Справа № 320/26609/24
Суддя: Жукова Є.О.
Дата ухвалення: 2026-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року м. Київ справа №320/26609/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жукової Є.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу,

за позовом ОСОБА_1

до Командувача Національної гвардії України ОСОБА_2 , Начальника Національної академії Національної гвардії України Соколовського Сергія Анатолійовича, Національної гвардії України, Національної академії Національної гвардії України

про визнання протиправним та скасування рішення,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Командувача Національної гвардії України ОСОБА_2 , Начальника Національної академії Національної гвардії України Соколовського Сергія Анатолійовича, Національної гвардії України, Національної академії Національної гвардії України (відповідачі), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ командувача Національної гвардії України від 16.02.2024 року № 39 о/с, припис від 16.02.2024 № 820, довідку відділу кадрів від 16.02.2024 № 6/4-335 про звільнення;

визнати протиправним та скасувати наказ начальника Національної академії Національної гвардії України № 50 від 16.02.2024 року про виключення позивача зі списків особового складу Академії та всіх видів забезпечення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що звільнення відбулось за відсутності підстав, зокрема, без рапорту про звільнення та оформленого оригіналу свідоцтва про хворобу, а також під час перебування на лікарняному.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2024 року, позовну заяву розподілено судді Жуковій Є.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05 липня 2024 року відкрито провадження у справі № 320/26609/24, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, залучено до участі у справі в якості відповідачів: Національну гвардію України (01133, Україна, місто Київ, вулиця Євгена Коновальця, будинок, 38); Національну академію Національної гвардії України (61001, м. Харків, майдан Захисників України, 3), зобов`язано відповідачів надати належним чином завірені копії: матеріалів особової справи позивача; завірені належним чином наказ від 16.02.2024 №39 о/с, припис від 16.02.2024 №820, наказ від 16.02.2024 №50, встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позов.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа, документ в електронному вигляді «Ухвала про відкриття спрощеного провадження без проведення судового засідання» від 05.07.2024 по справі № 320/26609/24 доставлено до електронного кабінету Національної гвардії України, Командувача Національної гвардії України ОСОБА_2 15.07.2024 о 12:25.

28 жовтня 2024 року через систему «Електронний суд» до Київського окружного адміністративного суду від представника Національної академії Національної гвардії України надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідач з викладеними у позовній заяві вимогами ОСОБА_3 , як Відповідач, погодитись не може, вважає їх безпідставними, необґрунтованими і такими, що суперечать вимогам законодавства. Вказує, що згідно Свідоцтва про хворобу № 98 від 26.01.2024, виданого госпітальною військово-лікарською комісією ДУ «Головний медичний центр МВС України», майор ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Відтак, згідно наказу начальника Національної академії Національної гвардії України від 16.02.2024 № 50 (по стройовій частині) майора ОСОБА_1 (Г-005696), який перебував у розпорядженні начальника Національної академії Національної гвардії України, виключено зі списків особового складу Академії та всіх видів забезпечення, звільнено відповідно до підпункту «б» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби наказом командувача Національної гвардії України від 16.02.2024 № 39 по особовому складу у відставку за станом здоров`я з правом носіння військової форми одягу 16 лютого 2024 року та направлено для взяття на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . З майором ОСОБА_1 при звільнені було повністю розраховано, відповідно до норм чинного законодавства.

20 січня 2025 року через систему «Електронний суд» до Київського окружного адміністративного суду від Головного управління Національної гвардії України надійшли пояснення, в яких відповідач вказує, що начальником Національної академії Національної гвардії України було прийнято рішення про звільнення з військової служби позивача за станом здоров`я та надіслано клопотання до Головного управління НГУ матеріали про звільнення позивача.

З метою додержання розумного строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд визнав за можливе розгляд справи здійснювати за наявними матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу начальника Національної академії Національної гвардії України від 14.01.2020 № 11 по стройовій частині майора ОСОБА_1 було зараховано в списки особового складу Академії та на всі види забезпечення і призначено на посаду викладача кафедри службово-бойового застосування підрозділів Національної гвардії України Київського факультету Національної академії Національної гвардії України.

Згідно Свідоцтва про хворобу № 98 від 26.01.2024, виданого госпітальною військово-лікарською комісією ДУ «Головний медичний центр МВС України», майор ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Відповідно до наказу Командувача Національної гвардії України № 39 о/с від 16.02.2024 відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» припинено контракт та звільнено з військової служби у відставку за підпунктом «б» пункту 3 частини п`ятої майора ОСОБА_1 . Підстава: свідоцтво про хворобу № 98 від 26.01.2024.

Згідно з наказом начальника Національної академії Національної гвардії України від 16.02.2024 № 50 (по стройовій частині) майора ОСОБА_1 (Г-005696), який перебував у розпорядженні начальника Національної академії Національної гвардії України, виключено зі списків особового складу Академії та всіх видів забезпечення, звільнено відповідно до підпункту «б» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби наказом командувача Національної гвардії України від 16.02.2024 № 39 по особовому складу у відставку за станом здоров`я з правом носіння військової форми одягу 16 лютого 2024 року та направлено для взяття на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погодившись із наказами про звільнення, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Одним із видів такої служби є військова служба за контрактом.

Згідно з частиною четвертою статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з підпунктом «б» пункту 3 ч. 5 ст. 26 Закону №2232-XII, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу, звільняються із служби за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби.

Відповідно до ч. 9 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008) визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі.

Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Згідно з підпунктом 1 пункту 35 Положення №1153/2008 контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення):

за рішенням командування військової частини за наявності підстав, передбачених підпунктами "а" - "г", "д", "е", "є", "з" - "й", "л" та "о" пункту 1 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

Під час дії особливого періоду контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби за рішенням командування військової частини у період:

після закінчення строку проведення мобілізації та до моменту введення воєнного стану - на підставах, передбачених пунктом 2 (крім підстав, передбачених підпунктами "ґ", "й" та "к") частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

протягом строку проведення мобілізації та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації - на підставах, передбачених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно з пунктом 240 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я, крім військовослужбовців, визнаних військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (за винятком розумових, сенсорних, психологічних вад та інших захворювань, визначених Міністерством оборони України), які виявили бажання проходити військову службу та стосовно яких прийнято рішення про залишення на військовій службі за контрактом. Військовослужбовці, які були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, та яким згідно з прийнятими рішеннями дозволено проходити військову службу за контрактом на визначених посадах, можуть бути звільнені з військової служби до закінчення строку контракту в порядку, визначеному пунктом 35 цього Положення.

Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформлюються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.

Рішення про дальше проходження військової служби військовослужбовцями, яких визнано обмежено придатними до проходження військової служби в мирний час, приймає посадова особа, до чиєї номенклатури призначення належить посада, яку займає військовослужбовець, на підставі відповідних клопотань. Після прийняття рішення про продовження проходження військової служби зазначені військовослужбовці можуть бути звільнені з військової служби на загальних підставах.

Так, як встановлено судом, наказом Командувача Національної гвардії України № 39 о/с від 16.02.2024 відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» припинено контракт та звільнено з військової служби у відставку за підпунктом «б» пункту 3 частини п`ятої майора ОСОБА_1 .

Підставою вищевказаного наказу визначено свідоцтво про хворобу № 98 від 26.01.2024.

Згідно Свідоцтва про хворобу № 98 від 26.01.2024, виданого госпітальною військово-лікарською комісією ДУ «Головний медичний центр МВС України», майор ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Позивач у позовній заяві наполягає, зокрема, що його звільнено під час знаходження його на лікарняному, що підтверджується довідкою про непрацездатність.

Так, до позовною заяви ОСОБА_1 долучено медичний висновок № МВ6Н-73ХЕ-5МСЗ-2С35 від 10.02.2024, згідно з яким період непрацездатності ОСОБА_1 становить з 09 по 13.02.2024, а також медичний висновок № ЕАТТ-Р4ХН-8А2Х-ЕН9Т від 14.02.2024, згідно з яким період непрацездатності ОСОБА_1 становить з 13 по 18.02.2024.

При цьому, як вже було вказано вище, датою звільнення позивача з військової служби та виключення зі списків особового складу є 16.02.2024, таким чином, звільнення дійсно мало місце в період непрацездатності ОСОБА_1 .

Пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство застосовується лише у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини, або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Питання можливості звільненні військовослужбовців зі служби в період тимчасової непрацездатності не врегульовані положеннями спеціального законодавства. Водночас такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).

Так, частиною третьою статті 40 КЗпП України) визначено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктами 5 і 13 частини першої цієї статті)), а також у період перебування працівника у відпустці.

Таким чином, на спірну ситуацію поширюються приписи частини третьої статті 40 КЗпП України щодо неможливості звільнення в період тимчасової непрацездатності.

Отже, відповідач не виконав вимог чинного законодавства щодо неможливості звільнення в період тимчасової непрацездатності та звільнив ОСОБА_1 з військової служби, що підтверджується медичним висновком № ЕАТТ-Р4ХН-8А2Х-ЕН9Т від 14.02.2024, згідно з яким період непрацездатності ОСОБА_1 становить з 13 по 18.02.2024, що є самостійною та безумовною підставою для визнання протиправним звільнення.

При цьому, відповідачі у відзиві та поясненнях на позовну заяву як суб`єкти владних повноважень жодним чином не спростовують факту звільнення позивача в період тимчасової непрацездатності та жодних пояснень щодо цього не надали.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування наказу командувача Національної гвардії України від 16.02.2024 року № 39 о/с про припинення контракту та звільнення з військової служби у відставку та наказу начальника Національної академії Національної гвардії України № 50 від 16.02.2024 року про виключення позивача зі списків особового складу Академії та всіх видів забезпечення.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач обрав саме такий спосіб захисту порушеного права і вважав достатнім обсягом відновлення його прав та інтересів шляхом скасування оскаржених наказів.

Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні вимог про визнання протиправними і скасування припису від 16.02.2024 № 820 та довідки відділу кадрів від 16.02.2024 № 6/4-335 про звільнення, оскільки останні створені в процесі діяльності відповідачів, не є рішеннями суб`єкта владних повноважень у розумінні приписів КАС України та не підлягають скасуванню в порядку адміністративного судочинства.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Варто також враховувати п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, відповідно до якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Ураховуючи вищевикладене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду судовий збір не сплачувався, відтак, підстави для розподілу відповідних витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ командувача Національної гвардії України від 16.02.2024 року № 39 о/с про припинення контракту та звільнення з військової служби у відставку за підпунктом «б» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» майора ОСОБА_1 .

3. Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Національної академії Національної гвардії України № 50 від 16.02.2024 року про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Академії та всіх видів забезпечення.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жукова Є.О.