надається) цим об`єктом.

З огляду на це, на думку представника відповідача, перевіркою ПрАТ «СТАЛЬКАНАТ» було встановлено порушення п. 7 МСБО 16 «Основні засоби» та пункту 29, 30, 31, 32 Методичних рекомендацій № 561, п. 44.1 та п. 44.2 статті 44 ПКУ, в результаті чого було завищено загальновиробничі витрати на загальну суму 68 128 439 гривень.

Своєю чергою до суду 29 серпня 2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що до ПрАТ «СТАЛЬКАНАТ» не застосовні норми НП(С)БО з огляду на затвердження Товариством облікової політики за нормами МСБО, МСФО, (IFRS/IAS). Відповідно, висновки про те, що Товариством завищено витрати у зв`язку з порушенням норм НП(С)БО є очевидно такими, що не можуть бути застосовані з огляду на іншу облікову політику Платника податків.

Водночас до суду 03 вересня 2025 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких представник просив відмовити у задоволенні позову та заперечує проти доводів представника позивача, викладених у відповіді на відзив, посилаючись на те, що відповідно до п. 44.2 Податкового кодексу України, для визначення об`єкта оподаткування з податку на прибуток платник використовує дані бухгалтерського обліку.

Однак Податковий кодекс України встановлює власні правила коригування фінансового результату, незалежно від обраного платником стандарту бухгалтерського обліку. Якщо в бухгалтерському обліку витрати визнані неправильно (з точки зору їх економічної сутності, визначеної як національними, так і міжнародними стандартами), контролюючий орган має право внести коригування для цілей оподаткування.

Більш того, представник відповідача звертає увагу, що ключові принципи розрізнення поточних витрат та капітальних інвестицій є універсальними і відображені як у НП(С)БО/Методичних рекомендаціях № 561, так і в МСБО (IAS) 16 «Основні засоби», та обидва джерела вказують, що витрати, які приводять до збільшення майбутніх економічних вигід (збільшення строку корисного використання, потужності, якості продукції), мають капіталізуватися. Аргументи, наведені Відповідачем у відзиві, ґрунтуються саме на цих загальних принципах, а не виключно на порушенні норм НП(С)БО. Таким чином, посилання Позивача на МСФЗ є некоректним, оскільки саме МСФЗ (IAS 16) підтверджує правильність позиції контролюючого органу щодо сутнісної кваліфікації витрат.

Також до суду 15 вересня 2025 року від позивача надійшли додаткової письмові пояснення щодо заперечень відповідача, в яких просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою, що занесено до протоколу підготовчого засідання від 21 січня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Вислухавши вступні слова представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив таке.

Так, на підставі направлень від 22.01.2025 №13/34-00-07-06, №14/34-00-07-06, №15/34-00-07-06, №16/34-00-07-06, №17/34-00-07-06, від 31.01.2025 №20/34-00-23, №21/34-00-23, виданих Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 77.1, ст. 77, пп. 69.352 ст. 69 під.10 р. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України та відповідно до плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2025 рік, на підставі наказу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі Південне МУ ДПС по роботі з ВПП) від 15.11.2024 №229, була проведена документальна планова виїзна перевірка ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТАЛЬКАНАТ» () з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх податків та зборів, передбачених Податковим кодексом України, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи, за період діяльності з 06.12.2021 по 30.09.2024 відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки.

Наказом від 20.01.2025 № 8 «Про внесення змін до наказу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 02.01.2025 №2» було змінено період початку періоду, що перевіряється з 01.07.2018 на 06.12.2021. Перевірка проводилась з 23.01.2025 по 26.03.2025.

Термін проведення перевірки продовжувався на 15 робочих днів з 06.03.2025 на підставі наказу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 26.02.2025 №45 «Про продовження терміну проведення документальної планової виїзної перевірки ПРАТ «СТАЛЬКАНАТ» ()».

Суд встановив, що за результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки було складено Акт про результати планової виїзної документальної перевірки від 02.04.2025р. № 197/34-00-07-06/44437592.

ПРАТ «СТАЛЬКАНАТ» було подано заперечення від 16.04.2025р. № 02/296 (вх. від 16.04.2025 № 1413/6/34-00-01) на акт Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 02.04.2025р. № 197/34-00-07-06/44437592.

За результатами розгляду заперечень, висновки акту перевірки Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 02.04.2025р. № 197/34-00-07- 06/44437592, складеного за результатами документальної планової виїзної перевірки ПРАТ «СТАЛЬКАНАТ», було прийнято викласти в наступній редакції: Перевіркою встановлено порушення ПрАТ «СТАЛЬКАНАТ»: Перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період з 06.12.2021 по 30.09.2024 встановлено його заниження всього на суму 12 263 119 грн., у тому числі: - за 2022 рік 3 761 755 грн. - за 2023 рік 3 146 947 грн., - за три квартали 2024 року 5 354 417 грн.

