Справа № 280/9479/25
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

05 березня 2026 року Справа № 280/9479/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до 3 Територіальний Одеський вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (3 ТВУЗ Держспецзв`язку) (вул. Гоголя, 179, м. Миргород, Полтавська область, 37602, )

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

28.10.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі позивач) до 3 Територіальний Одеський вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (3 ТВУЗ Держспецзв`язку) (надалі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ № 5-С від 06 серпня 2025 року начальника Четвертого центру, яким до старшого лейтенанта ОСОБА_2 , застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани;

зобов`язати відповідача виключити відомості про зазначене дисциплінарне стягнення з моєї особової справи та з усіх облікових документів, що містять інформацію про нього;

визнати дії комісії службового розслідування такими, що проведені з порушенням вимог законодавства, у зв`язку з неповним, необ`єктивним та упередженим з`ясуванням обставин справи;

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржуваний наказ є необґрунтованим, непропорційним і суперечить змісту самого Акта службового розслідування, що покладений в його основу. Зазначає, що свої посадові обов`язки позивач виконував належним чином, своєчасно подавав донесення, взаємодіяв із керівництвом та усував недоліки, на які зверталася увага. Всі питання щодо організації комунікації у месенджерах були вирішені у найкоротший термін, жодних негативних наслідків для служби не настало. Проте ці факти не були враховані комісією при ухваленні висновку та начальником центру при винесенні наказу. Рішення про накладення дисциплінарного стягнення було прийнято з порушенням принципів об`єктивності, всебічності та повноти розгляду, без належної перевірки обставин та без урахування доказів, які свідчать про відсутність вини позивача.

Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зазначив, що позивач, своїми діями увів в оману свого безпосереднього начальника, виявив неповагу до старших командирів, тим самим порушив вимоги статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та статті 11 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" та при цьому поставив під загрозу виконання завдань за призначенням підрозділами Четвертого центру 3 ТВУЗ Держспецзв`язку. У задоволенні позову просить відмовити.

Ухвалою суду від 03.11.2025 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) та встановлено відповідачу термін для усунення недоліків. Позивачем через канцелярію суду надані документи на виконання ухвали суду, якими були усунуті недоліки позовної заяви.

Розглянувши заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначеною позовною заявою, враховуючи запроваджений в Україні правовий режим воєнного стану, а також те що позивач перебуває на військовій службі, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду із зазначеною позовною заявою та наявність підстав для його поновлення.

Ухвалою суду від 02.12.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 05.03.2026 у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Начальник 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України полковник ОСОБА_3 наказом від 06.08.2025 № 5-С оголосив сувору догану начальнику 1 відділу Четвертого центру 3 ТВУЗ Держспецзв`язку ОСОБА_1 за невиконання пункту 2.2. розділу 2 посадової інструкції начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 та статей 28, 30 розділу 1 частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХIV.

З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для накладення дисциплінарного стягнення на позивача став Акт службового розслідування від 01.08.2025. Розслідування проводилоася комісією, призначеною наказом 3 ТВУЗ Держспецзв`язку від 03.07.2025 №76 «Про призначення службового розслідування».

Службове розслідування проводилося на підставі рапорту т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , в якому він зазначив про перешкоджання його службовій діяльності, як тимчасово виконуючому обов`язки начальника Четвертого центру зі сторони начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 лейтенанта ОСОБА_1 .

Так, полковник ОСОБА_4 о 20.11 30.06.2025 поставив ряд організаційних завдань начальнику НОМЕР_2 відділу Четвертого центру старшому лейтенанту ОСОБА_1 , а саме: долучення полковника ОСОБА_4 до існуючих груп загального користування Четвертого центру в месенджерах Signаl та WhatsApp з метою оперативного доведення інформації підпорядкованим військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_1 . Попередньо старший лейтенант ОСОБА_1 погодився виконати поставлене завдання, проте о 21год 28 хв 30.06.2025 старший лейтенант ОСОБА_1 доповів, що не може надати доступ до груп загального користування Четвертого центру в месенджерах Signаl та WhatsApp по причині, що адміністратором груп є старший лейтенант ОСОБА_5 .

