Справа № 380/15769/25
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2026-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 рокусправа № 380/15769/25

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Кузана Р.І. розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 05.05.2025 №77, щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу та спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком №2 періоду роботи з 01.04.2023 по 11.03.2025 на відокремленому підрозділі шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля» та призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу та спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком №2 період роботи з 01.04.2023 по 11.03.2025 на відокремленому підрозділі шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля» та призначити пенсію на пільгових умовах згідно з підпунктом 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням вказаного періоду страхового та спеціального (пільгового) страхового стажу з 09.03.2025 (тобто з дня що настає за днем досягнення віку встановленому для отримання пенсії за віком на пільгових умовах).

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві №77 від 05.05.2025 відмовлено позивачці в зарахуванні до страхового та до пільгового стажу періоду роботи з 01.04.2023 до 11.03.2025 на відокремленому підрозділі шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля». Відмова обґрунтована тим, що за період роботи з 01.04.2023 до 11.03.2025 відсутня сплата страхових внесків згідно з даними персоніфікованого обліку за період з 01.04.2023 до 11.03.2025. Проте позивачка зазначає, що працівник не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового та пільгового стажу періодів його роботи. Вважає такі дії відповідача незаконними та протиправними, що зумовило його звернення до суду з вказаним позовом. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді від 06.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторони належним чином повідомлялися про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві 29.08.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що період роботи позивачки з 01.04.2023 до 11.03.2025 не зараховано до страхового стажу та до пільгового (підземного) стажу за списком №1, оскільки згідно з «Індивідуальними відомостями про застраховану особу» Форми ОК-5 позивача, за вказаний період відсутні відомості про сплату страхових внесків у відокремленому підрозділі шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля». Зазначає, що пільговий стаж за Списком №2 складає 8 років 2 місяці 25 днів, який враховано згідно довідок від 23.04.2025 № 64, від 14.03.2025 №39. До загального страхового стажу та пільгового стажу за списком №2 не зараховано період роботи з 01.04.2023 по 11.03.2025, оскільки згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні дані про сплату страхових внесків , що є обов`язковим з 01.07.2000. За таких обставин вважає, що позовні вимоги позивачки є необґрунтованими та безпідставними, відтак у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта.

ОСОБА_1 28.04.2025 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду вказаної заяви в порядку екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в. м. Києві прийнято рішення №377 від 05.05.2025, яким вирішено відмовити позивачці в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу.

В обґрунтування підстави відмови у вказаному рішенні зазначено, що відповідно наданих до заяви документів (ідентифікаційний код, трудова книжка, диплом, уточнюючі довідки) загальний страховий стаж складає 32 роки 7 місяців 25 днів. Пільговий стаж за Списком №2 складає 8 років 2 місяці 25 днів, який враховано згідно довідок від 23.04.2025 № 64, від 14.03.2025 №39. До загального страхового стажу та пільгового стажу за списком №2 не зараховано період роботи з 01.04.2023 по 11.03.2025, оскільки згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні дані про сплату страхових внесків , що є обов`язковим з 01.07.2000.

Не погоджуючись з рішенням відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон № 1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Згідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Спірним у цій справі є зарахування до страхового стажу та спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком №2 період роботи з 01.04.2023 по 11.03.2025 на відокремленому підрозділі шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля».

Відповідно до положень статті 1 Закону №1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Пунктом 1 статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Статтею 113 Закону №1058-IV передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

На підставі частини 1 статті 16 Закон № 1058-IV застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески незалежно від фінансового стану платника.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Відповідно до положень статті 4 Закону № 2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до статті 26 Закону № 2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Крім того, при вирішенні спору суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 (справа № 208/6680/16-а), від 20.03.2019 (справа № 688/947/17), від 30.09.2019 (справа № 316/1392/16-а), відповідно до яких, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Позивачка працювала на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України на відокремленому підрозділі шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля» в період з 03.08.2016 по 11.03.2025, що підтверджується даними трудової книжки серії НОМЕР_2 від 12.09.1990 та довідкою про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №64 від 23.04.2025.

Дослідивши відомості, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ОК-5) про застраховану особу ОСОБА_1 вбачається, що страхувальником ВП шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля» у період з 01.04.2023 по 11.03.2025 заробітна плата позивачці нараховувалася, проте страхові внески не сплачено.

Суд зазначає, що працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем - платником страхових внесків (єдиного внеску).

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу - позивача (форма ОК-5)) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за спірний період не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року в справі №208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року в справі № 490/12392/16-а, від 4 вересня 2018 року в справі № 482/434/17, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Матеріалами справи підтверджено, що в період з 01.04.2023 по 11.03.2025 ОСОБА_1 працювала у ВП «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля», відтак, у відповідача відсутні підстави не зараховувати до страхового стажу позивача вказаний період його роботи.

З огляду на наведене, суд вважає, що несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законі права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність спірного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову в призначені пенсії.

Водночас, суд вважає, що зобов`язання відповідача призначити пенсію на пільгових умовах згідно з підпунктом 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням вказаного періоду страхового та спеціального (пільгового) страхового стажу з 09.03.2025 (тобто з дня що настає за днем досягнення віку встановленому для отримання пенсії за віком на пільгових умовах) є передчасним, оскільки, відповідач не вирішував питання про призначення пенсії за віком на пільгових позивачеві, з врахуванням висновків, які зробив суд у цій справі.

Суд звертає увагу на те, що відповідач заперечував право позивача на отримання пенсії за віком на пільгових умовах через неврахування певного періоду роботи до пільгового стажу і суд визнав вказані дії відповідача протиправними, які відображені у формі рішення.

У той же час, законність інших дій відповідача, під час призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачу, суд не перевіряв.

За наведених обставин, суд не може перебирати на себе повноваження пенсійного органу, та встановлювати сукупний стаж державної служби позивача, якщо спір стосується тільки певного періоду його роботи.

Отже, позовна вимога про зобов`язання відповідача призначити пенсію на пільгових умовах згідно з підпунктом 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням вказаного періоду страхового та спеціального (пільгового) страхового стажу з 09.03.2025 (тобто з дня, що настає за днем досягнення віку встановленому для отримання пенсії за віком на пільгових умовах) є передчасною, а тому в її задоволенні необхідно відмовити.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 28.04.2025 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача з відповідачів за рахунок бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №77 від 05.05.2025 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) зарахувати ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи з 01.04.2023 по 11.03.2025 на відокремленому підрозділі шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля» до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 28.04.2025 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.І. Кузан