Так, перевіркою повноти декларування показників рядка 02 Декларацій «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» за період з 06.12.2021 по 30.09.2024 встановлено їх заниження на загальну суму 69 155 413 грн., у тому числі: 2022 рік 21 716 376 грн.; 2023 рік 17 531 150 грн.; три квартали 2024 року 29 907 887 грн.

Документальною перевіркою платника податків було встановлено безпідставне віднесення до складу «Загальновиробничих витрат» (рахунок 91 бухгалтерського обліку) звітних періодів 2022 рік, 2023 рік, три квартали 2024 року, витрат пов`язаних з проведенням капітальних ремонтів виробничих потужностей (споруд та виробничого обладнання) підприємства, які повинні відноситися до капітальних інвестицій та збільшувати вартість основних фондів.

За даними бухгалтерського обліку по рахунку 10 «Основні засоби» на балансі ПрАТ «Стальканат» обліковуються споруди (виробничі цеха) та виробниче обладнання.

ПрАТ «Стальканат» протягом 2022, 2023 та трьох кварталів 2024 року проводило ремонтні роботи виробничих об`єктів та виробничого обладнання як власними силами так і з залученням сторонніх підрядних організацій.

В підтвердження здійснених операцій платником податків під час перевірки було надано акти виконаних робіт та довідки про фактичну вартість наданих послуг сторонніх організацій (Додаток № 17) та калькуляції фактичних витрат РСУ (Додаток № 17.1), а також матеріальні звіти про списання ТМЦ на проведені ремонти власними силами, відповідно до яких на ремонтні роботи виробничих об`єктів списано ТМЦ пов`язані ремонтом виробничих споруд.

Згідно з наданих до перевірки актів виконаних робіт та калькуляцій фактичних витрат РСУ, а також згідно з наданих до розгляду заперечень копій первинних документів (договорів, актів виконаних робіт, наказів, тощо) проводились ремонтні роботи споруд цехів, ремонт фундаментів, ремонт приміщень, ремонт крівлі, капітальний ремонт тепловозу, ремонт доріг, ремонт стелі та інше, що за своїм змістом та характеристиками, за результатами дослідження первинних документів, відповідали умовам капітального ремонту.

При цьому, в бухгалтерському обліку операції відображено проведеннями: Дт 91 «Загально виробничі витрати» Кт 631, Кт 20 (з субрахунками); Дт 23 «Виробництво» Кт 91 «Загально виробничі витрати».

Відповідно до пункту 32 розділу VI «Облік ремонту та поліпшення основних засобів» Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів затверджених наказом Міністерства фінансів України від 30.09.2003 № 561 встановлено, що вартість робіт, що приводять до збільшення очікуваних майбутніх вигід від об`єкта основних засобів, включається до капітальних інвестицій з майбутнім збільшенням первісної вартості основних засобів.

Підставою для визнання капітальними інвестиціями витрат, пов`язаних з поліпшенням основних засобів, є зростання внаслідок цих витрат очікуваного терміну корисного використання об`єкта, кількості та/або якості продукції (робіт, послуг), яка виробляється (надається) цим об`єктом.

Також суд встановив, що у акті перевірки зазначено, що облікова політика ПрАТ «Стальканат» затверджена наказом № 1 від 01.01.2022 «Про облікову політику відповідно МСБО,МСФО, (IFRS/IAS) ПрАТ «Стальканат»».

Облікова політика на 2023 рік затверджена наказом № 1 від 02.01.2023 «Про облікову політику відповідно МСБО,МСФО, (IFRS/IAS) ПрАТ «Стальканат»».

Облікова політика на 2024 рік затверджена наказом № 1 від 02.01.2024 «Про облікову політику відповідно МСБО,МСФО, (IFRS/IAS) ПрАТ «Стальканат»» - продовжено дію наказу № 1 від 02.01.2023 Про облікову політику відповідно МСБО,МСФО, (IFRS/IAS) ПрАТ «Стальканат»» на 2024 рік.

На пiдставi акта перевiрки вiд 02.04.2025р. № 197/34-00-07-06/44437592 з урахуванням висновку складеного за результатами розгляду заперечень від 30.04.2025 року № 28/61-25/34-00-07-06 та Вiдповiдi вiд 30.04.2025 р. № 1147/6/34-00- 07-06 МУ ДПС по роботі з ВПП було прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 07.05.2025 № 6 про збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на 12 263 119 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 3 065 779, 75 грн.