О 22 год 02 хв 30.06.2025 старший лейтенант ОСОБА_5 забрав права адміністраторів груп загального користування Четвертого центру в месенджерах Signаl та WhatsApp з інших учасників груп, в тому числі з старшого лейтенанта ОСОБА_1 , тобто після доповіді старшого лейтенанта ОСОБА_1 .

О 22 год 39 хв 30.06.2025 полковник ОСОБА_4 на поставлене запитання щодо функціонування вищезазначених груп, о 22 год 44 хв 30.06.2025 отримав неправдиву інформацію від старшого лейтенанта ОСОБА_1 про припинення функціонування цих груп. Разом з тим, ведення цих груп і перебування в них сторонніх осіб відбувалось до 15.07.2025.

Зокрема в акті службового розслідування зазначено, що на поставлену задачу щодо долучення полковника ОСОБА_4 до існуючих груп загального користування Четвертого центру в месенджерах Signаl та WhatsApp з метою оперативного доведення інформації підпорядкованим військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_1 , старший лейтенант ОСОБА_1 надав полковнику ОСОБА_4 інструкцію, щодо створення груп в месенджерах. Отже, старший лейтенант ОСОБА_1 не виконав розпорядження полковника ОСОБА_4 щодо його долучення до існуючих груп в месенджерах. Під час опрацювання зазначених питань полковник ОСОБА_4 стикнувся з свідомим наданням йому недостовірної інформації та введення його, як т.в.о. начальника Четвертого центру, в оману.

Разом з тим, старший лейтенант ОСОБА_1 надавав вказівки особовому складу Четвертого центру щодо всілякого ігнорування поставлених завдань полковником ОСОБА_4 та приховував дані щодо оперативної обстановки та виконання бойових (спеціальних) завдань зовнішніми екіпажами безпілотних систем. Також, полковник ОСОБА_4 поставив завдання старшому лейтенанту ОСОБА_1 щодо надання йому щоденного бойового донесення Четвертого центру для ознайомлення та підписання, проте варто зазначити, що 01.07.2025 полковник ОСОБА_4 бойове донесення Четвертого центру отримав для ознайомлення із запізненням у дві з половиною години і тільки після чергового нагадування о 07.23 01.07.2025.

Не погодившись із наказом № 5-С від 06.08.2025, позивач звернувся до суду із позовом про визнання його протиправним та скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відносини щодо проходження військовослужбовцями військової служби врегульовані, зокрема, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі по тексту - Закон №2232).

Згідно зі статтею 2 цього Закону №2232, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 24 Закону №2232 передбачено, що початком проходження військової служби вважається, зокрема, день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, який затверджений Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 (далі по тексту Дисциплінарний Статут).

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Пунктом 5 Статуту передбачено, що за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

При цьому, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Закон України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі по тексту - Статут ЗСУ).

Так, за статтею 3 Статуту ЗСУ, військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Статтею 11 Статуту ЗСУ визначено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати порушень, пов`язаних із дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості;

бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Статтею 16 Статуту ЗСУ визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

За положенням ст. 48 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту, під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Суд наголошує, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.

Суд вважає за необхідне зазначити, що позивач погодився виконати поставлене завдання. Водночас о 21год 28хв 30.06.2025 він доповів про неможливість його виконання у зв`язку з тим, що адміністратором груп є інша службова особа старший лейтенант ОСОБА_5 .

Отже, факт погодження виконати завдання свідчить про відсутність початкового наміру його ігнорувати. Крім того, відповідачем не доведено, що станом на 20:1121:28 30.06.2025 позивач мав технічну можливість самостійно додати полковника ОСОБА_4 до зазначених груп.

Суд зазначає, що для притягнення до дисциплінарної відповідальності необхідно встановити: наявність обов`язку, можливість його виконання та вину у формі умислу або необережності.

