Справа № 340/4863/25
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2026 року м. Дніпросправа № 340/4863/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Сафронової С.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року в адміністративній справі №340/4863/25 (головуючий суддя першої інстанції Кармазиної Т.М.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому з урахуванням уточнення, просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо застосування травня 2014 року в період з 01.05.2014 до 31.12.2015 та січня 2016 року в період з 01.01.2016 до 28.02.2018, як місяців за яким здійснювалось обчислення індексу споживчих цін (базових місяців) при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивачу ;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.05.2014 до 31.12.2015;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.05.2014 до 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для (базового місяця) проведення індексації грошового забезпечення у розмірі - 104 434 (сто чотири тисячі чотириста тридцять чотири) грій, 43 коп., із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення. грошових винагород та інших виплат. одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького стаду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. № 44.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.10.2025 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 рік із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації (базового місяця) - січень 2008 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 рік із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації - січень 2008 року в сумі 78753,62 грн., із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 "Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Позивач не надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач, у період з 24.07.2006 року по 04.02.2023 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.06.2024 у справі № 340/1830/24, яке набрало законної сили, з урахуванням ухвали від 28.06.2024 про виправлення описки, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації його грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію його грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року.

Позивачем 05.09.2024 року направлено відповідачу заяву про виконання рішення суду засобами поштового зв`язку Укрпошта та за допомогою територіального центру комплектування та соціальної підтримки (ТЦК та СП) через систему електронного документообігу (СЕДО), що підтверджується доказами відправлення від 05.09.2024 та записом про отримання документів працівником ТЦК та СП від 06.09.2024.

Представником позивача спрямовано до відповідача адвокатський запит від 24.10.2025 року, за результатами розгляду якого представник позивача отримала відповідь №1382 від 07.11.2024, з якої встановлено, що військова частина 04.10.2024 отримала дозвіл на неоскарження та виконання судового рішення. У зв`язку із чим військовою частиною направлено заявку-рахунок на фінансування та виплату виконання рішень судів на жовтень 2024. Також у листі зазначено, що після надходження коштів буде здійснено виплату індексації грошового забезпечення.

Із заявки розрахунку, що була додана до листа №1382 від 07.11.2024 року позивачем встановлено, що нарахування йому суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 01.12.2018 відбудеться у розмірі 4 872 грн..

Не погоджуючись із вказаним розміром індексації представником позивача подано до відповідача адвокатський запит за вих. №09/12 від 03.12.2024 року щодо розрахунку коефіцієнту індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

Не отримавши відповіді представник позивача за допомогою ТЦК та СП через СЕДО потворно подала адвокатський запит за вих. № 22/01 від 13.01.2025, що підтверджується записом про отримання документів працівником ТЦК та СП від 14.01.2025.

За результатами розгляду вищевказаних запитів представнику позивача 16 січня 2025 року з електронної пошти відповідача надіслано відповідь з вих. № 3/ФЕС від 01.01.2025, якою надано довідку про суму індексації грошового забезпечення із застосуванням базового місяця січня 2016 року.

З метою з`ясування механізму нарахування індексації грошового забезпечення позивача, зокрема, які військовою частиною були застосовані тарифні ставки (посадові оклади), розрахунки величини приросту індексу споживчих цін, підстав застосування базових місяців травня 2014 року та січня 2016 року та отримання довідки про розміри посадових окладів позивача за весь період проходження військової служби представником позивача було сформовано адвокатський запит за вих. № 19/02 від 13.02.2025, який надіслано 14.02.2025 на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 та за допомогою ТЦК та СП через СЕДО.

Не отримавши відповіді представник позивача повторно подала адвокатський запит за вих. № 04/04 від 02.04.2025 на електронну пошту та за допомогою ТЦК та СП через СЕДО.

23 квітня 2025 року представнику позивача з електронної пошти відповідача надійшла відповідь за вих. № 235/ФЕС від 15.04.2025, зі змісту якої вбачається, що підставою застосування базового місяця травня 2014 року було збільшення посадового окладу та збільшення інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (додаток 1), що перевищило можливу суму індексації, яку повинні були виплатити позивачу у зв`язку з чим базовий місяць вважається травень 2014 року, також відповідно до роз`яснень Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України базовий місяць для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 2016 - 2018 роки вважається січень 2016 року у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення починаючи з 1 грудня 2015 року відповідно до додатку 1 та 2.

19.06.2025 року представником позивача подано адвокатський запит за вих. № 39/06, щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 28.02.2018 на виконання рішення суду та надання відповідних доказів.

За результатами розгляду вищевказаного запиту, представник позивача отримала відповідь від 29.06.2025 за вих. № 452/ФЕС, зі змісту якої вбачається, що рішення по справі №340/1830/24 щодо виплати індексації грошового забезпечення позивача не виконано у зв`язку із відсутністю цільового фінансування.