Суд встановив, що позивачем була подана до Державної податкової служби України скарга на податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 07.05.2025 № 6.

Рішенням про результати розгляду скарги Державної податкової служби України від 17.07.2025 року № 20599/6/99-00-06-01-01-06, податкове повідомлення рішення залишено без змін, а скаргу, - без задоволення.

Судом досліджено копії первинних документів щодо проведеного ремонту, які надавались контролюючому органу в ходів планової перевірки в розрізі виду виконання робіт та об`єктів відповідно до додатків 17 та 17.1 до Акту перевірки, а саме:

По ремонтам підрядним способом:

- накази про витрати на поточний ремонт;

- дефектні акти, складені комісією про необхідність у проведенні поточного ремонту;

- договори підряду зі Специфікаціями та додатковими угодами, укладені з підрядниками на певні види ремонтних робіт;

- акти приймання виконаних будівельних робіт, складені за формою №КБ2в.

По ремонтам господарським способом (власними силами):

- накази про витрати на поточний ремонт;

- дефектні акти, складені комісією про необхідність у проведенні поточного ремонту;

- калькуляція фактичних витрат РБД;

- матеріальний звіт на списання по ремонту та інвестиціям ремонтно будівельної ділянки (по тим роботам, в яких затрати на матеріали не закладені в калькуляції та по факту не використовувалися - Матеріальний звіт не складався та не долучався);

- акти приймання здачі поточного ремонту об`єктів основних засобів, складені головою та членами комісії щодо класифікації проведених ремонтних робіт, як поточний ремонт з подальшим відображенням витрат на поточний ремонт у складі поточних витрат періоду.

Також суд встановив, що позивачем було замовлено судову економічну експертизу щодо дослідження висновків акту перевірки від 02.04.2025 року та надано контролюючому органу та суду висновок експерта за результатами проведення судової економічної експертизи від 20.06.2025 року № 20/06-2025, відповідно до якого у межах наданих на дослідження документів, не підтверджено висновок акту щодо завищення суми витрат при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток за періоди 2022 рік, 2023 рік та три квартали 2024 рік у загальній сумі 69 155 413 грн.

Судом досліджено наказ № 1 від 01.01.2022 «Про облікову політику відповідно МСБО,МСФО, (IFRS/IAS) ПрАТ «Стальканат»», наказ № 1 від 02.01.2023 «Про облікову політику відповідно МСБО,МСФО, (IFRS/IAS) ПрАТ «Стальканат»», та наказ № 1 від 02.01.2024 «Про облікову політику відповідно МСБО,МСФО, (IFRS/IAS) ПрАТ «Стальканат»», дію якого продовжено на 2024 рік, та накази про затвердження щорічного технічного огляду.

Також судом досліджено доповідь обґрунтування щодо неправомірної перекваліфікації ремонтних робіт ПрАТ «Стальканат» з фотофіксацією.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).

Аналізуючи правомірність прийняття оскаржуваного рішення, що є змістом правовідносин у цій справі, відповідно до приписів ст. 2 КАС України, суд виходить із застосування таких норм матеріального права.

Так, спірні правовідносини врегульовано нормами Податкового кодексу України (далі ПК України).

Згідно з ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством».

Згідно з п. 44.2. ст. 44 ПК України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пп. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.

Згідно з 138.1 статті 138 Податкового кодексу України, фінансовий результат до оподаткування збільшується:

на суму нарахованої амортизації основних засобів та/або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

на суму уцінки та втрат від зменшення корисності основних засобів та/або нематеріальних активів, включених до витрат звітного періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

на суму залишкової вартості окремого об`єкта основних засобів та/або нематеріальних активів, визначеної відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта.

на суму залишкової вартості окремого об`єкта невиробничих основних засобів та/або невиробничих нематеріальних активів, визначеної відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта;

на суму витрат на ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення невиробничих основних засобів чи невиробничих нематеріальних активів, віднесених до витрат відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Відповідно до п. 138.2. ст. 138 ПК України фінансовий результат до оподаткування зменшується:

на суму розрахованої амортизації основних засобів та/або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 цієї статті;

на суму залишкової вартості окремого об`єкта основних засобів та/або нематеріальних активів, визначеної з урахуванням положень цієї статті Кодексу, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта;

на суму дооцінки основних засобів та/або нематеріальних активів у межах попередньо віднесених до витрат уцінки відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

на суму вигід від відновлення корисності основних засобів та/або нематеріальних активів у межах попередньо віднесених до витрат втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

на суму первісної вартості придбання або виготовлення окремого об`єкта невиробничих основних засобів та/або невиробничих нематеріальних активів та витрат на їх ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення, у тому числі віднесених до витрат відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі продажу такого об`єкта невиробничих основних засобів або нематеріальних активів, але не більше суми доходу (виручки), отриманої від такого продажу.