У даному випадку відповідачем не доведено, що позивач мав реальні повноваження адміністрування груп, свідомо відмовився виконати наказ та вжив заходів для перешкоджання його виконанню.

Обставини справи свідчать про наявність службової неузгодженості щодо розподілу повноважень адміністрування груп, що саме по собі не утворює складу дисциплінарного проступку.

Крім того, в Акті службового розслідування від 01.08.2025 також зазначено, що полковник ОСОБА_4 поставив завдання старшому лейтенанту ОСОБА_1 щодо надання йому щоденного бойового донесення Четвертого центру для ознайомлення та підписання, проте варто зазначити, що 01.07.2025 полковник ОСОБА_4 бойове донесення Четвертого центру отримав для ознайомлення із запізненням у дві з половиною години і тільки після чергового нагадування о 07.23 01.07.2025.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи не містять доказів існування письмового наказу або встановленого регламентом конкретного часу подання бойового донесення, який був би порушений позивачем.

За відсутності чітко визначеного строку виконання обов`язку неможливо дійти беззаперечного висновку про прострочення його виконання.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази систематичного порушення строків подання службових документів позивачем. Відповідно до принципу індивідуалізації дисциплінарної відповідальності, разове несуттєве відхилення від організаційних строків не може автоматично розцінюватися як істотне порушення військової дисципліни.

Крім того, матеріали службового розслідування не містять аналізу причин затримки, не з`ясовано, чи були об`єктивні обставини, пов`язані з виконанням службових завдань, які могли вплинути на строки подання донесення.

Суд зазначає, що дисциплінарна відповідальність не може ґрунтуватися лише на формальному встановленні факту затримки без оцінки її наслідків. Разом з тим, відповідачем не доведено, що затримка бойового донесення спричинила зрив виконання бойових завдань, вплинула на управління підрозділом або призвела до будь-яких негативних наслідків.

Суд також враховує, що дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани є заходом підвищеної суворості, який застосовується за істотні порушення службової дисципліни.

Відповідно до принципу пропорційності дисциплінарне стягнення повинно відповідати тяжкості проступку. Формальне встановлення факту організаційної затримки без доведення її істотності та вини особи не може бути достатньою підставою для застосування такого виду стягнення.

З огляду на відсутність тяжких наслідків та умислу, застосування саме суворої догани є непропорційним.

Отже, оскільки факт істотного порушення службових обов`язків позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено, суд доходить висновку про протиправність наказу № 5-С від 06.08.2025 року.

З огляду на викладене, позов і цій частині підлягає задоволенню, а спірний наказ визнанню протиправним та скасуванню.

Суд зазначає, що скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності зумовлює необхідність поновлення порушених прав позивача у повному обсязі. Оскільки відомості про накладене дисциплінарне стягнення підлягають внесенню до особової справи та інших облікових документів, їх подальше зберігання за відсутності правової підстави порушує права позивача. З огляду на визнання наказу № 5-С протиправним, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача виключити відповідні відомості з особової справи та всіх облікових документів.

Разом із тим, скасування наказу про дисциплінарне стягнення не залежить від оцінки роботи комісії: наказ є протиправним саме через відсутність доказів вини та непропорційність стягнення, тому позов у частині визнання дій комісії службового розслідування такими, що проведені з порушенням вимог законодавства, у зв`язку з неповним, необ`єктивним та упередженим з`ясуванням обставин справи не підлягають задоволенню.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, в ході розгляду справи не довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до 3 Територіальний Одеський вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (3 ТВУЗ Держспецзв`язку) (вул. Гоголя, 179, м. Миргород, Полтавська область, 37602, ) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Начальника Територіального вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 06.08.2025 № 5-С.

Зобов`язати 3 Територіальний Одеський вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (3 ТВУЗ Держспецзв`язку) виключити відомості про накладення дисциплінарного стягнення з особової справи ОСОБА_1 та всіх облікових документів.

В іншій частині позовних вимог -відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 05.03.2026.

Суддя О.В. Конишева