Позивач вважає, що відповідачем допущено протиправні дії щодо застосування травня 2014 року в період з 01.05.2014 до 31.12.2015 та січня 2016 року в період з 01.01.2016 до 28.02.2018, як місяців за яким здійснювалось обчислення індексу споживчих цін (базових місяців) при нарахуванні індексації грошового забезпечення, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232).

У відповідності до ч.1 ст.2 Закону №2232 визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ч.4 ст.2 Закону №2232 порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 40 Закону №2232 гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «;Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «;Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011).

Частиною першою статті 9 Закону №2011 обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Абзацом 2 ч.3 ст.9 Закону №2011 встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін (ст.18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-III).

Статтею 19 цього Закону визначено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Поняття індексації грошових доходів наведене у Законі України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (далі Закону №1282), де зазначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно ст.2 Закону №1282 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (ст.9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

У відповідності до ст.6 Закону №1282 передбачено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок №1078).

Пунктом 1-1 Порядку №1078 встановлено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 року №491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Згідно п. 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Право на індексацію грошового забезпечення позивач набув під час проходження служби у відповідності до вимог вищенаведеного законодавства, зокрема, згідно до абз.2 ч.3 ст.9 Закону №2011.

Факт не нарахування та не виплати відповідачами позивачеві сум індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 28.02.2018 підтверджується відповіддю від 29.06.2025 за вих. № 452/ФЕС.

Отже, проаналізувавши вищенаведені норми законодавства та встановлені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 , позивач мав право на індексацію його грошового забезпечення, яка відповідачем не нараховувалась та не виплачувалась позивачеві за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 протиправно, у зв`язку з чим із наведених обставин судом встановлена бездіяльність відповідачів щодо не нарахування та не виплати позивачеві індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року, яка підлягає визнанню судом протиправною.

Відповідна правова позиція також узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у його постанові 19.06.2019 рокук у справі №825/1987/17.

Відповідачами не надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність бездіяльності відповідачів щодо не нарахування та не виплати позивачеві індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року, виходячи з вищенаведених норм законодавства, обставин справи, встановлених судом та вищенаведеної позиції Верховного Суду.

При цьому, невиплата індексації є обмеженням права особи на оплату праці та не може залежати від наявності або відсутності фінансових ресурсів бюджету.

Таким чином, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачі, вчинивши наведену бездіяльність, діяли не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відтак, відповідачі порушили права та інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання такої бездіяльності протиправною у зв`язку з чим, позовні вимоги позивача у наведеній частині підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, судом обґрунтовано зобов`язано відповідачів нарахувати та виплатити позивачеві індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, виходячи з того, що судом встановлено протиправність бездіяльності відповідачів щодо не нарахування і не виплати позивачеві такої індексації грошового забезпечення у наведений період та належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Таким чином, з урахуванням наведеної правової позиції, суд приходить до висновку, що зобов`язання відповідачів нарахувати та виплатити позивачеві індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Щодо дискреційних повноважень відповідачів в питанні визначення базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення.

Так, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною, прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Наведені висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі №802/412/17-а, від 11 квітня 2018 року у справі №806/2208/17.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що повноваження державних органів стосовно визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 103 відсотки.

Зазначені висновки викладені у постановах Верховного Суду від від 26 січня 2022 року у справі №400/1118/21, від 20 квітня 2022 року у справі №420/3593/20.

Слід врахувати і те, що постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.

Указана постанова була чинною з 1 січня 2008 року до 1 березня 2018 року.

Тобто, з січня 2008 року до 01 березня 2018 року (набрання чинності постанови КМУ №704) тарифна ставка (посадовий оклад) за посадою, яку займав позивач, не змінювалася й не підвищувався, таких доказів матеріали справи не містять, а відповідачем суду не надано.

З урахуванням наведеного, в силу норм Порядку проведення індексації грошових доходів населення, січень 2008 року є базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно, а відповідно, у адміністративного суду наявні підстави для визначення січня 2008 року як базового місяця для проведення указаної індексації при прийнятті рішення у даній справі.

Наведена правова позиція щодо наявності підстав для задоволення позову з одночасним визначенням січня 2008 року як базового місяця для проведення указаної індексації узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постанові від 12.05.2022 року у справі №200/7006/21.

Стосовно вимог позивача про здійснення індексації грошового забезпечення за період з з 01.05.2014 до 01.01.2016, то суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у період з 01.05.2014 до 01.01.2016 законодавством не було передбачено застосування січня 2008 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для (базового місяця) проведення індексації грошового забезпечення.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованих підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року в адміністративній справі №340/4863/25 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року в адміністративній справі №340/4863/25 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Сафронова

суддя С.В. Чабаненко