Змістом спірних правовідносин є правомірність включення позивачем витрат на ремонт та обслуговування об`єктів основних засобів товариства до поточних витрат. Водночас, контролюючим органом зроблений висновок, що вказані роботи, перелічені у додатку 17 до акту перевірки за своїми характеристиками та змістом відносяться до робіт з капітального ремонту, тобто до робіт, які є капітальними інвестиціями.

Надаючи оцінку доводам та запереченням сторін, суд виходить із застосування норм права таким чином.

Згідно з п. 44.2. ст. 44 ПК України, платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Сукупний аналіз п. 44.2. ст. 44 ПК України доводить, що визначення об`єкту оподаткування з податку на прибуток за міжнародними стандартами має бути з урахуванням положень цього Кодексу, тобто не суперечити положенням Податкового кодексу України.

Суд встановив, що відповідно до наказу № 1 від 01.01.2022 «Про облікову політику відповідно МСБО,МСФО, (IFRS/IAS) ПрАТ «Стальканат»», наказу № 1 від 02.01.2023 «Про облікову політику відповідно МСБО,МСФО, (IFRS/IAS) ПрАТ «Стальканат»», та наказу № 1 від 02.01.2024 «Про облікову політику відповідно МСБО,МСФО, (IFRS/IAS) ПрАТ «Стальканат»», дію якого продовжено на 2024 рік, ПрАТ «Стальканат» організовує та веде бухгалтерській облік, складає бухгалтерську звітність відповідно до закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Міжнародними стандартами фінансової звітності (МСФЗ), Міжнародними стандартами бухгалтерського обліку (МСБО) та іншими нормативними актами.

Відповідно до п. 3.3. облікову політику відповідно МСБО,МСФО, (IFRS/IAS) ПрАТ «Стальканат», Товариство застосовує типові міжгалузеві форми первинних облікових документів, затверджені постановами держкомстату України або первинні облікові документи, розроблені самостійно з дотриманням вимог до первинних документів.

Враховуючи вище приведений аналіз норм права та установлену ПрАТ «Стальканат» облікову політику, суд доходить висновку, що доводи позивача, що для позивача не застосовні норми НП (С)БО, а мають бути застосовні норми МСБО, є правомірними та враховуються судом.

Так, відповідно до п. 1 МСБО (IAS) 16 «Основні засоби» метою цього Стандарту є визначення облікового підходу до основних засобів, щоб користувачі фінансової звітності могли розуміти інформацію про інвестиції суб`єкта господарювання в його основні засоби та зміни в таких інвестиціях. Основні питання обліку основних засобів - це визнання активів, визначення їхньої балансової вартості та амортизаційних відрахувань, а також збитків від зменшення корисності, які слід визнавати у зв`язку з ними.

Згідно з п. 7 МСБО (IAS) 16 «Основні засоби», собівартість об`єкта основних засобів слід визнавати активом, якщо і тільки якщо:

а) є ймовірність, що майбутні економічні вигоди, пов`язані з об`єктом, надійдуть до суб`єкта господарювання;

б) собівартість об`єкта можна достовірно оцінити.

Відповідно до п. 10 МСБО (IAS) 16 «Основні засоби» витрати на основні засоби на час їх виникнення необхідно оцінювати за принципом визнання. Ці витрати складаються з витрат, понесених спочатку на придбання або спорудження об`єкта основних засобів, та витрат, понесених у подальшому на його збільшення, заміну його частини або на обслуговування.

Порядок відображення в обліку подальших витрат на основні засоби розглядається у п. 12, п. 13, п. 14 МСБО (IAS) 16.

Так, відповідно до п. 12 МСБО (IAS) 16, згідно з принципом визнання в параграфі 7, суб`єкт господарювання не визнає в балансовій вартості об`єкта основних засобів витрати на щоденне обслуговування об`єкта. Навпаки, ці витрати визнаються в прибутку чи збитку, коли вони понесені. Витрати на щоденне обслуговування об`єкта, як правило, - це витрати на заробітну плату та витратні матеріали, а також це можуть бути витрати на незначні деталі. Призначення цих видатків часто визначають як "ремонти та технічне обслуговування" об`єкта основних засобів.

