Справа № 697/311/26
Суддя: Колісник Л. О.
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 697/311/26
Провадження № 2-а/697/5/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Колісник Л.О.,

за участі: секретаря Румини М.В.,

за участю представника позивача Гончарука А.В.,

представника відповідача Макогін І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління національної поліції у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Гончарука А.В. звернувся до суду з адміністративним позовом та просить визнати дії ГУНП України в Черкаській області протиправними, скасувати постанову ЕНА №6399725 винесену 23.12.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі як незаконну та стягнути судові витрати із відповідача.

В обґрунтування позову посилається на те, що 10.02.2026 внаслідок блокування банківської пенсійної карти ОСОБА_1 останній звернувся в ДВС та довідався про існування виконавчого провадження, відкритого на підставі постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6399725 від 23.12.2025, складеної ВП №1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області про стягнення штрафу в сумі 680 грн за порушення п.31.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до винесеної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом, на якому був непрацюючий стоп-сигнал. Позивач 23.12.2025 у зазначений у постанові час не керував транспортним засобом. Крім того позивач заперечує керування ним транспортним засобом, на якому не працюють світлові прилади, оскільки перед початком руху ним завжди перевіряється їхня робота. Позивач вважає Постанову незаконною, оскільки вона складена з порушенням ст. 283 КУпАП, а викладені в ній факти не відповідають дійсності. Дії, які інкримінуються позивачу мають кваліфікуватися як порушення п.31.4.3 ПДР України і лише в темний час доби. Оскільки Постанову позивачу не було надіслано засобами поштового зв`язку, просить поновити строк на оскарження постанови.

Від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Відзив на позов обґрунтований тим, позовні вимоги позивача є необґрунтованими, а доводи щодо скасування постанови про вчинення адміністративного правопорушення серії серії ЕНА № 6399725 від 23.12.2025 не відповідають вимогам чинного законодавства. 23.12.2025 під час патрулювання СРПП було виявлено транспортний засіб ВАЗ 21110, н.з. НОМЕР_1 , водій якого керував з технічною несправністю, а саме у вигляді непрацюючих стоп-сигналів, чим порушив п.31.1 ПДР України. Після зупинки транспортного засобу та перевірки документів встановлено, що водієм цього транспортного засобу є ОСОБА_1 . Стосовно нього була винесена постанова за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП. Твердження представника позивача про порушення позивачем вимог підп. а п. 31.4.3. ПДР України є помилковим, оскільки режим роботи світлових приладів - - це їх робота з певними алгоритмами (періодичність миготіння, яскравість тощо). Натомість непрацюючі лампочки у стопсигналі не є порушенням режиму роботи, а технічною несправністю, що є порушенням п.31.1 ПДР України. Позивач при розгляді справи та складенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі клопотань та зауважень не заявляв. У зв`язку з викладеним та враховуючи, що позивач керував автомобілем із технічною несправністю, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП, а ГУНП в Черкаській області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, у задоволенні позову та стягнення судових витрат необхідно відмовити.

Також 25.02.2026 від відповідача надійшла заява про залишення позову без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду із позовом.

Ухвалою 20.02.2026 суд відкрив провадження у справі та постановив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

У судове засідання позивач не з`явився, уповноважив представляти свої інтереси представника адвоката Гончарука А.В.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав із підстав, заявлених у позові, пояснив, що із відеозапису, наданого представником відповідача, вбачається, що позивач керував транспортним засобом, проте під час винесення оскаржуваної постанови працівники поліції не роз`яснили права ОСОБА_1 та фактично не розглядали справу про адміністративне правопорушення. Після відмови ОСОБА_1 в отриманні постанови, не надіслали йому рекомендованим листом оскаржувану постанову, чим порушили вимоги КУпАП та Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Про оскаржувану постанову позивач довідався лише після відкриття виконавчого провадження, в якому з нього було стягнуто штраф. Вважає постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП незаконною та такою, що підлягає скасуванню, просить позов задовольнити, надавши позивачу п`ятиденний строк після винесення рішення для подання доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнала, просила залишити позов без розгляду через пропуск звернення до суду.

Враховуючи доводи та заперечення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч.1 ст. 5 КАСУ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у визначений законом спосіб.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що згідно з Постановою серії ЕНА № 6399725 від 23.12.2025 ОСОБА_1 25.12.2025 о 14:58:42 год в м. Канів по вул. Шевченка керував транспортним засобом ВАЗ 21110, н.з. НОМЕР_1 , з технічною несправністю, а саме у вигляді непрацюючих стоп-сигналів, чим порушив п.31.1 ПДР України. Вказаною постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, ч.1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Приписами ч.2 ст. 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Строк звернення до адміністративного суду- це проміжок часу після виникнення спору у публічно правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного процесу та своєчасного виконання ними передбаченихКодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, для вирішення питання про наявність або відсутність пропуску строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Судом встановлено, що підставою для звернення до суду із даним позовом є незгода позивача з постановою серії ЕНА № 6399725 від 23.12.2025 про притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи зміст заявлених позивачем вимог, суд дійшов висновку, що для вирішення питання про наявність або відсутність пропуску строку звернення до суду із даним позовом необхідно встановити факт, коли позивачу стало відомо про існування оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення щодо нього.

Статтею 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

З наданих відповідачем відеозаписів встановлено, що поліцейські складали постанову в присутності позивача, оголосили зміст постанови, та порядок її оскарження, намагалися вручити копію постанови, однак ОСОБА_1 відмовився від її отримання.

В ухвалі від 30.08.2022 у справі №739/304/22 Верховний Суд зазначив, що сам факт відмови позивача від підпису постанови та отримання її копії свідчить про те, що позивач був обізнаний про наявність відповідної постанови ще в день її винесення.

За таких обставин, позивач, вважаючи незаконною постанову відповідача про накладення на нього адміністративного стягнення, з дня винесення спірної постанови мав право її оскаржити. Водночас, не реалізація такого права, як і права відразу отримати копію оскаржуваної постанови, зумовлено, у тому числі, його власною пасивною поведінкою. Позивач звернувся до суду з позовом лише 18.02.2026, тобто з порушенням передбачених законодавством строків.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2, 300-3 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі відсутності самостійного заробітку в осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративне правопорушення, штраф стягується з батьків або осіб, які їх замінюють.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України. У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Позивач не оскаржив постанову у визначений законом строк та не сплатив штраф, який був накладений на нього як адміністративне стягнення за постановою ЕНА № 6399725 від 23.12.2025, тому постанова виконана у примусовому порядку.

Оскільки відеозаписи розгляду справи про адміністративне правопорушення свідчать про обізнаність ОСОБА_1 із винесеною постановою у день її розгляду, суд відхиляє доводи позивача про те, що він дізнався про постанову у виконавчій службі лише після блокування банківської картки.

Оскільки позивач не надав доказів про поважність причин, які перешкодили оскаржити постанову у визначений законом строк, суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку оскарження постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до рішення від 29.06.2010 №17-рп/2010 Конституційного Суду України одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини і громадянина та втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дозволять особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З огляду на викладене, враховуючи те, що позивачем ОСОБА_1 пропущено встановлений законом строк звернення до суду з даним позовом, та не доведено, що причини для поновлення строку звернення до суду з даним позовом є поважними та існували протягом всього часу від винесення оскаржуваної постанови до звернення його до суду, суд дійшов висновку про неможливість розгляду даної справи по суті та вважає за необхідне залишити даний адміністративний позов без розгляду.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72-76, 122, 123, 240,243,248, 286, 294 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління національної поліції у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л . О . Колісник