Відповідно до п. 13 МСБО (IAS) 16 запасні частини деяких об`єктів основних засобів можуть потребувати заміни через регулярні проміжки часу. Наприклад, піч треба облицьовувати після певної кількості годин використання, частини салону літака (такі, як сидіння чи кухня) потребують кількаразової заміни протягом строку корисної експлуатації літального апарата. Об`єкти основних засобів також можуть бути придбаними з метою здійснення порівняно нечастої повторної заміни (наприклад заміна внутрішніх стін будівлі) або навіть для одноразової заміни. Згідно з принципом визнання в параграфі 7, суб`єкт господарювання визнає в балансовій вартості об`єкта основних засобів собівартість замінюваної частини такого об`єкта, коли витрати понесені, якщо задовольняються критерії визнання. Балансову вартість тих частин, що їх замінюють, припиняють визнавати відповідно до положень про припинення визнання цього Стандарту (див. параграфи 67 - 72).

Згідно з п. 14 МСБО (IAS) 16, умовою подовження експлуатації об`єкта основних засобів (наприклад, літака) може бути виконання регулярних основних технічних оглядів для виявлення несправностей, незалежно від того, чи замінюються частини об`єкта. Під час виконання значного огляду витрати на нього визнаються в балансовій вартості об`єкта основних засобів як заміна, якщо задовольняються критерії визнання. Будь-яку балансову вартість витрат на попередній огляд (на відміну від матеріальних частин), яка залишається, визнавати припиняють. Це відбувається незалежно від того, чи були ідентифіковані витрати попереднього огляду в операції, у якій об`єкт купували чи будували. Якщо треба, попередньо оцінені витрати на майбутній подібній огляд можна використати як показник того, якою була собівартість існуючого компонента технічного огляду під час купівлі чи будівництва об`єкта.

Таким чином, МСБО 16 визначено, що всі подальші витрати, які відносяться до об`єкта ОЗ, який уже був визнаний, повинні:

- відноситися на балансову вартість ОЗ, якщо суб`єкт господарювання з великою часткою імовірності отримає майбутні економічні вигоди, що перевищують первісно розраховані нормативні показники існуючого активу (капіталізуються);

- бути визнані як витрати в тому періоді, у якому були понесені (не капіталізуються).

До витрат, що капіталізуються, відносяться:

- зміна модифікації об`єкта ОЗ, яка збільшує строк його корисної служби або підвищує його потужність;

- вдосконалення деталей і вузлів машин для досягнення значного поліпшення якості продукції, що випускається;

- упровадження нових виробничих процесів, що забезпечують значне скорочення раніше розрахованих виробничих витрат.

До витрат, що не капіталізуються, відносяться: витрати на ремонт або технічне обслуговування ОЗ, понесені для відновлення або збереження майбутніх економічних вигід.

Як встановлено судом, ПрАТ «Стальканат» організовує та веде бухгалтерській облік, складає бухгалтерську звітність відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Міжнародними стандартами фінансової звітності (МСФЗ), Міжнародними стандартами бухгалтерського обліку (МСБО) та зокрема в Додатку № 1 до наказу ПрАТ «СТАЛЬКАНАТ» від 02.01.2023 № 1 «Облікова політика з метою бухгалтерського обліку на 2023 рік» зазначено, що бухгалтерський облік здійснюється відповідно до МСБО (IAS) 16 «Основні засоби»: «Під час визначення виду ремонту звертати увагу на міжремонтний період та результату ремонту: це підтримання експлуатаційних якостей об`єкта ремонту чи відновлення та приведення об`єкта до можливості його експлуатування Також звертайте увагу на обсяг робіт: це частковий ремонт і заміна чи загальний ремонт (наприклад, ремонт частини фасаду чи ремонт всього фасаду будівлі й т.д.).

Для того, щоб визначити до якого характеру робіт відноситься ремонт (поточний чи капітальний) необхідно досліджувати площу виконання робіт відносно загального об`єкта.

До поточних ремонтів відносити обсяг ремонтних робіт, який жодним чином не змінює площу приміщення, його конструкцію та функціональне призначення самого приміщення та направлені лише на підтримання експлуатаційних якостей приміщення,

Згідно з п. 55 МСБО 16 амортизацію не припиняти, коли актив не використовують або він вибуває з активного використання, поки актив не буде замортизовано повністю. МСБО 16 не передбачає припинення нарахування амортизації на період реконструкції, модернізації та іншого поліпшення ОЗ.

На період проведення поточного ремонту загальну експлуатацію об`єкту ОЗ не припиняти».

Повертаючись до обставин у цій справі, суд зазначає, що судом досліджено копії первинних документів щодо проведеного ремонту, які надавались контролюючому органу в ході планової перевірки в розрізі виду виконання робіт та об`єктів відповідно до додатків 17 та 17.1 до Акту перевірки, а саме:

По ремонтам підрядним способом:

- накази про витрати на поточний ремонт;

- дефектні акти, складені комісією про необхідність у проведенні поточного ремонту;

- договори підряду зі Специфікаціями та додатковими угодами, укладені з підрядниками на певні види ремонтних робіт;

- акти приймання виконаних будівельних робіт, складені за формою №КБ2в.

По ремонтам господарським способом (власними силами):

- накази про витрати на поточний ремонт;

- дефектні акти, складені комісією про необхідність у проведенні поточного ремонту;

- калькуляція фактичних витрат РБД;

- матеріальний звіт на списання по ремонту та інвестиціям ремонтно будівельної ділянки (по тим роботам, в яких затрати на матеріали не закладені в калькуляції та по факту не використовувалися - Матеріальний звіт не складався та не долучався);

- акти приймання здачі поточного ремонту об`єктів основних засобів, складені головою та членами комісії щодо класифікації проведених ремонтних робіт, як поточний ремонт з подальшим відображенням витрат на поточний ремонт у складі поточних витрат періоду.

Суд встановив, що основними доводами відповідача щодо віднесення витрат до витрат капітального ремонту та витрати капітальних інвестицій є те, що були проведені демонтажні роботи із заміни вікон, покрівлі, конструкцій, покладення асфальту, покрашення стін, проведено капітальний ремонт тепловозу, заміни шпал у колії, ремонт крану, що за своїми характеристиками відноситься до капітального ремонту, відбулась зміна технологічних властивостей ОЗ, є очікування економічних вигод у майбутньому, збільшено термін експлуатації ОЗ, зменшено витрат на експлуатацію ОЗ. При цьому відповідач посилається на Методичні рекомендації з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджені Міністерством фінансів України наказом від 30 вересня 2003 року №561.

Так, згідно з статті 6 Закону №996-XIV, державне регулювання бухгалтерського обліку та фінансової звітності в Україні здійснюється з метою створення єдиних правил ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності, які є обов`язковими для всіх підприємств та гарантують і захищають інтереси користувачів, а також удосконалення бухгалтерського обліку та фінансової звітності, Міністерство фінансів України наказом від 30 вересня 2003 року №561 затвердило Методичні рекомендації з бухгалтерського обліку основних засобів (далі - Методичні рекомендації №561).

Пунктом 29 Методичних рекомендацій №561 визначено, що рішення про характер і ознаки здійснюваних підприємством робіт, тобто, чи спрямовані вони на підвищення техніко-економічних можливостей (модернізація, модифікація, добудова, реконструкція) об`єкта, що приведе у майбутньому до збільшення економічних вигод, чи здійснюються вони для підтримання об`єкта в придатному для використання стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, приймається керівником підприємства з урахуванням результатів аналізу існуючої ситуації та суттєвості таких витрат. Зокрема, заміна окремих важливих компонентів (частин) основних засобів (двигунів тощо) може бути відображена як заміна об`єкта основних засобів, якщо термін корисного використання такої частини відрізняється від терміну корисного використання основних засобів, до яких належить цей компонент. У цьому випадку заміна такого компонента відображається капітальними інвестиціями у придбання нового об`єкту основних засобів і списанням заміненого об`єкту. Витрати на поліпшення основних засобів для відновлення майбутніх економічних вигод, очікуваних від їх використання, визнаються капітальними інвестиціями за умови, що балансова вартість активу не перевищує суми його очікуваного відшкодування.

Витрати на капітальний ремонт об`єктів основних засобів визнаються витратами звітного періоду. Такі витрати можуть бути визнані капітальними інвестиціями, якщо витрати на значний огляд і капітальний ремонт можуть бути ідентифіковані з окремою замортизованою частиною (компонентом) основних засобів. Витрати на ремонт можуть бути визнані капітальними інвестиціями, якщо ціна придбання активу вже відображає зобов`язання (необхідність) підприємства здійснити в майбутньому витрати для приведення активу до стану, в якому він придатний для використання. Наприклад, у разі придбання будівлі, яка потребує ремонту, витрати на ремонт приймаються на збільшення первісної вартості цієї будівлі до суми, яка може бути відшкодована від використання будівлі в майбутньому (пункт 30 Методичних рекомендацій №561).

Вартість робіт, що приводять до збільшення очікуваних майбутніх вигод від об`єкта основних засобів, включається до капітальних інвестицій з майбутнім збільшенням первісної вартості основних засобів. Підставою для визнання капітальними інвестиціями витрат, пов`язаних з поліпшенням основних засобів, є зростання внаслідок цих витрат очікуваного терміну корисного використання об`єкта, кількості та/або якості продукції (робіт, послуг), яка виробляється (надається) цим об`єктом. Первісна (переоцінена) вартість основних засобів може бути збільшена на суму витрат, пов`язаних з поліпшенням та ремонтом об`єкта, визначену у порядку, встановленому податковим законодавством. Прикладами такого поліпшення є: а) модифікація, модернізація об`єкта основних засобів з метою подовження терміну його корисної експлуатації або збільшення його виробничої потужності; б) заміна окремих частин устаткування для підвищення якості продукції (робіт, послуг); в) впровадження ефективнішого технологічного процесу, що дозволить зменшити первісно оцінені виробничі витрати; г) добудова (надбудова) будівлі, що збільшить кількість місць (площу) будівлі, обсяги та/або якість виконуваних робіт (послуг) чи умови їх виконання (пункт 31 Методичних рекомендацій №561).

Витрати, що здійснюються для підтримання об`єкта в робочому стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання (технічний огляд, технічне обслуговування, ремонт тощо), включаються до складу витрат звітного періоду (пункт 32 Методичних рекомендацій №561).

Зміст наведених положень П(С)БО 7 «Основні засоби», а також рекомендацій (методичної допомоги) щодо порядку відображення операцій в бухгалтерському обліку, дає підстави для висновку про те, що роботи, пов`язані з поліпшенням основних засобів, приводять до збільшення первісно очікуваних вигод від використання об`єкта (ів).

Такими роботами можуть бути модернізація, модифікація, добудування, дообладнання, реконструкція, у результаті яких відбувається збільшення очікуваного строку корисного використання об`єкта, кількості й/або якості продукції (робіт, послуг), виробленої (надаваної) цим об`єктом. Роботами ж, пов`язаними з підтримкою основних засобів у робочому стані, є поточні ремонти, техогляд, обслуговування тощо. Видатки на проведення таких робіт включаються у видатки поточного періоду відповідного напрямку.

В бухгалтерському обліку заходи на поліпшення та ремонт основних засобів можуть відображатися по-різному. Насамперед враховується характер проведення останніх та вплив на первісну вартість та первісно очікувані майбутні економічні вигоди від використання цього об`єкта. Витрати, які здійснюються для підтримки об`єкта в робочому стані й отримання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигід від його використання включаються до складу витрат поточного періоду на підставі акта виконаних робіт. В той же час, у разі якщо за наслідками понесених витрат на ремонтні роботи відбулось поліпшення основного засобу, внаслідок чого, зокрема, зростає очікуваний термін корисного використання такого об`єкта, такі витрати слід відносити до капітальних інвестицій. Аналогічними є наслідки і у разі, якщо відбувається заміна окремого важливого компонента (частини) основного засобу, термін корисного використання якого відрізняється від терміну корисного використання такого основного засобу.

У постанові від 10 квітня 2020 року (справа №1440/1967/18) Верховний Суд вказав, що саме керівник підприємства, з урахуванням результатів аналізу поточної ситуації і їх істотності, вирішує як класифікувати видатки.

Тобто, керівництво підприємства визначає, які роботи вважаються поліпшенням об`єкта основних засобів, а які пов`язані з підтримкою їх в робочому стані.

Залежно від цього видатки відображаються або як капітальні інвестиції з наступним збільшенням первісної вартості об`єкта основних засобів, або як видатки поточного періоду. Саме вид фактично здійсненого поліпшення визначає порядок обліку витрат підприємства на проведення такого.

З наведеного випливає, що проведення поліпшення об`єкта передбачає вдосконалення конструкції, що забезпечує підвищення продуктивності об`єкта, який модернізується, сприяє розширенню його технологічних можливостей, досягненню економії ресурсів, покращення умов праці тощо. Здійснення ж ремонту полягає у частковому відновленні окремих об`єктів для підтримання їх в робочому стані.

Дослідивши наявні у матеріалах справи копій первинних документів по кожній господарської операції, що було предметом перевірки контролюючим органом, а також доповідь обґрунтування щодо неправомірної перекваліфікації ремонтних робіт ПрАТ «Стальканат», суд погоджується з доводами позивача, що наведені роботи були направлені на підтримку у робочому стані ОЗ, запобігання аварійного стану та забезпечення безпечних умов експлуатації, а тому є витратами на повсякденне обслуговування ОЗ, отже вірно визначені позивачем як витрати поточного періоду.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основний вид економічної діяльності ПрАТ «Стальканат» - 25.93 Виробництво виробів із дроту, ланцюгів і пружин

Виробництво - це процес (цикл процесів) створення певного товару (продукту) із використанням машин, обладнання та устаткування та залученням людських сил.

Отже виробництво потребує повсякденне обслуговування основних засобів для підтримання його у належному робочому стані задля безперервного виробництва.

Посилання відповідача, що проведення демонтажних робіт є капітальним ремонтом, а отже такі роботи мають бути включені до витрат капітальних інвестицій, відхиляються судом, оскільки, по-перше, як встановлено судом позивачем застосовні норми МСБО, що чітко передбачено обліковою політикою ПрАТ «Стальканат», та визначено позивачем як поточні витрати.

По-друге, як вже було зазначено зміст наведених положень П(С)БО 7 «Основні засоби», а також рекомендацій (методичної допомоги) щодо порядку відображення операцій в бухгалтерському обліку, дає підстави для висновку про те, що роботи, пов`язані з поліпшенням основних засобів, приводять до збільшення первісно очікуваних вигод від використання об`єкта (ів).

Такими роботами можуть бути модернізація, модифікація, добудування, дообладнання, реконструкція, у результаті яких відбувається збільшення очікуваного строку корисного використання об`єкта, кількості й/або якості продукції (робіт, послуг), виробленої (надаваної) цим об`єктом.

Водночас, виконані позивачем демонтажні роботи не містять робіт з добудування, дообладнання, реконструкції, модернізації.

Роботами ж, пов`язаними з підтримкою основних засобів у робочому стані, є поточні ремонти, техогляд, обслуговування тощо та видатки на проведення таких робіт включаються у видатки поточного періоду відповідного напрямку.

З наведених підстав відхиляються й доводи відповідача щодо віднесення до витрат з капітальних інвестицій замовні роботи з ремонту кранової естакади СДКЦ та капітального ремонту тепловозу, оскільки суду не надано докази щодо модернізації вказаних об`єктів.

Суд встановив, що позивачем замовлено судову економічну експертизу, за результатами якої складено висновок експерта від 20.06.2025 року № 20/06-2025, в якому зроблено висновок, що у межах наданих на дослідження документів, документально не підтверджується висновок акту від 02.04.2025 року про результати планової виїзної документальної перевірки щодо завищення ПрАТ «Стальканат» суми витрат при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток.

У зазначеній судовій економічній експертизі експертом зроблений такий висновок: «У контексті норм п.12 МСБО 16, що всі подальші витрати, які відносяться до об`єкта основних засобів, який уже був визнаний, повинні:

? відноситися на балансову вартість ОЗ, якщо суб`єкт господарювання з великою часткою імовірності отримає майбутні економічні вигоди, що перевищують первісно розраховані нормативні показники існуючого активу (капіталізуються);

- бути визнані як витрати в тому періоді, у якому були понесені (не капіталізуються).

До витрат, що капіталізуються, відносяться:

- зміна модифікації об`єкта ОЗ, яка збільшує строк його корисної служби або підвищує його потужність;

- вдосконалення деталей і вузлів машин для досягнення значного поліпшення якості продукції, що випускається;

- упровадження нових виробничих процесів, що забезпечують значне скорочення раніше розрахованих виробничих витрат.

До витрат, що не капіталізуються, відносяться: витрати на ремонт або технічне обслуговування основних засобів, понесені для відновлення або збереження майбутніх економічних вигід».

Судовий експерт попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за завідом неправдивий висновок експерта.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд погоджується з висновками судового експерта, наведені у висновку від 20.06.2025 року № 20/06-2025 та вважає необхідним врахувати висновок експерта як доказ на підтвердження обставин щодо протиправності оскаржуваного податкового повідомлення рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що позов задоволено, сплачений судовий збір належить стягненню з відповідача на користь позивача.

У позовній заяві представник позивача зазначив, що розрахунок витрат на правову допомогу з документами, що підтверджують фактичну оплату витрат за надані послуги будуть надані до суду до закінчення судових дебатів з відповідною заявою про їх компенсацію.

Таким чином, заява про розподіл про витрати на правничу допомогу не розглядається судом разом з ухваленням рішення суду по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «СТАЛЬКАНАТ» (, місце знаходження: 65007, м. Одеса, вул. Водопровідна, буд. 16) до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (, місце знаходження: 65015, Одеська область, м. Одеса, просп. Шевченка, буд. 15/1) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податку № 6від 07.05.2025 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податку (, місцезнаходження: 65015, м. Одеса, пр.-т. Шевченка, 15/1) на користь Приватного акціонерного товариства «СТАЛЬКАНАТ» (, місце знаходження: 65007, м. Одеса, вул. Водопровідна, буд. 16) судовий збір в розмірі 30280,00 грн. (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано « 06» березня 2026 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко